Справа № 203/3720/15-а
Суддя: Карпенко С. Ф.
Дата ухвалення: 2015-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/3720/15-а
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Карпенко С.Ф.

при секретарі Довбиш С.Є.

за участю: державного виконавця Куземи Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську справу за поданням державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_1 про обмеження права виїзду за межі України керівника боржника ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Наружна реклама» ОСОБА_3, заінтересовані особи ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Наружна реклама», Управління Пенсійного фонду України у Кіровському районі м. Дніпропетровська,

В С Т А Н О В И В :

18 червня 2015 року державний виконавець Кіровського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_1, заінтересовані особи ТОВ «Наружна реклама», УПФУ у Кіровському районі м. Дніпропетровська, звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з поданням про обмеження права виїзду керівника боржника ТОВ «Наружна реклама» ОСОБА_3 Валерійовича за межі України до повного виконання останнім виконавчого листа № 2а/0470/3755/12 виданого 30.11.2012 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом про стягнення з ТОВ «Наружна реклама» на користь УПФУ в Кіровському районі м. Дніпропетровська заборгованості по сплаті штрафних санкцій та пені в сумі 3 783,07 грн. Сума боргу з урахуванням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій становить 4 161, 37 грн. (а.с. 1-2)

В судовому засіданні державний виконавець вимоги свого подання підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити з викладених вище підстав.

Інші сторони у судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду подання повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. (а.с. 11)

Суд враховуючі питання яке поставлене для вирішення перед судом та вимоги закріплені в ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України вважає необхідним розглянути дане подання за такою явкою сторін. (а.с. 13-14)

Вислухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Встановлено, що на виконанні у Кіровському відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2а/0470/3755/12 виданого 30.11.2012 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом про стягнення з ТОВ «Наружна реклама» на користь УПФУ в Кіровському районі м. Дніпропетровська заборгованості по сплаті штрафних санкцій та пені в сумі 3 783,07 грн., що підтверджується копією виконавчого листа та копією постанови про відкриття виконавчого провадження, наявним в матеріалах справи. (а.с. 3, 7)

Судом встановлено, що державним виконавцем при зверненні до суду з поданням про тимчасове обмеження в праві виїзду за кордон керівника боржника ОСОБА_3 за виконавчим листом № 2а/0470/3755/12 виданого 30.11.2012 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом було долучено до матеріалів справи копію постанови державного виконавця про арешт коштів на рахунках боржника від 15.06.2015; запит щодо інформації підприємств, на який надано відповідь про відсутність ТОВ «Наружна реклама» у довіднику підприємств; копію акту державного виконавця від 08.05.2015 року про відсутність вищезазначеного боржника за адресою, вказаною у виконавчому листі № 2а/0470/3755/12; копію постанови ВП №47324750 від 23.04.2015 про арешт майна боржника та заборони на його відчуження, а також інформаціну довідку з реєстру прав власності на нерухоме майно про відсутність нерухомого майна боржника, наявних в матеріалах справи. (а.с.4-6)

При розгляді подання суд виходить з того, що заявником не надано доказів , що боржник має намір виїхати за межі України.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Цивільним Кодексом України, Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути обєктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоровя чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними і цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Положеннями ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадку якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню даного факту.

Згідно ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.3 п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

З розяснень викладених в листі Верховного Суду України «Про судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» від 01.02.2013 року (надалі Лист ВСУ від 01.02.2013 року) в розділі «Форма і зміст подання ДВС» зазначено, що подання повинно містити підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобовязань шляхом подання копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження, а також інших документів виконавчого провадження, які, на думку державного виконавця, підтверджують ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, відомості про характер та розмір невиконаних зобовязань боржником. Окрім цього, державний виконавець повинен повідомити боржника про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду.

Відповідно до листа ВСУ від 01.02.2013 року в розділі «Ухилення боржника від виконання зобовязань» розяснено, що значення словосполучення «ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків. Особа, яка має невиконанні зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Суд при розгляді подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виходив з того, що державним виконавцем при зверненні до суду з вищезазначеним поданням не було долучено до матеріалів справи жодного документу виконавчого провадження, який підтверджував би факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, проте долучена до матеріалів справи копія акту від 08.05.2015 року про вихід державного виконавця за юридичною адресою вул. Войцеховича, 36 не є повною перевіркою наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій, що є порушенням з боку державного виконавця положень Інструкції з організації примусового виконання рішень від 17.04.2012 року, затвердженої Міністерством юстиції України від 02.04.2012 року за № 512/5.

Також, суд при вирішенні подання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду з України керівника боржника ОСОБА_3, враховує, що державним виконавцем в поданні не було наведено фактів з посиланням на докази шляхом їх долучення до матеріалів справи, які б підтверджували ухилення боржника від виконання покладених на нього зобовязань судовим рішенням, а отже державним виконавцем не було вжито своєчасно та в повному обсязі попередніх заходів примусового характеру в підтвердження факту ухилення боржника від виконання покладених на нього обовязків для обґрунтування доцільності тимчасового обмеження боржника в праві виїзду за кордон та встановлення повноти вчинених виконавчих дій в рамках виконавчого провадження, попре викладене наявна лише констатація факту відсутності відомостей про місце знаходження боржника.

Оцінюючи всі докази досліджені у судовому засіданні, у їх сукупності, та приймаючи до уваги, що державним виконавцем не надано достатніх доказів необхідності застосування обмеження керівника боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон України та того, що Кіровським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції не вжито ряд заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі примусового виконання виконавчого листа № 2а/0470/3755/2012 виданого 30 листопада 2012 року, суд дійшов висновку про недоцільність застосування обмеження керівника боржника ОСОБА_3 права для виїзду за кордон України, тому вважає необхідним відмовити у задоволенні подання за недоведеністю саме ухилення боржника від виконання зобовязань.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Цивільним кодексом України, ст. 377-1 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про державну прикордонну службу», Законом України «Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України», суд-

У Х В А Л И В:

Подання державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_1 про обмеження права виїзду за межі України керівника боржника ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Наружна реклама» ОСОБА_3, заінтересовані особи ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Наружна реклама», Управління Пенсійного фонду України у Кіровському районі м. Дніпропетровська залишити без задоволення.

Ухвалу суду може бути оскаржено у Апеляційний суд Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.Ф. Карпенко