Справа № 826/8023/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 червня 2015 року 10:40 № 826/8023/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Мальчик І.Ю.,

за участю сторін:

представників позивача - Ємець Ю.В.,

представника відповідача - Прокопенко І.В.,

представника третьої особи - Кирпичової Т.Б.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву до Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за участю третіх осіб - ПАТ «Спеціалізоване науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство «Укрреставрація», Фонду державного майна України про визнання дій протиправними, скасування припису та постанови про накладення фінансових санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву до Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за участю третіх осіб - ПАТ «Спеціалізоване науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство «Укрреставрація», Фонду державного майна України про визнання дій протиправними, скасування припису та постанови про накладення фінансових санкцій, мотивуючи позовні вимоги тим, що постанова про накладення фінансових санкцій за порушення законодавства України у сфері охорони культурної спадщини підлягає скасуванню у зв'язку з тим, що за ухилення ПАТ «Спеціалізоване науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство «Укрреставрація» від укладення охоронного договору на охорону будівлі-пам'ятки архітектури «Гостинний двір», відповідальність за порушення законодавства відповідно до ст. 44 Закону України «Про охорону культурної спадщини» покладається на пат «Спеціалізоване науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство «Укрреставрація».

У позовній заяві позивач просить суд:

визнати незаконними дії Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в особі головного спеціаліста відділу інспекції державного контролю об'єктів культурної спадщини та археологічного нагляду Азатьяна В.О. по складанню акта про вчинення правопорушення №63 від 03.04.2014 щодо Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву;

скасувати припис №182/п від 10.02.2015 р., ухвалений Управлінням охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в особі головного спеціаліста відділу інспекції державного контролю об'єктів культурної спадщини та археологічного нагляду Азатьяна В.О. стосовно Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву;

скасувати постанову №43-14 від 17.04.2015 р. про накладення фінансових санкцій за порушення законодавства України у сфері охорони культурної спадщини, ухвалену Управлінням охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в особі Голови комісії з припинення Управлінням охорони культурної спадщини С. Груздо стосовно Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав того, що при прийнятті спірних припису та постанови Управлінням в повному обсязі дотримані вимоги Закону України «Про охорону культурної спадщини» щодо підстав, розміру, компетенції та порядку застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 44 Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Представник Фонду державного майна України підтримав позицію Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.03.1994 р. між регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києві та організацією орендарів орендного підприємства «Укрреставрація» укладено договір оренди №149, предметом якого є передача в оренду будівлі-пам'ятки архітектури «Гостинний двір», загальною площею 9433 кв.м. та пансіонат «Укрреставрація», загальною площею 993,7 кв.м.

Відповідно до п. 7.1 строк договору оренди згідно з домовленістю сторін визначається на 25 років з 10 березня 1994 р. до 10 березня 2019 року.

Факт передачі в оренду будівлі-пам'ятки архітектури «Гостинний двір» та пансіонату «Укрреставрація» підтверджується наявним в матеріалах справи актом прийому-передачі.

29.02.2012 р. виконавчим органом Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) видано розпорядження №329 «Про проектування та реконструкцію нежитлових приміщень будівлі «Гостинний двір» будинку №4 на Контрактовій площі у Подільському районі, яким ПАТ «Спеціалізоване науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство «Укрреставрація» забезпечити проектування та реконструкцію нежитлових приміщень будівлі «Гостинний двір» будинку №4 на Контрактовій площі у Подільському районі під торговельно-офісний центр за умови виконання пункту 2 цього розпорядження.

26.01.2015 р. позивач листом №30-07/773 повідомив Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), що охоронний договір на будівлю «Гостинний двір» до цього часу не укладений.

При цьому, у вказаному листі позивач зазначив, що на адресу Регіонального відділення 22.01.2015 р. надійшов лист від ПАТ «СНРПБВП «Укрреставрація» від 15.01.2015 р. №1, в якому повідомлено про відсутність можливості укласти охоронний договір.

10.02.2015 р. Управлінням охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) видано припис №182/п, яким вимагалось до 10.03.2015 р. укласти з Управлінням охоронний договір на пам'ятку архітектури та містобудування місцевого значення «Гостинний двір» (за проектними матеріалами архітектора Л.Руска, 1809 р.), оскільки неукладення охорону договору на вказану пам'ятку є порушенням ч. 1 ст. 23 Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Примірник зазначеного припису надіслано на адресу позивача поштою 10.02.2015 р.

За результатами розгляду припису №182/п від 10.02.2015 р. Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву листом №30-07/2378 від 05.03.2015 р. повідомила відповідачу, що припис Управління має бути направлений ПАТ «СНРПБВП «Укрреставрація», яке несе юридичну відповідальність за належне утримання та збереження будівлі-пам'ятки архітектури «Гостинний двір».

При цьому, листом №30-07/1964 від 24.02.2015 р. регіональне відділення звернулось до ПАТ «СНРПБВП «Укрреставрація» з вимогою щодо негайного укладення охоронного договору та зазначило, що скасування дозвільної документації не звільняє ПАТ «СНРПБВП «Укрреставрація» від виконання зобов'язань, взятих договором оренди щодо збереження орендованого державного майна.

03.04.2015 р. Управлінням охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) складено акт №63 про вчинення правопорушення, згідно якого за підсумками проведеної інспекційної перевірки будівлі на вул. Контрактова площа, 4 у Подільському районі міста Києва, яка є пам'яткою архітектури та містобудування місцевого значення - «Гостинний двір (за проектними матеріалами архітектора Л. Руска, 1809 р.») охоронний №947-Кв, що розташовується в межах території пам'ятки ландшафту та історії місцевого значення «Історичний ландшафт Київських гір і долини р. Дніпра», пам'ятки археології місцевого значення «Культурний шар Подолу ІХ-ХУІІІ ст.» (рішення Київського міськвиконкому від 17.11.1987 р. №1112 додаток 6, п.3), Державного історико-архітектурного заповідника «Стародавній Київ» (Постанова Ради Міністрів УРСР від 18.05.1987 р. №183, розпорядження Київської міської державної зони (розпорядження Київської міської державної адміністрації від 17.05.2002 №979, додаток 1, п.2.2.1) та є складовою пам'ятки архітектури та містобудування місцевого значення «Комплекс споруд Контрактової площі» (наказ Міністерства культури України від 21.12.2012 №1566, додаток 6, п.2); у Центральному історичному ареалі міста Києва (рішення Київської міської ради від 28.03.2002 №370/1804) встановлено, що на території «Гостинного двору», яка огороджена парканом, розміщені побутівки, а також будівельне сміття та деякі будівельні матеріали. Сама будівля знаходиться в стані незавершеного будівництва - реконструкції (реставрації). При цьому, охоронний договір з Укравлінням на зазначену пам'ятку не укладено, тобто припис №182/п від 10.02.2015 р. не виконано, що є порушенням ч. 1 ст. 23 і ст. 30 Закону України «Про охорону культурної спадщини».

17.04.2015 р. Управлінням охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) прийнято постанову №43-14 «Про накладання фінансових санкцій за порушення законодавства України у сфері охорони культурної спадщини», якою на Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву накладено фінансові санкції за ухилення власника пам'ятки від підписання охоронного договору (ч.1 ст. 23 Закону) у розмірі 3400 грн.

Незгода позивача з прийнятими відповідачем приписом та постановою зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Як уже зазначалось вище, 18.03.1994 р. між регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києві та організацією орендарів орендного підприємства «Укрреставрація» укладено договір оренди №149, предметом якого є передача в оренду будівлі-пам'ятки архітектури «Гостинний двір», загальною площею 9433 кв.м. та пансіонат «Укрреставрація», загальною площею 993,7 кв.м.

Згідно з п. 1.1. вказаного договору оренди з метою найбільш ефективного використання державного майна Орендодавець (позивач) передає, а Орендар (ПАТ "СНРПБВП "Укрреставрація") приймає в оренду будівлі - пам'ятки архітектури "Гостинний двір".

Відповідно до п.2.1. цього договору передача майна в оренду не спричиняє передачу орендарю права на майно. Власником орендованого майна є держава, а орендар володіє, користується і розпоряджається ним протягом строку оренди.

П. 5.1. договору оренди передбачено права орендодавця, зокрема орендодавець має право:

- контролювати наявність, стан та ефективність використання державного майна, що передано в оренду;

- в разі погіршення стану орендованого майна з причин його неналежного використання орендарем, або невиконанням умов договору, виступати з ініціативою про внесення змін або дострокове розірвання договору оренди.

Таким чином, згідно з умовами вказаного договору оренди повноваження щодо контролю наявності, стану та ефективності використання державного майна, що передано в оренду, та вжиття відповідних заходів у разі погіршення його стану покладається на уповноважений орган по управлінню вказаним державним майном - Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву.

Згідно з умовами вказаного договору оренди фактично відбулась передача в оренду ПАТ "СНРПБВП "Укрреставрація" будівлі - пам'ятки архітектури "Гостинний двір".

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендоване майно (крім таких видів нерухомого майна, як приміщення, частини будівель, споруд, а також іншого окремого індивідуально визначеного майна) включається до балансу орендаря із зазначенням, що це майно є орендованим.

Орендовані приміщення, частини будівель, споруд та інше окреме індивідуально визначене майно залишаються на балансі підприємства чи господарського товариства, створеного у процесі приватизації (корпоратизації), із зазначенням, що це майно передано в оренду, та зараховується на позабалансовий рахунок орендаря із зазначенням, що це майно є орендованим.

Таким чином, при передачі вказаного майна в оренду в будь-якому випадку зазначається, що це майно орендоване.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач робить висновок, що у відповідності до умов вищевказаного договору оренди ПАТ "СНРПБВП "Укрреставрація" будівлі - пам'ятки архітектури "Гостинний двір" передані у господарське відання та оперативне управління.

Згідно з ч. 1 ст. 136 ГК України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГК України правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб'єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

Наведене свідчить, що право оперативного управління та господарського відання не є тотожними правами та різняться між собою як по суб'єктам такого права, так і щодо повноважень стосовно розпорядження майном.

Водночас, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об'єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулює Закон України «Про охорону культурної спадщини» №1805-ІІІ від 08.06.2000 р. (далі - Закон №1805-ІІІ).

Об'єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, охороняються державою.

Відповідно до ст. 1 Закону №1805-ІІІ об'єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов'язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об'єкти (об'єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об'єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

Відповідно до ст. 1 Закону №1805-ІІІ охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об'єктів культурної спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону №1805-ІІІ усі власники пам'яток, щойно виявлених об'єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об'єкти зобов'язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.

Пунктом 2 Порядку укладення охоронних договорів на пам'ятки культурної спадщини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2001 р. N 1768, власник пам'ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов'язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам'ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.

При цьому, охоронний договір встановлює режим використання пам'ятки культурної спадщини чи її частини, у тому числі території, на якій вона розташована (п. 1 Порядку №1768).

Як встановлено судом, відповідачем з урахуванням акту візуального обстеження пам'ятки архітектури та містобудування місцевого значення - «Гостинний двір (за проектними матеріалами архітектора Л.Русака, 1809 р.)» від 26.01.2015 р. складено припис від 10.02.2015 р. №182/п, яким від позивача вимагалось до 10.03.2015 р. укласти з Управлінням охоронний договір на вказану пам'ятку архітектури та містобудування місцевого значення, який у встановлений строк не виконаний.

Статтею 30 Закону №1805-ІІІ передбачено, що приписи органів охорони культурної спадщини є обов'язковими для виконання всіма юридичними та фізичними особами.

Органи охорони культурної спадщини зобов'язані заборонити будь-яку діяльність юридичних або фізичних осіб, що створює загрозу пам'ятці або порушує законодавство, державні стандарти, норми і правила у сфері охорони культурної спадщини.

Відповідальність юридичних осіб за порушення законодавства про охорону культурної спадщини передбачена ст. 44 Закону №1805-ІІІ.

Так, відповідний орган охорони культурної спадщини накладає на юридичну особу, яка є власником або уповноваженим ним органом чи замовником робіт, такі фінансові санкції: зокрема, за ухилення власника пам'ятки або уповноваженого ним органу від підписання охоронного договору або за порушення ним режиму використання пам'ятки - у розмірі від ста до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, про вчинення правопорушення, зазначеного у статті 44 цього Закону, особою, уповноваженою органом охорони культурної спадщини, складається акт. Керівник юридичної особи, стосовно якої складено акт, протягом трьох днів з моменту отримання акта може подати письмові пояснення до нього. Акт разом з іншими документами, що стосуються справи, у десятиденний термін з моменту складення акта надсилається посадовій особі, яка має право накладати фінансові санкції.

Рішення про накладення фінансових санкцій приймається протягом 10 днів після отримання документів, зазначених у частині другій цієї статті. Рішення про накладення фінансових санкцій оформлюється постановою, що надсилається юридичній особі, на яку накладено фінансові санкції.

Враховуючи, що відповідно до чинного законодавства уповноваженим органом на укладення охоронного договору на вказану пам'ятку місцевого значення є власник або уповноважений ним орган, зважаючи, що станом на момент прийняття припису та постанови про накладення фінансових санкцій позивачем вимог припису не виконано, суд приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваних припису та постанови відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень покладений на нього обов'язок доказування правомірності оскаржуваних рішень виконав у повному обсязі.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов