Справа № 803/912/13-а
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року Справа № 876/8018/13
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Ніколіна В.В., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Скорпіон-Буд на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 16 травня 2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Скорпіон-Буд до управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області про визнання нечинним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 Скорпіон-Буд 16.04.2013 року звернулося в суд з адміністративним позовом до УПФ України в м. Луцьку Волинської області, в якому просило визнати нечинним та скасувати рішення від 08 квітня 2013 року №1637 про застосування штрафних санкцій на суму 170 грн. за неподання звітності по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 16 травня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ТОВ Скорпіон-Буд оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що Постановою господарського суду Волинської області від 25.09.2012 року у справі №5004/1565/11 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру щодо ОСОБА_1 «Скорпіон-Буд». Згідно зі ст. 23 Закону про банкрутство, визначено припинення нарахування неустойки (штрафи, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банкрута. Вказує, що норми Закону про банкрутство є спеціальними по відношенню до іншого законодавства в питаннях визначення умови та порядку відновлення платоспроможності суб'єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів (преамбула Закону). Тому застосування судом першої інстанції норм законодавства, що регулює пенсійне забезпечення, без врахування норм Закону про банкрутство, в питаннях визначення фінансових санкцій до банкрута є неправомірним.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 Скорпіон-Буд є платником єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та перебуває на обліку в УПФУ в м. Луцьку з 17.02.2003 року за №, що підтверджується відповідним записом в акті УПФУ в м. Луцьку від 08.04.2013 року (а.с.31).

08 квітня 2013 року першим заступником начальника УПФУ у м. Луцьку на підставі пункту 4 частини 11 статті 25 Закону України №2464-VI прийнято рішення №1637 про застосування штрафних санкцій до ОСОБА_1 Скорпіон-Буд за неподання звітності, передбаченої Законом України №2464-VI, у розмірі 170,00 грн. (а.с.5).

З матеріалів справи видно, що постановою господарського суду Волинської області від 25.09.2012 року у справі №5004/1565/11 визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру щодо боржника ОСОБА_1 Скорпіон-Буд, ліквідатором якого призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2 (а.с.6).

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з правомірності прийнятого відповідачем рішення, такого, що відповідає вимогам чинного законодавства України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважаючи, що він відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку з 01.01.2011 року регулює Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору, або на інших умовах, передбачених законодавством - є платниками єдиного внеску.

Пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI визначений обов'язок платника єдиного внеску подавати звітність до територіального органу Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом України.

Відповідно до п. 3.1. Розділу 3 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 року № 22-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 року №1014/18309 страхувальники, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно - правовими договорами у частині подання звіту за таких осіб зобов'язані формувати та подавати до органів Пенсійного фонду звіт не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом є календарний місяць

Відповідальність за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом, встановлена пунктом 4 частини 11 статті 25 Закону, а саме: накладається штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій на підставі п. 4 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI є акт про зазначене порушення, складений у довільній формі.

Згідно з актом, складеним управлінням Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області від 08.04.2013 року встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Скорпіон-Буд» звіт щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України за січень 2013 року не подано, чим порушено вимоги п. п. 4 п. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та п. п. 3.1 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, якими передбачено подачу звіту не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що відповідачем прийнято рішення правомірно, оскільки факт неподання ОСОБА_1 звітності встановлений актом і даний факт не оспорюється самим позивачем.

При цьому, доводи апелянта про неможливість застосування до нього штрафних санкцій у звязку з визнанням ОСОБА_1 «Скорпіон-Буд» банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури щодо боржника не береться судом до уваги виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (в редакції на момент прийняття рішення про визнання позивача банкрутом) з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банкрута.

Разом з тим, статтею 25 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (в редакції на момент прийняття рішення про визнання позивача банкрутом) визначено повноваження ліквідатора, зокрема, передбачено, що останній виконує повноваження керівника (органів управління) юридичної особи банкрута з дня призначення; повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю.

В матеріалах адміністративної справи наявний звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України, поданого ліквідатором ОСОБА_1 Скорпіон-Буд ОСОБА_2 за березень 2013 року. Із звіту видно, що у позивача працюють та отримують заробітну плату 12 застрахованих осіб (а.с.32, 38-39), яким позивач продовжує нараховувати та виплачувати заробітну плату, має статус страхувальника, отже зобовязаний формувати і подавати звітність до Пенсійного фонду у встановлені терміни.

При цьому, судом першої інстанції вірно враховано те, що ОСОБА_1 Скорпіон-Буд як юридична особа не ліквідоване, не зняте з реєстру платників єдиного внеску до органів Пенсійного фонду України, продовжує сплачувати єдиний внесок за своїх працівників, тому несе обовязок щодо подання відповідної звітності про суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на те, що норми Закону про банкрутство є спеціальними по відношенню до іншого законодавства в питаннях визначення умови та порядку відновлення платоспроможності суб'єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів, оскільки згідно рішення УПФУ в м. Луцьку від 08 квітня 2013 року №1637 штрафні санкції застосовані до позивача не через наявність заборгованості по сплаті єдиного внеску до органів Пенсійного фонду України, а за неподання звітності, передбаченої Законом України №2464-VI, тому застосування таких штрафних санкцій узгоджується з вимогами Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 «Скорпіон-Буд» є безпідставними, натомість рішення відповідача від 09.14.2013 року № 1637 про застосування штрафних санкцій правомірне та прийняте відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і така задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Скорпіон-Буд залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 16 травня 2013 року у справі №803/912/13-а без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.В. Ніколін

ОСОБА_3