Справа № 2а-2689/10/1770
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" липня 2015 р. м. Київ К/800/51065/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Ланченко Л.В., Пилипчук Н.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Рівненському районі Головного управління Міндоходів у Рівненcькій області

на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2010 року

та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2013 року

у справі № 2а-2689/10/1770 (№ 9104/35478/10)

за позовом приватного підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Рівненському районі Рівненської області

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Приватний підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до Державної податкової інспекції у Рівненському районі Рівненської області (далі - відповідач) про скасування: податкових повідомлень-рішень від 28 січня 2010 року № /3, № /3, № /3, № /3, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 31 липня 2009 року № /0.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2010 року позов був задоволений частково. Визнано нечинними та скасовано в повному обсязі з моменту прийняття податкові повідомлення-рішення, прийняті ДПІ в Рівненському районі: від 28 січня 2010 року №/3, яким платнику податків визначено податкове зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 1530148,00 грн.; від 28 січня 2010 року №/3, яким платнику податків визначено податкове зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб в сумі 820011,71 грн. Визнано нечинним та скасовано в повному обсязі з моменту прийняття рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, прийняте ДПІ в Рівненському районі Рівненської області, від 31 липня 2009 року №/0, яким до платника податків застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 699250,00 грн. В задоволені решти позовних вимог було відмовлено. Присуджено на користь позивача суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 із Державного бюджету судовий збір у розмірі 1,70 грн.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2013 року постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2010 року було скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено. Визнано нечинними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ в Рівненському районі Рівненської області: від 28 січня 2010 року №/3, яким платнику податків визначено податкове зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 1530148,00 грн.; від 28 січня 2010 року №/3, яким платнику податків визначено податкове зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб в сумі 820011,71 грн.; від 28 січня 2010 року №/3, яким платнику податків визначено податкове зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 49023,00 грн.; від 28 січня 2010 року №/3, яким платнику податків визначено податкове зобов'язання за платежем з доходів фізичних осіб в сумі в сумі 21371,63 грн. Визнано нечинним та скасовано рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій ДПІ в Рівненському районі Рівненської області від 31 липня 2009 року №/0, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 699250,00 грн.

В касаційній скарзі ДПІ в Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненcькій області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2010 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2013 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПІ у Рівненському районі Рівненської області провела комплексну позапланову документальну перевірку дотримання вимог податкового та іншого законодавства приватним підприємцем ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2006 року по 31 березня 2008 року, за результатами якої був складений акт № 463/47/1751/НОМЕР_1 від 09 липня 2009 року.

За висновками акта перевірки, позивачем були порушені: вимоги пункту 7.1 статті 7, підпункту 9.12.1 пункту 9.12 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», статті 13, абзацу «б» пункту 1 статті 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 855165,71 грн.; вимоги пункту 2.1 статті 2, підпункту 7.2.8 пункту 7.2 статті 7, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7, пункту 9.3 статті 9 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого донараховано податку на додану вартість в сумі 1018852,00 грн. та встановлено не подачу підприємцем декларацій з податку на додану вартість за 2007 рік; вимоги пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», які полягали у незастосуванні підприємцем у період з 01 квітня 2007 року по 31 грудня 2008 року реєстратора розрахункових операцій при продажу товарів (робіт, послуг) на загальну суму 139850,00 грн.

Зокрема, у акті перевірки було вказано, що у періоді,який перевірявся, приватний підприємець ОСОБА_1 застосував спрощену систему оподаткування, обліку та звітності шляхом сплати єдиного податку.

Також, у акті перевірки було вказано, що згідно поданих звітів суб'єкта підприємницької діяльності - платника єдиного податку обсяг виручки приватного підприємця ОСОБА_1 від реалізації товарів (робіт, послуг) становив: за 1 квартал 2007 року - 187520,00 грн., за 2 квартал 2007 року - 85690,00 грн., за 3 квартал 2007 року - 116290,00 грн., за 4 квартал 2007 року - 88710,00 грн.

Разом з цим, відповідно до відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів було встановлено, що приватний підприємець ОСОБА_1 у вказаних попередніх періодах у таких сумах: за 1 квартал 2007 року - 1488360,00 грн., за 2 квартал 2007 року - 1880090,00 грн., за 3 квартал 2007 року - 676290,00 грн., за 4 квартал 2007 року - 3531200,00 грн. Для уточнення фактів виплати підприємцю вказаних сум доходів податковим органом було направлено запит до ДПІ у Рівненському районі щодо взаємовідносин між приватним підприємцем ОСОБА_1 та ВАТ «Рівнегаз», у відповідь на який надійшла довідка № 1321/961/23-300-033667701 від 18 вересня 2008 року, якою були підтверджені факти господарських відносин між суб'єктами підприємницької діяльності, а також факти здійснення ВАТ «Рівнегаз» на користь підприємця виплат у таких сумах: за 1 квартал 2007 року - 1488360,00 грн., за 2 квартал 2007 року - 1794400,00 грн., за 3 квартал 2007 року - 560000,00 грн., за 4 квартал 2007 року - 3531200,00 грн. Крім іншого, перевіркою було встановлено, що відповідно до пояснень підприємця сума виручки за 1 квартал 2008 року становить 25530,00 грн. (звіт не подано), а за даними перевірки сума виручки становить 25533,32 грн. (розбіжність 3,32 грн.).

Вказані обставини слугували підставою для висновку податкового органу про те, що оскільки у 1 кварталі 2007 року обсяг виручки підприємця перевищив встановлений статтею 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» обсяг виручки, то з наступного податкового періоду він повинен був перейти на загальну систему оподаткування, а суми доходів, отримані понад встановлений граничний обсяг, оподаткувати із застосуванням загальної системи оподаткування. Також, податковий орган виходив з того, що з 2 кварталу 2007 року підприємець зобов'язаний був зареєструватись платником податку на додану вартість та декларувати і сплачувати до бюджету податкові зобов'язання з податку на додану вартість.

Крім іншого, у акті перевірки було вказано, що з 01 квітня 2007 року по 31 березня 2008 року приватний підприємець ОСОБА_1 здійснював роздрібну торгівлю та надавав послуги за готівкові кошти, з огляду на що повинен був застосовувати реєстратор розрахункових операцій.

31 липня 2009 року ДПІ у Рівненському районі Рівненської області на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила приватному підприємцю ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій) за платежем: податок на додану вартість у розмірі 1530148,00 грн., у тому числі: 1018852,00 грн. - за основним платежем, 511296,00 грн. - за штрафними санкціями.

31 липня 2009 року ДПІ у Рівненському районі Рівненської області на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктами «б», «г» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.5 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила приватному підприємцю ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб у розмірі 820011,71 грн. - за основним платежем.

31 липня 2009 року ДПІ у Рівненському районі Рівненської області на підставі вказаного акту перевірки прийняла рішення № /0, яким на підставі пункту 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосувала до приватного підприємця ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції у розмірі 699250,00 грн.

ДПІ у Рівненському районі Рівненської області провела комплексну планову документальну перевірку дотримання вимог податкового та іншого законодавства приватним підприємцем ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2008 року по 31 березня 2009 року, за результатами якої був складений акт № 490/53/1751/НОМЕР_1 від 16 липня 2009 року.

За висновками акта перевірки, позивачем були порушені: вимоги пункту 7.1 статті 7, підпункту 9.12.1 пункту 9.12 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», статті 13, абзацу «б» пункту 1 статті 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», в результаті чого донараховано податку з доходів фізичних осіб в сумі 21371,63 грн.; вимоги пункту 2.1 статті 2, підпункту 7.2.8 пункту 7.2 статті 7, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7, пункту 9.3 статті 9 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого встановлено не подачу підприємцем декларацій з податку на додану вартість за 2-4 квартали 2008 року та донараховано податок на додану вартість в сумі 31662,00 грн.

Зокрема, у акті перевірки було вказано, що оскільки у 1 кварталі 2007 року підприємець перевищив встановлений статтею 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» обсяг виручки, то він не мав права застосовувати спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, а повинен був перейти на загальну систему оподаткування та оподатковувати свої доходи відповідно до вимог загальної системи оподаткування, а також зареєструватись платником податку на додану вартість, декларувати та сплачувати до бюджету податкові зобов'язання з податку на додану вартість.

31 липня 2009 року ДПІ у Рівненському районі Рівненської області на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила приватному підприємцю ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій) за платежем: податок на додану вартість у розмірі 49023,00 грн., у тому числі: 31662,00 грн. - за основним платежем, 17361,00 грн. - за штрафними санкціями.

31 липня 2009 року ДПІ у Рівненському районі Рівненської області на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктами «б», «г» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.5 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила приватному підприємцю ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб у розмірі 21371,63 грн. - за основним платежем.

Усі податкові повідомлення-рішення, прийняті ДПІ у Рівненському районі Рівненської області на підставі актів перевірок № 463/47/1751/НОМЕР_1 від 09 липня 2009 року та № 490/53/1751/НОМЕР_1 від 16 липня 2009 року, оскаржувались позивачем в адміністративному порядку.

Рішенням ДПІ у Рівненському районі Рівненської області від 08 вересня 2009 року №14763/17-238 «Про результати розгляду первинної скарги» скаргу позивача було залишено без задоволення, а податковим органом були прийняті податкові повідомлення-рішення від 08 вересня 2009 року № /1, № /1, № /1, № /1 на аналогічні суми податкових зобов'язань.

Рішенням ДПА в Рівненській області від 14 грудня 2009 року № 23520/25-16/325 «Про результати розгляду повторної скарги» були скасовано: податкові повідомлення-рішення від 31 липня 2009 року №/0 (від 08 вересня 2009 року №/1) в частині визначення податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб у сумі 35154,00 грн. основного платежу; податкові повідомлення-рішення від 31 липня 2009 року №/0, №/0 (від 08 вересня 2009 року №/1, №/1) в частині визначення штрафної (фінансової) санкції по податку на додану вартість на підставі підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами» у сумі 15831,00 грн. та у сумі 509426,00 грн. відповідно та збільшено суму штрафної (фінансової) санкції по податку на додану вартість на суму 15831,00 грн. та на суму 509426,00 грн. відповідно на підставі 17.1.2 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами». Залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 31 липня 2009 року № /0 (від 08 серпня 2009 року № /1, а також податкові повідомлення-рішення від 31 липня 2009 року №/0 (від 08 вересня 2009 року №/1), від 31 липня 2009 року №/0 (від 08 вересня 2009 року №/1), від 31 липня 2009 року №/0 (від 08 вересня 2009 року №/1) - в інших частинах.

14 грудня 2009 року ДПІ у Рівненському районі Рівненської області з урахуванням рішення ДПА в Рівненській області від 14 грудня 2009 року № 23520/25-16/325 прийняла податкове повідомлення-рішення № /2, яким згідно з підпунктом «а» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктами 17.1.1, 17.1.2 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила приватному підприємцю ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій) за платежем: податок на додану вартість у розмірі 1530148,00 грн., у тому числі: 1018852,00 грн. - за основним платежем, 511296,00 грн. - за штрафними санкціями.

14 грудня 2009 року ДПІ у Рівненському районі Рівненської області з урахуванням рішення ДПА в Рівненській області від 14 грудня 2009 року № 23520/25-16/325 прийняла податкове повідомлення-рішення № /2, яким згідно з підпунктами «б», «г» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.5 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила приватному підприємцю ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб у розмірі 820011,71 грн. - за основним платежем.

14 грудня 2009 року ДПІ у Рівненському районі Рівненської області з урахуванням рішення ДПА в Рівненській області від 14 грудня 2009 року № 23520/25-16/325 прийняла податкове повідомлення-рішення № /2, яким згідно з підпунктом «а» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктами 17.1.1, 17.1.2 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила приватному підприємцю ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій) за платежем: податок на додану вартість у розмірі 49023,00 грн., у тому числі: 31662,00 грн. - за основним платежем, 17361,00 грн. - за штрафними санкціями.

14 грудня 2009 року ДПІ у Рівненському районі Рівненської області з урахуванням рішення ДПА в Рівненській області від 14 грудня 2009 року № 23520/25-16/325 прийняла податкове повідомлення-рішення № /2, яким згідно з підпунктами «б», «г» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.5 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила приватному підприємцю ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб у розмірі 21371,63 грн. - за основним платежем.

Рішенням ДПА України від 28 січня 2010 року № 1522/7/25-0315 «Про результати розгляду повторної скарги» скаргу позивача було залишено без задоволення, а оспорювані податкові повідомлення-рішення, з урахуванням рішення ДПА в Рівненській області від 14 грудня 2009 року № 23520/25-16/325, було залишено без змін.

28 січня 2010 року ДПІ у Рівненському районі Рівненської області з урахуванням процедури адміністративного оскарження прийняла податкове повідомлення-рішення №/3, яким згідно з підпунктом «а» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктами 17.1.1, 17.1.2 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила приватному підприємцю ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій) за платежем: податок на додану вартість у розмірі 1530148,00 грн., у тому числі: 1018852,00 грн. - за основним платежем, 511296,00 грн. - за штрафними санкціями.

28 січня 2010 року ДПІ у Рівненському районі Рівненської області з урахуванням процедури адміністративного оскарження прийняла податкове повідомлення-рішення №/3, яким згідно з підпунктами «б», «г» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.5 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила приватному підприємцю ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб у розмірі 820011,71 грн. - за основним платежем.

28 січня 2010 року ДПІ у Рівненському районі Рівненської області з урахуванням процедури адміністративного оскарження прийняла податкове повідомлення-рішення №/3, яким згідно з підпунктом «а» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктами 17.1.1, 17.1.2 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила приватному підприємцю ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій) за платежем: податок на додану вартість у розмірі 49023,00 грн., у тому числі: 31662,00 грн. - за основним платежем, 17361,00 грн. - за штрафними санкціями.

28 січня 2010 року ДПІ у Рівненському районі Рівненської області з урахуванням процедури адміністративного оскарження прийняла податкове повідомлення-рішення №/3, яким згідно з підпунктами «б», «г» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.5 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила приватному підприємцю ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб у розмірі 21371,63 грн. - за основним платежем.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що: податкові повідомлення-рішення від 31 липня 2009 року № /0, № /0 та від 08 вересня 2009 року № /1, № /1 є відкликаними в силу положень пункту 6.3 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом ДПА України від 21 червня 2001 року № 253 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), а податкові повідомлення-рішення від 14 грудня 2009 року № /2, № /2 та від 28 січня 2010 року № /3, № /3 є протиправними, оскільки прийняті ДПІ у Рівненському районі Рівненської області в порушення вимог підпункту «а» пункту 5.3 вказаного Порядку, оскільки містили аналогічні суми податкових зобов'язань (незважаючи на часткове скасування податкових повідомлень-рішень) та мали аналогічні номери, тоді як за наслідками часткового скасування раніше прийнятого рішення про нарахування суми податкового зобов'язання повинні складатись та направлятись платнику податків нові податкові повідомлення-рішення; в порушення вимог статті 111 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) наказ про проведення перевірки, результати якої оформлені актом № 463/47/1751/НОМЕР_1 від 09 липня 2009 року, був прийнятий на восьмий робочий день з моменту вручення платнику податків запиту, з урахуванням того, що період, за який проводилась перевірка, вже був охоплений перевіркою, результати якої оформлені актом від 03 липня 2008 року № 505/42/1751/НОМЕР_1; рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 31 липня 2009 року № /0 було прийняте податковим органом з порушення строку застосування адміністративно-господарських санкцій, встановленого статтею 250 Господарського кодексу України. Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд виходив з того, що податкові повідомлення-рішення від 28 січня 2010 року № /3, № /3, прийняті на підставі акту перевірки № 490/53/1751/НОМЕР_1 від 16 липня 2009 року з урахуванням процедури адміністративного оскарження, є правомірними, оскільки висновки вказаного акту про порушення вимог податкового законодавства не були спростовані позивачем вимог належними та допустимими доказами.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги повністю, виходив з того, що: податкові повідомлення-рішення від 28 січня 2010 року № /3, № /3, прийняті на підставі акту перевірки № 490/53/1751/НОМЕР_1 від 16 липня 2009 року з урахуванням процедури адміністративного оскарження, є неправомірними, оскільки податкові зобов'язання, визначені у вказаних податкових повідомлення-рішеннях, були визначені ДПІ у Рівненському районі Рівненської області не на підставі первинних документів бухгалтерського та податкового обліку, а шляхом застосування непрямого методу визначення суми податкового зобов'язання, тоді як рішення про застосування непрямих методів для визначення суми податкового зобов'язання податковим органом не приймалось, як і не застосовувалась Методика визначення сум податкових зобов'язань за непрямими методами, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 27 травня 2002 року №697. В частині задоволених позовних вимог суд апеляційної інстанції погодився з мотивами суду першої інстанції.

Однак, повністю погодитись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Наказом ДПА України від 21 червня 2001 року № 253 був затверджений Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідно до положень пункту 5.3 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом ДПА України від 21 червня 2001 року № 253 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі подання платником податків скарги щодо визначеного в податковому повідомленні податкового зобов'язання з дотриманням вимог Положення про порядок подання та розгляду скарг платників податків органами державної податкової служби, затвердженого наказом ДПА України від 11 грудня 1996 року № 29 (в редакції наказу від 02 березня 2001 року № 82) із змінами та доповненнями, структурний підрозділ, який склав таке податкове повідомлення, у день отримання скарги (інформації про подання повторної скарги) уносить відповідні дані до реєстру податкових повідомлень. Після закінчення розгляду скарги структурний підрозділ, який склав таке податкове повідомлення, підшиває другий примірник вмотивованого рішення за скаргою платника податків, у тому числі рішення про продовження терміну розгляду скарги, або рішення про податковий компроміс до справи платника податків поряд з корінцем податкового повідомлення, що оскаржувалося, та: а) у разі часткового скасування раніше прийнятого рішення про нарахування суми податкового зобов'язання складає та направляє платнику податків згідно із зазначеним Порядком нове податкове повідомлення, при цьому раніше надіслане податкове повідомлення вважається відкликаним; б) у разі збільшення податковим органом суми податкового зобов'язання за результатами розгляду скарги платника податків складає та направляє платнику податків згідно із зазначеним Порядком окреме податкове повідомлення на суму збільшення податкового зобов'язання, при цьому раніше надіслане податкове повідомлення не відкликається. З метою доведення до платника податків граничного строку сплати податкового зобов'язання, зазначеного в раніше надісланому податковому повідомленні (у разі, якщо сума податкового зобов'язання за результатами розгляду скарги збільшується або залишається без змін, а раніше надіслане податкове повідомлення не відкликається), податковим органом складається та надсилається (вручається) платнику податків податкове повідомлення, яке має номер первинного податкового повідомлення, при цьому через дріб проставляється номер скарги, щодо якої воно складене (1 - для першої, 2 - для другої тощо), крім того, таке податкове повідомлення містить новий граничний термін сплати податкового зобов'язання. Аналогічні дії здійснюються у разі подання платником податків повторної скарги.

Підпунктом «б» пункту 6.1 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом ДПА України від 21 червня 2001 року № 253 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), встановлено, що податкове повідомлення вважається відкликаним, якщо податковий орган скасовує або змінює раніше прийняте рішення про нарахування суми податкового зобов'язання (штрафних (фінансових) санкцій) внаслідок їх адміністративного оскарження.

Згідно з пунктом 6.3 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом ДПА України від 21 червня 2001 року № 253 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у випадках, визначених підпунктом «б» пункту 6.1 цього Порядку, податкове повідомлення вважається відкликаним з дня прийняття податковим органом рішення про скасування або зміну раніше нарахованої суми податкового зобов'язання (штрафних (фінансових) санкцій).

При цьому, за приписами пункту 4.3 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом ДПА України від 21 червня 2001 року № 253 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якщо за результатами розгляду скарги платника податків нарахована сума податкового зобов'язання збільшується, а на суму такого збільшення надсилається окреме податкове повідомлення, то в номері такого податкового повідомлення через дріб також проставляється номер скарги, за результатом розгляду якої відбулося таке збільшення. Наприклад, якщо за результатами розгляду другої скарги платника податків згідно з попереднім прикладом сума нарахованого податкового зобов'язання збільшується, то додатково такому платнику податків направляється податкове повідомлення з іншим порядковим номером, при цьому через дріб також проставляється цифра 2.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, рішенням ДПА в Рівненській області від 14 грудня 2009 року № 23520/25-16/325 «Про результати розгляду повторної скарги» були скасовано: податкові повідомлення-рішення від 31 липня 2009 року №/0 (від 08 вересня 2009 року №/1) в частині визначення податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб у сумі 35154,00 грн. основного платежу; податкові повідомлення-рішення від 31 липня 2009 року №/0, №/0 (від 08 вересня 2009 року №/1, №/1) в частині визначення штрафної (фінансової) санкції по податку на додану вартість на підставі підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами» у сумі 15831,00 грн. та у сумі 509426,00 грн. відповідно та збільшено суму штрафної (фінансової) санкції по податку на додану вартість на суму 15831,00 грн. та на суму 509426,00 грн. відповідно на підставі 17.1.2 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами» (арк. справи 108-113).

Таким чином, ДПІ у Рівненському районі Рівненської області у відповідності до положень Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом ДПА України від 21 червня 2001 року № 253 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), повинна була прийняти податкові повідомлення-рішення з іншими порядковими номерами (із зазначенням через дріб номеру скарги, щодо якої надсилається податкове повідомлення), які повинні були містити нові суми податкових зобов'язань, визначені з урахуванням рішення ДПА в Рівненській області від 14 грудня 2009 року № 23520/25-16/325.

З огляду на те, що вимоги Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом ДПА України від 21 червня 2001 року № 253 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), ДПІ у Рівненському районі Рівненської області дотримані не були, а також зважаючи на те, що в силу вказаного Порядку податкові повідомлення-рішення від 31 липня 2009 року №/0, № /0, № /0 та від 08 вересня 2009 року №/1, № /1, № /1 є відкликаними, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування податкових повідомлень-рішень від 28 січня 2010 року №/3, № /3, № /3.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 28 січня 2010 року № /3 безвідносно мотивів таких висновків, з огляду на те, що постанова Кабінету Міністрів України від 27 травня 2002 року №697 «Про затвердження Методики визначення сум податкових зобов'язань за непрямими методами» втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2005 року № 788 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», з урахуванням того, що на час виникнення спірних правовідносин відповідний закон про затвердження методики визначення суми податкових зобов'язань за непрямими методами не приймався, з огляду на що методика визначення податкових зобов'язань за непрямими методами законодавчо визначена не була.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції дійшов неправомірного висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення від 28 січня 2010 року №/3 та, як наслідок, наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, з огляду на наступне.

Як правомірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, підставою для визначення позивачу податкових зобов'язань з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 21371,63 грн., слугував висновок податкового органу про те, що доходи, отримані позивачем у період з 01 квітня 2008 року по 31 березня 2009 року, повинні оподатковуватись із застосуванням правил загальної системи оподаткування, оскільки у 1 кварталі 2007 року підприємець перевищив встановлений статтею 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» обсяг виручки. При цьому, розбіжностей між показниками платника податків та даними перевірки встановлено не було.

Вказані висновки суду першої інстанції є правомірними, оскільки оподаткування доходів, отриманих платником єдиного податку з порушенням умов перебування на спрощеній системі оподаткування, повинно здійснюватись із застосуванням правил загальної системи оподаткування, встановлених, зокрема, Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), з урахуванням загальних принципів оподаткування, закріплених Конституцією України та Законом України «Про систему оподаткування» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 28 січня 2010 року №/3 є правомірним, з огляду на що рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 28 січня 2010 року №/3 із залишенням в силі рішення суду першої інстанції в цій частині.

За своєю суттю передбачені статтею 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» штрафні (фінансові) санкції є адміністративно-господарськими санкціями, а тому її застосування регулюється нормами глави 27 Господарського кодексу України.

Згідно частини 1 статті 238, частини 1 статті 250 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків; адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що порушення органом державної податкової служби строків застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачених статтею 250 Господарського кодексу України, є підставою для задоволення позовних вимог про скасування такого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, оспорюване рішення №/0 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за проведені у період 01 квітня 2007 року по 31 березня 2008 року розрахункові операції було прийняте податковим органом лише 31 липня 2009 року, тобто після спливу річного терміну.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про неправомірність застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій рішенням від 31 липня 2009 року за № /0 та наявність підстав для його скасування.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ДПІ в Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненcькій області підлягає частковому задоволенню, а постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2013 року підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 28 січня 2010 року №/3 із залишенням в силі постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2010 року в цій частині. В решті постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2013 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 222, 223, 224, 226, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Рівненському районі Головного управління Міндоходів у Рівненcькій області задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2013 року скасувати в частині задоволених позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 28 січня 2010 року №/3 та залишити в силі постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2010 року в цій частині.

В решті постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ Л.В. Ланченко

_____________________ Н.Г. Пилипчук