Справа № 818/4985/13-а
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 р. Справа №818/4985/13-a

Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Осіпової О.О., суддів Павлічек В.О., Сопяненко О.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе" до Міністерства юстиції України; Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції Сумської області; Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_1; треті особи: Сумська міська рада, Сумське міське управління юстиції, про скасування рішення та зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе" (далі - позивач, ПАТ "СМНВО ім. М.В. Фрунзе") звернулось з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач-1), Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції Сумської області (далі відповідач 2), Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_1 (далі - відповідач-3), треті особи: Сумська міська рада, Сумське міське управління юстиції, в якому, з урахуванням уточнень (т.2, а.с.211-213), просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_1 від 13.06.2013 р. № 3123591 про відмову у здійсненні державної реєстрації прав та їх обтяжень, яке прийняте за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію права власності ПАТ "СМНВО ім. М.В. Фрунзе" на нежитлове приміщення площею 1 778, 6 кв.м., розташоване за адресою: м. Суми, вул. Реміснича, 35, яка зареєстрована Реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції Сумської області у базі даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 1310260;

- визнати протиправними дії Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_1 щодо прийняття рішення про відмову у здійсненні державної реєстрації прав та їх обтяжень від 13.06.2013 р. № 3123591 при здійсненні державної реєстрації права власності ПАТ "СМНВО ім. М.В. Фрунзе" на нежитлове приміщення площею 1 778, 6 кв.м., розташоване за адресою: м. Суми, вул. Реміснича, 35, прийняте за результатами розгляду заяви, що зареєстрована Реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції Сумської області у базі даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 1310260;

- зобов'язати Міністерство юстиції України прийняти рішення про державну реєстрацію права власності ПАТ "СМНВО ім. М.В. Фрунзе" на нежитлове приміщення площею 1 778, 6 кв.м., розташоване за адресою: м. Суми, вул. Реміснича, 35 на підставі заяви, яка зареєстрована Реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції Сумської області у базі даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 1310260.

Свої вимоги мотивує тим, що передбачені ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації права власності на нерухоме майно відсутні. Зокрема, спірне рішення не містить конкретних підстав для відмови у реєстрації права власності, визначених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", оскільки в ньому не зазначено, в чому саме полягає невідповідність поданих документів і яким вимогам, та чому відсутня змога встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. ПАТ "СМНВО ім. М.В. Фрунзе", відповідно до вимог згаданого Закону та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень були надані всі документи, необхідні для реєстрації права власності на нежитлове приміщення площею 1 778, 6 кв.м., розташоване за адресою: м. Суми, вул. Реміснича, 35, в зв'язку з чим відповідач-3 повинен був зареєструвати право власності за позивачем. Крім того, вказане нерухоме майно не є новозбудованим чи реконструйованим, у звязку з чим подання додаткових документів, що підтверджують факт введення його в експлуатацію, не вимагається.

Представник позивача в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (т.2, а.с.210). Надіслав клопотання, в якому просить розглянути справу у його відсутність (т.2, а.с.222).

Представники відповідачів 1 та 2, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, про причини неприбуття суд не повідомили (т.2, а.с.210,217,219).

Державний реєстратор прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_1, представник Сумської міської ради та представник Сумського міського управління юстиції, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи (т.2,а.с.218,220-221), в судове засідання не прибули про причини неприбуття, суд не повідомили.

В запереченні на адміністративний позов (т.2 а.с.13-17) Державний реєстратор прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_1 зазначив, що в якості підтвердження права власності на нежитлові приміщення, як об'єкт самочинного будівництва, розташований за адресою: м. Суми, вул. Реміснича, 35, позивачем було надане рішення господарського суду Сумської області від 26.03.2009 р. у справі № 3/116-09. При цьому, оскільки до заяви про реєстрацію права власності ПАТ "СМНВО ім. М.В. Фрунзе" не надало документи про введення об'єкта в експлуатацію, реєстратор мав право відмовити у державній реєстрації права власності на підставі ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до вимог ч.6 ст. 12 та ч.1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Таким чином, фіксування судового засідання у справі не здійснюється.

Дослідивши подані документи та матеріали, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, із наданням їм відповідної правової оцінки, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке:

27.05.2013 року позивачем до Реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції Сумської області було подано заяву про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення площею 1778,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Реміснича, 35, до якої були додані рішення господарського суду Сумської області від 26.03.2009 року у справі № 3/116-09, рішення господарського суду Сумської області від 15.04.2013 року у справі № 920/265/13-г, лист господарського суду Сумської області від 08.05.2013 року, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія АВ № 267472 видана 20.05.2013 року та довідка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія АБ № 166435 видана 31.01.2013 року (т.1, а.с.7-24).

За результатами розгляду вказаної заяви та доданих до неї документів Державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_1 13.06.2013 року прийнято рішення № 3123591 про відмову у державній реєстрації права власності ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе" на нежитлові приміщення, розташовані в м. Суми по вул. Ремісничій, 35. Підставою для прийняття рішення були визначені положення статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", зокрема те, що подані документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують (т.1, а.с.131).

Відповідачем 3 у запереченнях на позовну заяву вказано (т.2, а.с.14), що рішенням Господарського суду Сумської області від 26.03.2009 року у справі №3/116-09 за товариством було визнано право власності на обєкт самочинного будівництва, внаслідок чого необхідно подати документи про введення обєкта в експлуатацію.

Проте, суд не погоджується з такими доводами державного реєстратора, враховуючи наступне.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року №1952-IV (далі по тексту - Закон №1952) визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедура взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначалась Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703 (далі по тексту - Порядок №703).

Статтею 6 Закону №1952 визначена система органів державної реєстрації прав, яку становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Згідно із пунктом 2 Порядку №703 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно за місцем розташування такого майна.

Відповідно до статті 2 Закону №1952 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною першою статті 4 Закону №1592 передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Статтею 15 Закону №1592 встановлено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 19 Закону №1952 державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначений Порядком №703, відповідно до пункту 7 якого для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав заяву про державну реєстрацію, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.

Згідно з пунктом 27 Порядку №703 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є, зокрема рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно заявник, крім документів, що зазначені у пункті 27 цього Порядку, подає копії документів, що зазначені в пункті 9 цього Порядку. Заявник разом із заявою про державну реєстрацію подає органові державної реєстрації прав необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита (п.10 Порядку).

Пунктом 16 Порядку №703 встановлено, що за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та документів, необхідних для її проведення, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації.

Державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені у Законі України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (п.23 Порядку №703).

Так, згідно з пунктом 4 ч.1 статті 24 Закону №1952 у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, зокрема, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що під час виконання функцій реєстрації права власності на нерухоме майно відповідач виконує виключно реєстраційну функцію, перевіряючи при цьому відповідність заявлених прав.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими для виконання на всій території України.

Так, рішенням Господарського суду Сумської області від 26.03.2009 року у справі № 3/116-09, яке разом з іншими документами подавалося на державну реєстрацію, за позивачем визнано право власності на нежитлове приміщення площею 1 778, 6 кв.м., розташоване за адресою: м. Суми, вул. Реміснича, 35 (т.1,а.с.8-9).

При цьому, суд не погоджується з посиланнями відповідача 3 на дослідження ним як державним реєстратором змісту судового рішення (мотивів його винесення) як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки при винесенні рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень чинним законодавством не надано права державному реєстратору висловлювати свою власну позицію щодо висновків суду.

Відмова реєструвати право власності на нерухоме майно за особою згідно з рішенням рішення суду, що набрало законної сили, фактично є самовільним трактуванням мотивів такого рішення, а також переоцінкою наявних у справі доказів та встановлених судом обставин справи, що є неприпустимим.

Суд зазначає, що за наявності рішення суду державний реєстратор має зареєструвати право власності на нерухоме майно.

Враховуючи викладене, суд вважає, що державний реєстратор реєстраційної служби , який не має право тлумачити зміст рішення суду та переоцінювати мотиви його висновків, отримавши копію рішення Господарського суду Сумської області від 26.03.2009 року у справі № 3/116-09 , неправомірно відмовив у реєстрації права власності на нерухоме майно за правовстановлюючим документом.

Ані державний реєстратор, приймаючи рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації, ані адміністративний суд під час розгляду даної справи не вправі надавати юридичну оцінку правовим підставам виникнення та набуття права власності на нерухоме майно.

З приводу тверджень відповідача 3 щодо неподання всупереч пункту 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461, документів, які підтверджують прийняття в експлуатацію цього обєкта, суд вважає необхідним відмітити, що відповідно до пункту 4 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703, (чинного на момент виникнення спірних відносин), у разі коли законодавством встановлено вимогу щодо прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація права власності на нього проводиться після прийняття такого об'єкта в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Однак, державним реєстратором не надано доказів, що перед прийняттям оскаржуваного рішення він зупиняв розгляд заяви та пропонував позивачу надати додаткові документи з метою зясування таких обставин, що безпосередньо вплинуло на можливість позивача захистити свої права.

Згідно з пунктом 46 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703, якою затверджений Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 28, 29 і 31 цього Порядку, подає органові державної реєстрації прав також і документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта.

Проте, з рішення господарського суду Сумської області від 26.03.2009 року у справі № 3/116-09 не вбачається, що в даному випадку обєкт нерухомого майна є новозбудованим або реконструйованим, вказано лише про здійснення ремонтно-будівельних робіт у нежитлових приміщеннях на підставі договору підряду.

Системний аналіз правових норм, що регулюють порядок проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, дає суду підстави для висновку, що рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити посилання на конкретні підстави такої відмови, які передбачені саме Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,та на конкретні недоліки у поданих для проведення державної реєстрації документах.

Однак, відповідач послався на статтю 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» без зазначення відповідної частини та пункту цієї статті, якими передбачено конкретні підстави для відмови в державній реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, та без зазначення, які саме документи, подані для проведення державної реєстрації прав, не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

В рішенні лише формально зазначена підстава для відмови у державній реєстрації за неіснуючої обставини.

Отже, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині вимоги про визнання протиправним та скасування спірного рішення державного реєстратора.

Відносно позовних вимог в частині зобов'язання Міністерства юстиції України прийняти рішення про державну реєстрацію права власності ПАТ "СМНВО ім. М.В. Фрунзе" на нежитлове приміщення площею 1 778, 6 кв.м., розташоване за адресою: м. Суми, вул. Реміснича, 35, суд вважає, що такі вимоги не підлягають задоволенню.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що саме орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє в їх реєстрації. Як вказувалося вище, рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити посилання на конкретні підстави такої відмови, які передбачені Законом.

Оскільки питання здійснення державної реєстрації прав та їх обтяжень відноситься до компетенції органу державної реєстрації прав, в даному випадку належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов'язання відповідача 1 повторно розглянути його заяву щодо державної реєстрації права власності.

У звязку з цим, суд вважає за доцільне, на підставі ч.2 ст.11 КАСУ, вийти за межі заявлених позовних вимог для повного захисту прав та інтересів позивача та зобовязати Міністерство юстиції України повторно розглянути заяву ПАТ "СМНВО ім. М.В. Фрунзе" про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача 3 стосовно прийняття рішення про відмову у здійсненні державної реєстрації прав та їх обтяжень від 13.06.2013 р. № 3123591 слід відмітити, що за змістом Закону №1952-IV та Порядку №703

вчинення оскаржених дій віднесено до компетенції відповідача і є його безпосередніми повноваженнями.

Вчинення дій суб'єктом владних повноважень є способом реалізації наданої останньому компетенції та являє собою процес реалізації наданих законом функцій суб'єкту владних повноважень. Самі по собі дії не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків для особи. Правові наслідки для позивача несуть акти індивідуальної дії - в даному випадку рішення про відмову у здійсненні державної реєстрації прав та їх обтяжень. Саме воно має вплив на його права та інтереси. Виходячи із завдань Кодексу адміністративного судочинства України, судовий захист права може бути здійснений лише за умови наявності порушення для особи прав (чи інтересів).

З огляду на вказане, суд зазначає, що вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню через відсутність порушення прав діями відповідача, а обраний позивачем спосіб захисту в цій частині не відповідає об'єкту порушеного права і є надлишковим. До того ж скасування оскарженого рішення є достатнім заходом для захисту порушених прав позивача.

Отже, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_1 від 13.06.2013 р. № 3123591 про відмову у здійсненні державної реєстрації прав та їх обтяжень та покладення на відповідача 1 обов'язку повторно розглянути заяву ПАТ "СМНВО ім. М.В. Фрунзе" про державну реєстрацію права власності ПАТ "СМНВО ім. М.В. Фрунзе" на нежитлове приміщення площею 1 778, 6 кв.м., розташоване за адресою: м. Суми, вул. Реміснича, 35,та прийняти за наслідками її розгляду рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

В решті позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе" до Міністерства юстиції України; Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції Сумської області; Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_1; треті особи: Сумська міська рада, Сумське міське управління юстиції, про скасування рішення та зобовязання вчинити дії -задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_1 від 13.06.2013 р. № 3123591 про відмову у здійсненні державної реєстрації прав та їх обтяжень, яке прийняте за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію права власності ПАТ "СМНВО ім. М.В. Фрунзе" на нежитлове приміщення площею 1 778, 6 кв.м., розташоване за адресою: м. Суми, вул. Реміснича, 35, яка зареєстрована Реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції Сумської області у базі даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 1310260.

Зобов'язати Міністерство юстиції України повторно розглянути заяву Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе" про державну реєстрацію права власності ПАТ "СМНВО ім. М.В. Фрунзе" на нежитлове приміщення площею 1 778, 6 кв.м., розташоване за адресою: м. Суми, вул. Реміснича, 35,та прийняти за наслідками її розгляду рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя (підпис) О.О. Осіпова

Судді Павлічек В.О.

ОСОБА_2

З оригіналом згідно

Суддя О.О. Осіпова