Справа № 2а-4088/10/0770
Суддя: Ліщинський Андрій Михайлович
Дата ухвалення: 2015-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 р. Справа № 876/10877/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Затолочного В.С., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року у справі за позовом Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 358553, 01 грн.,-

В С Т А Н О В И Л А:

03.11.2010 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про стягнення податкового боргу в сумі 358553, 01 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за відповідачем рахується податковий борг в сумі 358553, 01 грн. по платежу податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) який встановлено за наслідками проведеної перевірки та є несплачений.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов.

В апеляційній скарзі покликається на те, що ФОП ОСОБА_1 при здійсненні господарської діяльності було порушено ряд нормативно правових актів в результаті чого перевіркою донараховано ПДВ в сумі 238128, 67 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 120424, 34 грн.

Особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про місце та час розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що станом на день розгляду і вирішення даної справи судом, податкове повідомлення-рішення № 71/17-2/ від 23.07.2009 року, яким визначено відповідачеві податкове зобов'язання в сумі 238128,67 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 120424,34 грн. за платежем податок на додану вартість та яке позивач ставить в основу поданого позову як доказ наявності заборгованості є скасованим, а тому позовні вимоги щодо стягнення з ФОП ОСОБА_1 зазначеної суми податкового боргу є необґрунтованими.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрований Ужгородською районною державною адміністрацією Закарпатської області 05.05.2005 року, про що видано свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (а.с. 9).

13.07.2009 року Ужгородською МДПІ була проведена документальна планова перевірка своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) по питанню дотримання вимог податкового законодавства фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період діяльності з 01.04.2006 року по 31.03.2009 року, якою встановлено порушення вимог п.п. пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2, п.3.1 ст.3, п.4.1 ст. 4, п. 9.3, п. 9.4, п. 9.5, 9.6 ст. 9, пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7, пп. 7.4.1, пп.7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" № 168/97-ВР від 03.04.1997 року, внаслідок чого донараховано податку на додану вартість в загальній сумі 238128,67 грн. та додатку 10 до Інструкції про прибутковий податок з громадян, затвердженої наказом ГДПІ України від 21.04.93 р. № 12 та зареєстрованої в Мін'юсті України 09.06.93 р. № 64 (в редакції наказу ДПА України від 16.07.2003 р. № 352) в частині не ведення книги обліку доходів і витрат під час здійснення підприємницької діяльності протягом 2006 - 2009 років.

За результатами вищевказаної перевірки був складений Акт №49/17-2/ від 13.07.2009 року (а.с.13-17).

На підставі Акту перевірки №49/17-2/ від 13.07.2009 року прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» №71/17-2/ від 23.07.2009р., яким відповідачу визначено податкове зобов'язання за основним платежем у розмірі 238128,67 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 120424,34 грн. (а.с.12).

Вищевказане податкове повідомлення-рішення було вручено відповідачу 25.08.2009 року особисто про, що свідчить його підпис (а.с.12).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що податкове повідомлення - рішення форми «Р» №71/17-2/ від 23.07.2009р., було оскаржене відповідачем до Закарпатського окружного адміністративного суду з мотивів його протиправності, що підтверджується ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.07.2010 року «про відкриття провадження та призначення справи до попереднього судового засідання» (а.с.42).

Ухвалою суду від 15.03.2011 року провадження у справі 2а-4088/10/0770 було зупинено відповідно до ст. 156 ч.1 п.3, до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 2а-2875/10/0770 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.07.2009 року № 71/17-2/.

За наслідками розгляду справи про оскарження вищевказаного податкового повідомлення-рішення судом було постановлено рішення про задоволення позову та визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення від 23.07.2009 року № 71/17-0. Постанова Закарпатського окружного адміністративного суду з даного спору від 18.01.2011 року (а.с.78-82) набрала законної сили за наслідками її перегляду судом апеляційної інстанції, про що постановлено ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2014 року (а.с.83-85) якою апеляційну скаргу Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції у Закарпатській області залишено без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.01.2011 року у справі № 2а-2625/10/0770 - без змін.

Як вбачається з постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.01.2010 року по справі №2а-2875/10/0770 судом встановлено, що протягом 2008 - початку 2009 років на митну територію України ОСОБА_1 ввіз товарно-матеріальні цінності, вартість яких у липні перевищила 300000,00 гривень як фізична особа, розмитнив ТМЦ та сплатив податок на додану вартість, як фізична особа, а не як суб'єкт підприємницької діяльності - сплачено вид платежу 128: податок на додану вартість для громадян.

Перевіркою не було встановлено факту реалізації товаро-матеріальних цінностей фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

Згідно п. 9.3. статті 9 Закону України "Про податок на додану вартість" №168 від 03 квітня 1997 року, особи, які підпадають під визначення пункту 2.3 статті 2 цього Закону, зобов'язані зареєструватися як платник податку у податковому органі за їх місцезнаходженням (місцем проживання). Форма заяви про реєстрацію визначається у порядку, визначеному центральним податковим органом. Дані з реєстру платників податку підлягають оприлюдненню в порядку, визначеному центральним податковим органом.

Фізичні особи, які не є суб'єктами господарювання та ввозять товари (предмети) на митну територію України в обсягах, що підлягають оподаткуванню згідно з митним законодавством, сплачують податок на додану вартість під час перетину такими товарами (предметами) митного кордону України, без їх реєстрації як платники цього податку.

За викладених обставин суд прийшов до переконання про неправомірність прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення Ужгородської МДПІ №71/17-2/ від 23.07.2009 року, оскільки таке не ґрунтується на законі, у зв'язку з чим його визнано протиправним та скасовано.

Відповідно до статті 72 частини 1 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, оскільки вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року у справі №2а-4088/10/0770 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів шляхом подання скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді В.С.Затолочний

І.І.Запотічний