Справа № 22-а-994/11
Суддя: Цяцяк Р. П.
Дата ухвалення: 2011-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-994/11 Головуючий у 1 інстанції: Строна Т. Г.
Категорія справи 70 (10.3.1) Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Мацея М.М. та Курій Н.М.,

при секретарі судового засідання Панчуку І.С.,

за участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Турківському районі Львівської області на постанову Турківського районного суду Львівської області від 05 лютого 2010 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Турківському районі Львівської області про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни,

В С Т А Н О В И Л А:

09.11.2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Турківському районі Львівської області, у якому просив поновити частково пропущений строк на звернення до суду та визнати відмову відповідача щодо виплати йому щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком протиправною і зобовязати відповідача нарахувати та виплатити на його, як дитини війни, користь щомісячну державну соціальну допомогу у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за 2006-2008 роки в сумі 4 471 грн. 20 коп. (а.с.2-4, 23).

Оскаржуваною постановою позов частково задоволено: поновлено строк звернення до суду; визнано неправомірними дії відповідача щодо ненарахування і невиплати позивачу щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком та зобовязано відповідача провести нарахування і виплату позивачеві надбавки до пенсії як „дитині війни у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2008 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 21-22).

Дану постанову оскаржив відповідач - Управління Пенсійного фонду України в Турківському районі Львівської області.

Апелянт просить оскаржувану постанову скасувати і прийняти нове рішення, яким повністю відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права (а.с. 31-37).

Вважає, що судом порушено норми ст.ст. 6, 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 159, 163 КАС України, ч.3 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Також звертає увагу на те, що на виконання вимог Закону України „Про соціальний захист дітей війни не було прийнято жодного нормативного акту, а відтак не було визначено за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку і яким чином мали б обчислюватись передбачені згаданим законом підвищення до пенсій.

Вважає, що судом безпідставно не взято до уваги заперечення відповідача щодо невизначенності законодавством поняття „мінімальна пенсія за віком, як розрахункової величини для підвищення пенсії дітям війни, оскільки встановлений ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннямінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до зазначеного Закону, і не може застосовуватися для обчислення надбавок або підвищень інших пенсій.

Також вважає незаконним задоволення судом вимог позивача за період з 01 січня по 21 травня 2008 року, оскільки відповідні положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік, якими було введено в дію нову редакцію Закону України „Про соціальний захист дітей війни на 2008 рік, Конституційним Судом України визнані такими, що не відповідають Конституції України, з 22 травня 2008 року, а до того часу підлягали обовязковому виконанню на всій території України.

В апеляційній скарзі міститься клопотання справу розглядати за участю представника апелянта, однак апелянт, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду (а.с. 57), у судове засідання не прибув, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи та законність і обгрунтованість оскаржуваної постанови в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що позивач народився 14 січня 1933 році (а.с. 5) і відповідно до ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війнинабув статусу „дитина війни, а відтак, відповідно до ст.6 вказаного Закону пенсія позивача повинна виплачуватись із збільшенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком.

На час виникнення спірних правовідносин розмір мінімальної пенсії за віком визначався лише ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування і згідно з цією нормою мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України „Про прожитковий мінімум прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, при визначенні розміру підвищення відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війнизастосовується розмір мінімальної пенсії за віком, визначений ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, який вираховується виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законами про Державний бюджет України на певний рік.

З урахуванням вище наведеного, доводи апеляційної скарги в частині посилань на неврегульованість механізму реалізації положень ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війнидо уваги прийматись не можуть.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно відсутності бюджетного фінансування передбачених Законом України Про соціальний захист дітей війнидоплат до пенсії, то колегія суддів вважає, що зазначене не може бути причиною невиконання покладених на управління Пенсійного фонду України зобовязань, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, а відтак і ці доводи апеляційної скарги до уваги прийматись не можуть.

В той же час, відповідні положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік, якими було введено в дію нову редакцію Закону України „Про соціальний захист дітей війни на 2008 рік, були визнані такими, що не відповідають Конституції України, рішенням Конституційного Суду України № 10-рп лише 22.05.2008 року, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 за період з 01 січня по 21 травня 2008 року до задоволення не підлягали. Відтак оскаржувана постанова в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нової про відмову у задоволенні позовних вимог за згаданий період.

Керуючись Законом України „Про внесення змін до розділу ХІІ „Прикінцеві положення Закону України „Про судоустрій і статус суддів щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами від 02.12.2010 року № 2748-УІ та ст.ст. 195, 198 п.3, 202 п.4, 205 ч.2, 207 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Турківському районі Львівської області частково задовольнити.

Постанову Турківського районного суду Львівської області від 05 лютого 2010 року в частині зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Турківському районі Львівської області провести нарахування і виплату ОСОБА_2 надбавку до пенсії, як „дитині війни, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня по 21 травня 2008 року скасувати і в цій частині ухвалити нову постанову, якою відмовити ОСОБА_2 у задоволенні його позовних вимог за згаданий період.

В решті постанову Турківського районного суду Львівської області від 05 лютого 2010 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий:

Судді: