Справа № 2а/464/315/13
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2015 року м. Київ К/800/37462/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів : Логвиненко А.О. (доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги ОСОБА_3 на постанову Сихівського районного суду м. Львова та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду у справі

за позовом ОСОБА_3

до відповідача Сихівського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

3.07.2013р. ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Сихівського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (далі Відділ соцзахисту) в якому, просила визнати протиправними дії Відділу соцзахисту щодо відмови у видачі посвідчення «Ветеран праці» та зобов'язати відповідача видати таке посвідчення.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 17.12.2013р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 9.04.2014р., в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_3 звернулась із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просила їх скасувати та направити справу на новий судовий розгляд. При цьому скаржник зазначила, що суди дійшли помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

ОСОБА_3 4.07.2008р. була звільнена з роботи у зв'язку з досягненням граничного віку проходження державної служби та виходом на пенсію і отримує пенсію державного службовця України.

З 14.02.2011р. позивач здійснює догляд за інвалідом I групи ОСОБА_5, перебуває на обліку в Личаківському відділі соціального захисту населення та отримує відповідну компенсацію по догляду.

У 2013р. позивач неодноразово зверталась до відповідача з заявами про видачу їй посвідчення «Ветеран праці» мотивуючи це тим, що загальний стаж її роботи перевищує 35 років, проте у видачі посвідчення їй було відмовлено з посиланням на те, що догляд за інвалідом I групи позивач здійснювала після виходу на пенсію, а тому період з 14.02.2011р. не може бути враховано до стажу роботи який надає підстави для визнання ОСОБА_3 ветераном праці.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку» ветеранами праці визнаються громадяни, які працювали на підприємствах, в установах, організаціях, об'єднаннях громадян, фізичних осіб, мають стаж роботи 40 років - для чоловіків і 35 років - для жінок і вийшли на пенсію.

Статтею 46 вказаного Закону обумовлено, що ветеранам праці видаються посвідчення про право на пільги та нагрудні знаки, а порядок виготовлення і видачі посвідчень та нагрудних знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Правила видачі посвідчення і нагрудного знака "Ветеран праці" врегульовано Положенням про порядок видачі посвідчення і нагрудного знака "Ветеран праці", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1994р. N521 (в редакції, що діяла на час звернення позивача до відділу соцзахисту).

Згідно з пунктом 2 Положення №512 посвідчення є документом, що підтверджує статус ветерана праці, на підставі якого надаються відповідні пільги і компенсації, а пунктом 3 цього Положення визначено, що обчислення стажу роботи, необхідного для визнання громадян ветеранами праці, здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058-IV).

Правильно застосувавши норми права, зокрема, приписи Положення про порядок видачі посвідчення і нагрудного знака "Ветеран праці", Законів України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку» суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що відмовившись видати позивачу нагрудний знак "Ветеран праці" Відділ соцзахисту діяв у відповідності до чинного на той час законодавства та в межах своїх повноважень, оскільки на момент виходу ОСОБА_3 на пенсію її стаж роботи не досяг 35 років.

Доводи касаційної скарги правильність цих висновків не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни судових рішень.

Відповідно до статті 224 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231, 254 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду м. Львова від 17.12.2013р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 9.04.2014р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому ст. 235-244 КАС України.

Судді А.О. Логвиненко

О.Є. Донець

В.Ф. Мороз