Справа № 825/1927/15-а
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року Чернігів Справа № 825/1927/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Терехової Н.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2.

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

спеціалістів ОСОБА_5,

ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ в Чернігівській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Чернігівський МВ УМВС України в Чернігівській області про визнання протиправними дій, висновку, скасування висновку та наказів, поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області (далі-відповідач, УМВС України в Чернігівській області), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Чернігівський МВ УМВС України в Чернігівській області (далі-третя особа), в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог остаточно просить суд:

-визнати протиправними дії УМВС України в Чернігівській області по складанню 12.05.2015 висновку за наслідками службового розслідування про порушення позивачем службової дисципліни;

-визнати необґрунтованим і протиправним висновок УМВС України в Чернігівській області за наслідками службового розслідування про порушення позивачем службової дисципліни, складений 12.05.2015 за фактом вживання ним наркотичних засобів, як такий що не відповідає вимогам наказу МВС України від 12.03.2013 № 230, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 02.04.2013 № 541/23073 та скасувати його;

-визнати протиправним та скасувати наказ начальника УМВС в Чернігівській області від 12.05.2015 № 602 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та наказ начальника УМВС в Чернігівській області від 18.05.2015 № 184 о/с «По особовому складу про звільнення позивача з органів внутрішніх справ України»;

-поновити позивача на службі в органах внутрішніх справи України у спеціальному званні лейтенанта міліції на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Чернігівського міського відділу УМВС в Чернігівській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 19.05.2015 його було звільнено з посади старшого оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області за порушення службової дисципліни за п. 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Підставою для прийняття оскаржуваних наказів став висновок службового розслідування від 12.05.2015, за результатами проведення якого у вину позивачу поставлено порушення як вживання наркотичних засобів. Позивач вважає зазначені висновки необґрунтованими, оскільки порушень службової дисципліни з його боку допущено не було, тому, на думку позивача, висновок службового розслідування від 12.05.2015 та накази відповідача № 602 від 12.05.2015 про притягнення до дисциплінарної відповідальності та №184 о/с від 18.05.2015 про звільнення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Також, позивач просив поновити його на займаній посаді.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала та пояснила, що позивача правомірно було звільнено з органів внутрішніх справ України відповідно до положень Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, з урахуванням висновків службового розслідування по факту порушення позивачем службової дисципліни, якими встановлено вживання ОСОБА_1 наркотичних речовин. Крім того зазначила, що і на час розгляду справи позивачем не надано суду доказів, які б спростували висновок службового розслідування.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала позицію відповідача.

Спеціалісти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили результати попереднього експрес-тестування на наявність в організмі позивача найбільш поширених наркотичних речовин.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, третьої особи, спеціалістів, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач проходив службу на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області з лютого 2015 року, що підтверджується довідкою СКЗ ЧМВ УМВС (а.с. 42). ОСОБА_7 працівника органів внутрішніх справ України 25.09.2010, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382 (а.с.64).

В зв'язку з надходженням до керівництва ВІОС УКЗ УМВС України в Чернігівській області інформації Сектору медичного забезпечення про те, що була проведена експрес-діагностика на наявність в організмі позивача найбільш поширених наркотичних речовин за допомогою тест-систем та виявлено наявність в сечі обмежуваного: марихуани та амфетамінів (а.с.34), начальником УМВС України в Чернігівської області ОСОБА_8 за даним фактом було призначено службове розслідування, про що видано наказ від 17.04.2015 №355 (а.с. 25).

На думку комісії з проведення службового розслідування, лейтенант міліції ОСОБА_1 своїми діями, які були виявлені та задокументовані працівниками УМВС України в Чернігівській області спільно з ВВБ в Чернігівській області ДВБ МВС України, порушив ОСОБА_7 працівника ОВС, грубо порушив службову дисципліну, вимоги ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV, п.2.2. Розділу ІІІ Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 22.02.2012 № 155 (а.с.27,30). У звязку з цим було вирішено притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з ОВС України за підпунктом «є» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом.

Наказом начальника Управління підполковника міліції ОСОБА_8 від 12.05.2015 № 602 за грубе порушення службової дисципліни старшого оперуповноваженого СКМСД Чернігівського МВ УМВС України в Чернігівській області лейтенанта міліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з ОВС України за підпунктом «є» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом (а.с.26).

Вказаний наказ реалізовано шляхом видання наказу № 18.05.2015 від 184 о/с (а.с. 8) про звільнення лейтенанта міліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Чернігівського міського відділу УМВС 19.05.2015 у запас Збройних Сил України за підпунктом «є» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за порушення дисципліни).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Закон України «Про міліцію», ОСОБА_7 працівника ОВС України, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, Правила поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 22.02.2012 № 155, Етичний кодекс працівника ОВС України, затверджений рішенням колегії МВС України № 7км/8 від 05.10.2000, вимагають від працівника міліції суворого додержання Конституції України, діючого законодавства України, виконання вимог статутів, які видаються у межах їх повноважень.

Працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність (частина перша статті 25 Закону України «Про міліцію»).

Частиною першою статті 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (далі - Дисциплінарний статут) визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та ОСОБА_7 працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ОСОБА_7 працівника органів внутрішніх справ України, що затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.1991 № 382, позивач присягав суворо дотримуватися Конституції України та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником (а.с.64).

Згідно статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги ОСОБА_7 працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Поняття дисциплінарного проступку, визначено статтею 2 Дисциплінарного статуту, згідно якої, це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може бути накладено такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів внутрішніх справ.

Аналізуючи законодавство стосовно порядку притягнення працівників міліції до відповідальності за дисциплінарні проступки, можна дійти висновку, що дисциплінарне провадження, як правило, передбачає порушення дисциплінарної справи, розслідування обставин проступку, розгляд справи компетентним органом (посадовою особою) та прийняття відповідного рішення за наслідками розгляду дисциплінарної справи.

Так, положеннями статті 14 Дисциплінарного статуту, зокрема, передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначено Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (далі - Положення).

Відповідно до пункту 23 Положення, особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.

Згідно підпункту «є» пункту 64 Положення особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено спеціалістами ОСОБА_5, лікарем психіатром відділення амбулаторної психіатричної допомоги Центру ПД та ППВ СМЗ УМВС в Чернігівській області та ОСОБА_6, начальником відділення амбулаторної психіатричної допомоги Центру ПД та ППВ СМЗ УМВС в Чернігівській області, 17.04.2015 під час проходження обовязкового щорічного періодичного психіатричного та наркологічного оглядів у ОСОБА_1 виявлено позивний результат (амфетаміна та марихуани) (а.с. 32), у звязку з чим останнього направлено на поглиблене наркологічне обстеження до наркологічного диспансеру. Однак позивач відмовився від здачі крові та сечі для встановлення остаточного результату вживання психоактивної речовини, про що складено акт про відмову (а.с. 33).

Причину такої відмови позивач обґрунтовує тим, що його керівництво упереджено ставиться до нього, оскільки він завжди висловлював свою думку щодо ефективності запланованих заходів під час проходження служби, але доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надав, як і не надав висновку нарколога під час розгляду даної справи на спростування результату експрес-тестування.

Вказане експрес тестування було проведено на виконання листа начальника СКМСД УМВС України в Чернігівській області підполковника міліції ОСОБА_9 від 03.04.2015 № 33/267, в якому останній просив провести експрес-тестування на предмет вживання наркотичних речовин ОСОБА_1,(а.с. 83).

Спеціаліст ОСОБА_6 в судовому засіданні надав суду детальні пояснення щодо того, за якою процедурою та ознаками проведено експрес-тестування на наявність наркотичних речовин в сечі ОСОБА_1 Так, тестування проведено відповідно до інструкції про застосування Sniper5 (тест багатопрофільний для виявлення наркотиків у сечі: морфіну, кокаїну, амфетаміну, метамфетаміну, марихуани). Вказані антинаркотичні заходи здійснюються на виконання пункту 8 розділу 2 протоколу № 18 розширеної наради керівництва МВС України від 16.04.2013 та Інструкції про організацію обовязкового наркологічного огляду працівників органів та підрозділів внутрішніх справ, затвердженою наказом МВС України від 04.11.2003 № 1296 з метою своєчасного виявлення та недопущення до служби в органах та підрозділах внутрішніх справ осіб, які допускають не медичне вживання наркотичних засобів, психотропних, сильнодіючих і токсичних речовин, підвищення якості проведення профілактичних наркологічних оглядів кандидатів на службу в органах та підрозділах внутрішніх справ і навчання у вищих навчальних закладах МВС України, осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів внутрішніх справ. За результатами проведеного тестування в сечі ОСОБА_1 виявлено (амфетаміни та марихуана). У звязку з цим ОСОБА_1 було видано відповідне направлення та запропоновано пройти остаточне наркологічне обстеження в наркологічному закладі. Окремим документом даний результат тестів не оформлюється, оскільки не є остаточним. Спеціаліст ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що при тестуванні ОСОБА_1 присутній не був, але результат тесту засвідчив.

Таким чином, суд вважає доведеною ту обставину, що 17.04.2015 начальником відділення амбулаторної психіатричної допомоги Центру ПД та ППВ СМЗ УМВС в Чернігівській області ОСОБА_6 було проведено експрес-тестування на наявність наркотичних речовин в сечі ОСОБА_1 за результатами якого було виявлено (амфетаміни та марихуана), а позивач відмовився від здачі крові та сечі для встановлення остаточного результату вживання психоактивної речовини. Жодних належних і допустимих доказів на спростування вказаної обставини позивачем суду не надано.

Згідно з Переліком професій та видів діяльності, для яких є обов'язковим первинний і періодичний профілактичний огляд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.11.1997 року № 1238, працівники підприємств, установ та організацій, які для виконання своїх професійних обов'язків мають отримати, носити і використовувати вогнепальну зброю, в тому числі працівники воєнізованої охорони незалежно від відомчого підпорядкування відносяться до категорії осіб, які зобов'язані проходити первинний і періодичний профілактичний огляд (п.8).

Пунктами 3,5,6 Порядку проведення обовязкового профілактичного наркологічного огляду громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.11.1997 року № 1238 передбачено, що профілактичний наркологічний огляд проводиться за обов'язковою програмою, що передбачає лікарський наркологічний огляд, психологічне тестування та медичне лабораторне обстеження в порядку, встановленому МОЗ. У разі виявлення ознак наркологічного захворювання або у разі незгоди з результатами профілактичного наркологічного огляду громадянин має пройти додатковий наркологічний огляд, психологічне тестування та медичне лабораторне обстеження в умовах стаціонару. Рішення про наявність наркологічного захворювання після додаткового наркологічного огляду в умовах стаціонару приймається лікувально-консультаційною комісією (ЛКК). Після проведення профілактичного наркологічного огляду і додаткового профілактичного наркологічного огляду в умовах стаціонару громадянину видається сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду, в якому зазначається наявність чи відсутність у нього наркологічних протипоказань до виконання функціональних обов'язків та провадження видів діяльності згідно з переліком. Термін дії сертифіката визначається відповідно до пункту 2 цього Порядку.

Аналізуючи вказану норму, суд зазначає, що профілактичний наркологічний огляд для працівників, які для виконання своїх професійних обов'язків мають отримати, носити і використовувати вогнепальну зброю є обовязковим, а єдиний документ, який би міг спростувати результат експрестестування є сертифікат, встановленого зразка нарколога про проходження профілактичного наркологічного огляду, але такий сертифікат у позивача був відсутній як на час проведення службового розслідування, так і на час розгляду справи в суді.

При цьому суд зазначає, що ОСОБА_1 має спеціальність за освітою правознавство, а відтак обізнаний в галузі права і повинен знати про наслідки невиконання свого обовязку щодо проходження періодичного профілактичного наркологічного огляду.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обставини, встановлені в ході службового розслідування, підтверджують факт порушення позивачем службової дисципліни у розумінні чинного законодавства України.

Частиною десятою статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивача було звільнено за результатами службової перевірки за порушення службової дисципліни, яке виразилась у вживанні позивачем наркотичних засобів (амфетаміну та марихуани), оскільки даний факт підтверджено матеріалами службового розслідування, обставини його вчинення належними доказами не спростовані, зокрема позивач відмовився від проходження медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини, а також не надав сертифікат, встановленого зразка нарколога про проходження профілактичного наркологічного огляду.

Отже, наявні у справі докази засвідчують, що за результатами службового розслідування відповідач дійшов обґрунтованого висновку про те, що лейтенант міліції ОСОБА_1 порушив службову дисципліну, що є підставою для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

Таким чином, суд не знаходить правових підстав для визнання протиправними наказів відповідача від 12.05.2015 № 602 про притягнення до дисциплінарної відповідальності та від 18.05.2015 № 184 о/с про звільнення позивача.

Твердження позивача про те, що жодної підстави для початку проведення службового розслідування, передбаченого Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в ОВС України від 12.03.2013 № 230 не настало, суд вважає необгрунтованими, з огляду на таке.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України (ч.4 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.02.2013 року № 230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 року за №541/23073.

Пунктом 2.1. вказаної Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно п. 2.2.20 вказаної Інструкції, підставами для проведення службового розслідування є отримання інформації про скоєння інших, не визначених підпунктами 2.2.1 - 2.2.19 цього пункту, дисциплінарних проступків, які уповноважена на призначення службового розслідування особа вважатиме достатніми для його проведення.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.05.2015 на адресу начальника ВІОС УКЗ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_10 надійшла інформація Сектору медичного забезпечення УМВС України в Чернігівські області, в якій повідомлялось, що «…17.04.2015р. під час проходження обов'язкового щорічного періодичного психіатричного та наркологічного оглядів старшому оперу повноваженому СКМСД ЧМВ УМВС України в Чернігівській області лейтенанту міліції ОСОБА_1 1993р.н. була проведена експрес-діагностика наявності в його організмі (сечі) найбільш поширених наркотичних речовин за допомогою тест-систем. Дослідження проводилося на підставі письмової інформації начальника СКМСД УМВС України в Чернігівській області підполковника міліції ОСОБА_9 на свого підлеглого ОСОБА_1 (підстава п.2.7 наказу МВС України від 04.11.2003 №1296 із змінами, внесеними згідно наказу МВС №470 від 30.09.2010). Аналіз здійснювався з використанням двох тест-систем і в обох випадках було виявлено наявність в сечі обмежуваного: маріхуани та амфетамінів. На підставі результатів дослідження було видано направлення до Чернігівського обласного наркологічного диспансеру на поглиблене наркологічне обстеження ОСОБА_1 Також ОСОБА_1 не пройшов періодичний наркологічний огляд за 2015 рік». (а.с. 34).

Таким чином, підставою для проведення службового розслідування відносно позивача була вищевказана інформація, що відповідає приписам Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в ОВС України від 12.03.2013 № 230.

З огляду на викладене, суд вважає помилковими і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи посилання позивача на упередженість та неповноту проведеного службового розслідування.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправними дій відповідача по складанню висновку службового розслідування від 12.05.2015, суд зазначає, що результат таких дій знайшов своє відображення у висновку та наказах про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільненні позивача, які також визначені позивачем як обєкт оскарження. При дослідженні вказаних документів, суд перевіряє правомірність дій щодо їх прийняття, тому питання протиправності дій, в даному випадку, окремого окреслення судовим рішенням не потребує.

Що стосується посилань позивача на те, що про існування подання начальника Управління підполковника міліції ОСОБА_8 від 07.05.2015 № 2/4-1148 на ім'я голови первинної профспілкової організації атестованих працівників ОВС Чернігівського МВ УМВС України в Чернігівській області про надання згоди на його звільнення він не знав, на засідання комітету запрошений не був, його думки не заслуховувалось, суд зазначає таке.

З вищевказаного подання вбачається, що ОСОБА_1 був членом первинної профспілкової організації атестованих працівників ОВС Чернігівського МВ УМВС України в Чернігівській області (а.с. 44).

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» особливості застосування цього Закону у Збройних Силах України (для військовослужбовців), органах внутрішніх справ, Державній кримінально-виконавчій службі України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України встановлюються відповідними законами.

Частиною сьомою статті 18 Закону № 565-ХІІ передбачено, що працівники міліції вправі створювати професійні спілки.

Відповідно до п.10 Положення № 114, особи рядового і начальницького складу внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки та відповідальність, що випливають з умов служби, визначають законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Враховуючи викладене, оскільки спеціальних норм з питань діяльності профспілкових організацій в органах внутрішніх справ та особливостей застосування Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ані Закон України «Про міліцію», ані Положення № 114 не містять, тому суд вважає, що на спірні відносини поширюються норми Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» в частині необхідності отримання згоди на звільнення позивача від профспілкових органів.

Згідно абзацу першого статті 39 Закону України від 15.09.1999 № 1045-ХІV «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником.

Як вбачається з протоколу засідання комітету Чернігівської обласної організації Професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України №3 від 08.05.2015, комітетом розглянуто подання роботодавця на звільнення позивача та надана згода.

Суд не вбачає підстав для неприйняття даного протоколу в якості доказів по справі.

Разом з тим, докази щодо дотримання приписів абзацу другого статті 39 Закону України № 1045-ХІV, якими передбачено, що подання роботодавця має розглядатися у присутності працівника, щодо якого воно подано, відсутні. Однак суд зазначає, що не може бути скасовано рішення по суті лише з таких підстав, якщо судом встановлено порушення позивачем службової дисципліни.

Позовні вимоги про поновлення на посаді позивача є похідними від попередніх вимог, в яких позивачу відмовлено, а тому не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою та другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В судовому засіданні встановлено, що оскаржувані накази відповідають критеріям щодо правомірності рішень субєкта владних повноважень, в контексті статті 2 КАС України, з боку відповідача надано достатніх аргументів та доводів, які свідчать, що оскаржувані накази та висновок прийнято в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В той же час позивач не довів обставин в обґрунтування своїх вимог, в звязку з чим суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя І.І. Соломко