Справа № 819/2128/14-а
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року м. Львів Справа № 876/10798/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Курильця А.Р., Старунського Д.М.,

з участю секретаря - Андрушківа І.Я.,

позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника третьої особи - фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року по справі № 819/2128/14-а за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_2 до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області Вітрової Надії Володимирівни про визнання протиправним та скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, зобов'язання вчинити дії, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Тернопільська міська рада, фізична особа-підприємець ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з адміністративним позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області Вітрової Н.В., в якому просили визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно державного реєстратора реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області Вітрової Н.В. від 04 листопада 2013 року № 7547960, зобов'язати реєстраційну службу Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації об'єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 01, визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 04 листопада 2013 року НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначали, що ОСОБА_3 самовільно їх без згоди здійснено незаконну добудову до свого приміщення на прибудинковій території, а тому оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є протиправним.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області Вітрової Н.В. від 04 листопада 2013 року № 7547960. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 04 листопада 2013 року НОМЕР_1 на приміщення громадського харчування, кафе, загальною площею 103 кв.м.

Постанова мотивована тим, що ОСОБА_3 було проведено добудову на земельній ділянці, на якій згідно з договором оренди розташовувалась літня площадка, а державним реєстратором даний факт не враховано при проведенні реєстрації. Крім того, державним реєстратором неналежно досліджені подані заявником документи, оскільки вони не відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Не погоджуючись із прийнятою постановою суду, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що права позивачів не можуть бути порушені оскаржуваним рішенням державного реєстратора. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що позивачами подано цивільний позов про усунення перешкод у користуванні власністю та стягнення збитків. Крім цього вказує, що жодних добудов на земельній ділянці не здійснювалось.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, посилаючись на викладені в ній доводи, просив її задовольнити.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечили проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просили відмовити в її задоволенні.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча їх належним чином було повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду, що відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає судовому розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які прибули у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження у справі - закриттю, з огляду на наступне.

З матеріалів справи видно, що на підставі укладеного між управлінням обліку та контролю за використанням комунального майна департаменту економіки та ОСОБА_3 договору купівлі-продажу від 12 жовтня 2004 року ОСОБА_3 набув у власність приміщення площею 43.5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі зареєстрованої 16 жовтня 2013 року інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області за № 65 декларації про готовність об'єкта до експлуатації, поданої ОСОБА_3 щодо реконструкції згаданого вище приміщення під приміщення громадського призначення - кафе та доданих до неї документів державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області Вітровою Н.В. 04 листопада 2013 року прийнято рішення № 7547960, згідно з яким вирішено провести за ОСОБА_3 державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна: приміщення громадського харчування, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі вказаного рішення 04 листопада 2013 року ОСОБА_3 видано свідоцтво НОМЕР_1 про право власності на нерухоме майно - приміщення громадського харчування - кафе, площею 103 кв.м.

Позивачі, які є мешканцями та власниками квартир в будинку АДРЕСА_1, звернулись до суду, посилаючись на те, що реєстрація за ОСОБА_3 права власності на згаданий вище об'єкт нерухомості та відповідно видача йому вказаного свідоцтва проведені незаконно та порушують їхні права.

Отже, позивачі звернулись до суду з вимогами про захист своїх цивільних прав та оспорюють правомірність набуття ОСОБА_3 права власності на згаданий вище об'єкт нерухомості, яке за своєю правовою природою є правом цивільним.

Про існування між позивачами та ОСОБА_3 цивільного спору свідчить також наявність в провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області справи № 607/24316/13-ц за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_19, ОСОБА_10, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_16, ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_25, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, ОСОБА_26 про усунення перешкод у користуванні власністю та стягнення збитків, треті особи: Департамент культури, релігії та національностей Тернопільської обласної державної адміністрації, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області, Тернопільська міська рада, Приватне підприємство «Східний масив».

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних та юридичних осіб з суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Під вжитим у цій процесуальній нормі терміном «суб'єкт владних повноважень» слід розуміти орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Подання позивачами позовної заяви в якій окрім вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно заявлено вимогу про визнання протиправними дій державного реєстратора, який є суб'єктом владних повноважень в розумінні статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, не змінює суті спірних правовідносин, які за своєю правовою природою є цивільними.

Викладене свідчить про помилковість висновку суду першої інстанції про належність справи до юрисдикції адміністративних судів.

За наведених обставин, висновок суду першої інстанції не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, що в свою чергу відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157, частини 1 статті 203 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження в цій справі.

Керуючись статтями 157, 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року по справі № 819/2128/14-а - скасувати та закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 , ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_2 до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області Вітрової Надії Володимирівни про визнання протиправним та скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, зобов'язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А.І. Рибачук

Судді А.Р. Курилець

Д.М. Старунський

Повний текст ухвали виготовлено 14 липня 2015 року.