Справа № 815/1799/14
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/1799/14

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Єщенка О.В.,

суддів Димерлія О.О.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Вишневській А.В.

за участю представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зелена лінія" на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10.04.2014 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Зелена лінія" до Південної митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Зелена лінія» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив суд визнати протиправними дії Південної митниці Міндоходів щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої за першим (основним) методом митної оцінки - за ціною контракту, визнати протиправним та скасувати рішення Південної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів №500060001/2013/610092/2, визнати недійсною картку відмови Південної митниці Міндоходів в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17.01.2013р. №500060001/2013/00479, стягнути з Державного бюджету України суму сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною позивачем, у розмірі 41999,16грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на відсутність будь-яких порушень з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Зелена лінія» положень чинного митного законодавства, оскільки Товариством у ВМД від 01.08.2013року №500060001/2013/032362 було заявлено митну вартість товару за основним (першим) методом визначення митної вартості товарів, яка підтверджена наданими Товариством до Південної митниці відповідними документами, у зв'язку з чим, на думку позивача, у контролюючого органу були відсутні, передбачені ст.57 Митного кодексу України, підстави для застосування резервного методу, та коригування митної вартості товару. Також, позивач зазначав, що після прийняття Південною митницею Міндоходів рішення про коригування митної вартості товарів №500060001/2013/610092/2 від 09.08.2013р., декларантом відповідно до вимог ч.ч.7,8 ст.55 Митного кодексу України оформлено та подано митну декларацію від 12.08.2013р. №500060001/2013/034141, за якою товар випущений у вільний обіг під гарантійні зобов'язання зі сплатою всіх нарахованих платежів.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10.04.2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Зелена лінія" в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У звязку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із задоволенням позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на підставі Контракту №3 від 16.01.2012р. компанією «Ceramica da borralheira S.A.» на умовах EXW на адресу ТОВ «Зелена лінія» поставлено керамічні вироби - вазони для рослин, вироблені з грубої кераміки, з мармуровим, бамбуковим та дерев'яним ефектом, недекоративні, різних моделей.

Внаслідок прибуття на митну територію України вантажу (зону митного контролю Південної митниці Міндоходів), декларант - ДП «Інтегровані логістичні системи», з метою здійснення митного оформлення товару, до митного посту ВМО №1 м/п «Одеса-порт» подано вантажно-митну декларацію №500060001/2013/032362 від 01.08.2013р., в якій митна вартість товарів була визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, тобто за основним (першим) методом визначення митної вартості товарів, у розмірі 38391,24грн.

За результатами розгляду питання щодо митного оформлення зазначеного у вантажно-митній декларації №500060001/2013/032362 від 01.08.2013р., товару, Південною митницею Міндоходів прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №500060001/2013/610092/2 від 09.08.2013р.

Також, за результатами перевірки митної декларації №500060001/2013/032362 від 01.08.2013р., а також інших документів, наданих відповідно до Митного кодексу України, та у зв'язку з прийняттям контролюючим органом Рішення про коригування митної вартості товарів №500060001/2013/610092/2 від 09.08.2013р., Південною митницею Міндоходів винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17.01.2013р. №500060001/2013/00479.

Після прийняття Південною митницею Міндоходів Рішення про коригування митної вартості товарів №500060001/2013/610092/2 від 09.08.2013р., декларантом відповідно до вимог ч.ч.7,8 ст.55 Митного кодексу України оформлено та подано митну декларацію від 12.08.2013р. №500060001/2013/034141, за якою товар випущений у вільний обіг під гарантійні зобов'язання зі сплатою всіх нарахованих платежів.

Вирішуючи справу по суті суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що вбачається з наступного.

Частиною першою статті 265 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI визначено, що декларантом має право виступати при переміщенні товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України резидент, яким або від імені якого укладено цей договір.

Відповідно до частини першої статті 51 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 1 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів визначений у частині другій статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI.

Як зазначено позивачем в адміністративному позові, 01.08.2013 декларантом ДП "Інтегровані логістичні системи" одержувач ТОВ «зелена лінія» до митного оформлення був заявлений товар «керамічні вироби - вазони для рослин вироблені з грубої кераміки, з мармуровим, бамбуковим та дерев'яним ефектом, недекоративні, різних моделей» за МД № 500060001/2013/032362.

До митного оформлення для підтвердження митної вартості товарів були подані наступні документи:

- зовнішньоекономічний договір від 16.01.2012 № 3;

- інвойс від 07.06.2013 № 9688;

- довідка про транспортні витрати від 31.07.2013 № 5961;

- сертифікат про походження товару від 01.08.2013 № С/2013/4575.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

У зв'язку зі спрацюванням профілю ризику автоматизованої системи аналізу та управління ризиками щодо можливого заниження митної вартості, та у зв'язку з тим, що подані документи не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості зокрема у поданому до митного оформлення зовнішньоекономічному договорі від 16.01.2012 №3 п.8 передбачено, що вантаж повинен супроводжуватися експортною декорацією, що підтверджує вартість товару яка відсутня у пакеті документів також у поданому до митного оформлення інвойсі відсутнє посилання на зовнішньоекономічний договір.

Таким чином, виникли підстави вважати, що в наданих документах зазначені недостовірні відомості.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, до яких, зокрема, відносяться виписка з бухгалтерської документації, каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Крім того, частиною п'ятою статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

- упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

- у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

- у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

У відповідності до пункту 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за №984/21296) запис щодо рішення, яке прийняте посадовою особою митного органу за результатами контролю правильності визначення митної вартості товарів, учиняється таким чином:

якщо за результатами аналізу, виявлення та оцінки ризиків посадовою особою митного органу встановлено ризик заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість, у тому числі невірне визначення митної вартості, або якщо за результатом розгляду поданих декларантом або уповноваженою ним особою документів, які підтверджують митну вартість товарів, встановлені підстави для запиту документів, перелік яких визначений частинами третьою та/або четвертою статті 53 Кодексу, посадова особа митного органу у графі "Для відміток митного органу" ДМВ на паперовому носії робить запис про необхідність подання документів для підтвердження митної вартості товарів із складенням переліку таких документів, зазначає час, дату і прізвище, ставить свій підпис та проставляє відбиток особистої номерної печатки.

При електронному декларуванні посадова особа за допомогою автоматизованої системи митного оформлення створює та надсилає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів відповідно до частин третьої та/або четвертої статті 53 Кодексу для підтвердження митної вартості товарів із складанням їх переліку.

Отже, на підставі ч.З статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, 13.06.2013 Південною митницею Міндоходів направлено декларанту електронне повідомлення про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:

1) виписку з бухгалтерської документації;

2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими організаціями, та інформація біржових організацій про вартість сировини;

3) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

4) копію митної декларації країни відправлення.

Згідно частини 6 статті 53 Кодексу декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

08.08.2013 декларант за допомогою електронного повідомлення надав наступні документи:

1) висновок експерта від 08.08.2013 № 51-03-01108-2013;

2) лист від виробника б/н від 01.08.2013;

3) експортна декларація № NRM 13PT 696 від 12.06.2013;

4) прайс-лист б/н від 01.08.2013.

Також листом від 01.08.2013 № б/н декларант електронним повідомленням проінформував митні органи про неможливість подання інших запитуваних додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а виписку з бухгалтерської документації.

Таким чином, у наданих декларантом документах відсутні складові митної вартості, що унеможливлює розрахувати митну вартість товару. Також зазначений у прайс - листі період не відповідає фактичній даті формування поставки даної партії товару, в прас-листі не зазначено, даних про валюту в якій зазначено ціни на товар, не містить інформацію щодо вартості продукції необмеженому колу покупців, наданий лист неможливо розглядати як комерційну пропозицію продавця. В наданій калькуляції відсутні данні щодо валюти в якій проводиться розрахунок за одиницю продукції

Відповідно до п. 6 частини 2 статті 255 Кодексу перебіг строку подання додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 Кодексу припиняється з моменту отримання митницею (митним постом) таких документів чи письмової відмови декларанта або уповноваженої ним особи у їх наданні.

Частиною 1 статті 55 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Пунктами 2,3 частини 6 статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI встановлено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

У зв'язку з вищевикладеним встановлені передбачені ч. 6 статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI підстави для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.

Відповідно до частини 5 статті 55 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

Також згідно з ч.4 статті 57 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Також відповідно до п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, які затверджені наказ Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195) у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів.

Відповідно до частини 6 статті 55 Кодексу на вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді. Даної вимоги не висувалося.

За результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом, було обрано метод визначення митної вартості - резервний.

Відповідно до розділу 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної митної служби України від 13.07.2012 № 362 під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовуються такі джерела інформації як спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України (ЄАІС ДМСУ); інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю та інші.

Відповідно до статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частиною першою статті 57 Митного кодексу України від 13,03.2012 № 4495-VI встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною дев'ятою статті 58 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.

В митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому відповідно до статей 59,60 МКУ неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті (ст.59 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI). При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як:

- фізичні характеристики;

- якість та репутація на ринку;

- країна походження;

- виробник.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не є однаковими за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються із схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними (ст.60 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI).

Відповідно до статей 62,63 МКУ методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в митного органу відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів.

Частинами 1, 2 ст. 64 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, які встановлюють порядок визначення митної вартості з використанням резервного методу, передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Митна вартість оцінюваних товарів визначена з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.

За результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано метод визначення митної вартості - резервний.

З метою забезпечення повноти оподаткування зазначеного товару було проведено аналіз бази даних ЄАІС ДМСУ та встановлено, що рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим - МД від 17.05.2013 № 209080201/2013/001132 - 2,3728 євро за кг, ніж рівень митної вартості, який було заявлено декларантом -1,1350 євро за кг.

Додатково декларанту було роз'яснені вимоги п.2 ч.3 статті 52 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

- у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

- у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

- у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Крім того, декларанту роз'яснено його право у відповідності до п. 4 ч.3 ст. 52 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів.

Враховуючи вищевикладені причини, та положення частини 6 статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, Південною митницею була видана Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060001/2013/00479 від 17.01.2013, та роз'яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Частиною 7 статті 55 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI визначено, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

12.08.2013 товари були випущені за МД № 500060001/2013/34141 у вільний обіг під гарантійні зобов'язання шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного Кодексу України.

Відповідно до статті 55 Кодексу протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені Кодексом.

Станом на 25.03.2014 декларант ДП "Інтегровані логістичні системи" для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів додаткових документів до Південної митниці Міндоходів не надавав.

Таким чином, з'ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданих доказам, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість позовних вимог, у зв'язку із чим в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

З огляду на викладене апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, зазначених у рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195,196,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зелена лінія" залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10.04.2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 06.07.2015 року

Головуючий: суддя О.В.Єщенко

суддя О.О.Димерлій

суддя В.Л.Романішин