Справа № 2а-79/11
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року Справа № 69050/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Глушка І.В., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Яворівської міської ради Львівської області на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 28 квітня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Яворівської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПМС», про скасування рішень, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Яворівської міської ради Львівської області, яким просив скасувати рішення відповідача від 24.09.2010 року № 294 «Про відміну рішення Яворівської міської ради № 370 від 22.02.2002 року» та № 295 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку для обслуговування будівель на умовах оренди з правом викупу ТзОВ «ПМС», визнати протиправними дії відповідача щодо прийняття цих рішень, стягнути з відповідача на його користь 65802,00 грн. матеріальної та 40000,00 грн. моральної шкоди.

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 28 квітня 2011 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії Яворівської міської ради Львівської області щодо прийняття рішень від 24.09.2010 року № 294 і № 295 та стягнуто з місцевого бюджету Яворівської міської ради Львівської області на користь ОСОБА_1 10000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Постанова мотивована тим, що на час прийняття оскаржуваних рішень ОСОБА_1 не давав згоди на розірвання договору оренди земельної ділянки від 02.03.2002 року, укладеного між ним та відповідачем, тому міська рада протиправно розірвала даний договір в односторонньому порядку, чим порушила права та законні інтереси позивача щодо здійснення виробничої діяльності на орендованій земельній ділянці. Також суд дійшов висновку, що протиправними діями відповідача позивачу заподіяно моральну шкоду, розмір якої суд оцінив у 10000,00 грн. Водночас суд дійшов висновку, що позивач не довів факту заподіяння відповідачем йому майнової шкоди.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржувані рішення прийняті з дотримання вимог законодавства, оскільки нерухоме майно (аграрні будівлі), яке знаходилось на спірній земельній ділянці, ОСОБА_1 відчужив ТзОВ «ПМС», тому відповідно до ст. 7 Закону України до останнього перейшло право на оренду земельної ділянки, призначеної для обслуговування нерухомого майна.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановив суд, рішенням Яворівської міської ради Львівської області від 24.09.2010 року № 294 було відмінене рішення міської ради від 22.02.2002 року № 370, яким ОСОБА_1 було надано в оренду земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 7461 кв. м терміном на 25 років для виробничої діяльності та обслуговування аграрних споруд.

А рішенням від 24.09.2010 року № 295 ТзОВ «ПМС» було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою на вказану земельну ділянку для обслуговування будівель на умовах оренди з правом викупу.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про визнання протиправними дій відповідача щодо прийняття цих рішень, виходив з того, що оскаржувані рішення та дії відповідача є неправомірними.

Однак суд першої інстанції не врахував наступного.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п. п. 1, 7 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі при виконанні делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 цього Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 статті 17 цього Кодексу компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, відповідно до змісту наведених норм до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна земельна ділянка по АДРЕСА_1 площею 7461 кв. м перебувала в оренді у ОСОБА_1 на підставі договору, укладеного ним з Яворівською міською радою Львівської області, однак оскаржуваними рішеннями відповідач відмінив своє рішення про надання позивачу в оренду цієї земельної ділянки і надав ТзОВ «ПМС» дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою на вказану земельну ділянку для обслуговування будівель на умовах оренди з правом викупу.

Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності.

За змістом ст. ст. 2, 5 цього Кодексу відповідна місцева рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Оцінивши суть спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що у правовідносинах, які склалися між сторонами у справі, відповідач як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок в оренду, відмову у наданні земельної ділянки в оренду чи розірвання договору оренди, позов про оскарження такого рішення в залежності від статусу позивача повинен вирішуватися у порядку цивільного або господарського судочинства, оскільки в цьому випадку має місце спір про цивільне право.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 09.12.2014 року (справа № 21-308а14), а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, оскаржуване рішення відповідача в даному випадку не є рішенням суб'єкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності в розумінні наведених вище норм Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з чим, на думку колегії суддів, даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

А згідно з ч. 1 ст. 203 цього Кодексу постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених статтею 157 цього Кодексу.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального справа, що призвело до неправильного вирішення справи, тому її слід скасувати і закрити провадження у справі.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. ст. 160, 195, 196, п. 4 ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 203, п. 4 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Яворівської міської ради Львівської області задовольнити частково.

Постанову Яворівського районного суду Львівської області від 28 квітня 2011 року у справі № 2а-79/11/1329 за позовом ОСОБА_1 до Яворівської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПМС», про скасування рішень, стягнення матеріальної та моральної шкоди - скасувати і закрити провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді І.В. Глушко

В.В. Святецький

Ухвала складена в повному обсязі 29.06.2015 року