Справа № П/811/2521/14
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П/811/2521/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2015 р.

справа № П/811/2521/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя Суховаров А.В. (доповідач)

судді Головко О.В. Ясенова Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу Гайворонської об'єднаної державної податкової інспекції на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.09.2014 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» до Гайворонської об'єднаної державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень рішень

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.09.2014 позов задоволений.

В апеляційній скарзі податкова інспекція просить постанову суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилаються на недоказаність господарських операцій позивача з контрагентами.

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

Згідно акту №7/22-00/31501553 від 02.04.2014 планової виїзної перевірки ТОВ «Відродження», проведеної Гайворонською ОДПІ, не підтверджено реальність господарських операцій позивача у взаємовідносинах з ФГ «Агромакс і ко», ТОВ «Світанок-1», ТОВ «Трансрегіоналторг», ТОВ «Техноторг», ТОВ «Полімексгруп-11», ТОВ «Саноілторг», ТОВ «Ан-Гро», ТОВ «Елев Груп».

Позивач оскаржив дані податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового Кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Враховуючи викладене, для підтвердження даних податкового обліку необхідно брати до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до статті 134 Податкового Кодексу України, об'єктом оподаткування податком на прибуток є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу; дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 160 цього Кодексу, з джерелом походження з України.

Відповідно до пункту 138.1.1 статті 138 Податкового Кодексу України, витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до пункту 139.1.9 статті 139 Податкового Кодексу України, не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до пунктів 198.1, 198.2 статті 198 Податкового Кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пунктів 198.3, 198.6 статті 198 Податкового Кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За правилами пункту 200.1 статті 200 Податкового Кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.200.3 ст.200).

Таким чином, вказаними нормами права визначено підстави за яких платник податків має право на віднесення витрат в зв'язку з придбавання товарів (робіт, послуг), до складу витрат операційної діяльності та сплачених сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту підприємства. До таких підстав віднесено: наявність господарської операції, наслідком якої є поставка товарів (робіт, послуг), понесення витрат, в зв'язку з господарською діяльністю платника, використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, сплата (нарахування) податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними.

Як вбачається зі змісту акта перевірки, висновки про заниження позивачем податкових зобов'язань зроблені не з огляду на вищенаведені норми права, а з огляду на обставини, які викладені в актах перевірок контрагентів позивача.

Однак при визначені факту здійснення господарської діяльності повинні досліджуватись відносини безпосередньо між учасниками господарської операції.

Так, в жовтні 2012 року відповідно до договору поставки №029657 від 03.10.2012 ТОВ «Відродження» придбав у ТОВ «Техноторг» ноутбук, сумку та мишку для ноутбука на суму 6885гр97коп,, що підтверджується видатковою та податковою накладними,. Використання даного товару у власному користуванні підприємства підтверджується копією акту приймання-передачі основних засобів,. Оплату вартості придбаного товару здійснено ,у безготівковій формі.

Між позивачем та ТОВ «Трансрегіонал Торг» укладений контракт №004Д12 від 29.08.2012 на поставку лушпиння соняшникового. На підтвердження виконання умов контракту надані видаткові і податкові накладні, відповідно до яких в жовтні-листопаді 2012 року на адресу позивача поставлений товар на загальну суму 118333гр80коп. Оплату здійснено позивачем у безготівковій формі.

В листопаді 2012 року відповідно до умов договору поставки від 21.11.2012 позивач придбав у ТОВ «Ан Гро» датчик різниці тисків на суму 2133гр, що підтверджується видатковою та податковою накладними. Оплату товару здійснено у безготівковій формі.

Між ТОВ «Відродження та ТОВ «Полімексгруп 11» укладено договір №3/11 від 01.11.2012 поставки нафтопродуктів. На виконання умов договору ТОВ «Полімексгруп 11» в листопаді-грудні 2012 року поставило позивачу пічне паливо на загальну суму 172373гр82коп, що підтверджується видатковими і податковими накладними. Транспортування придбаного товару підтверджується товарно-транспортними накладними. Оплату товару здійснено у безготівковій формі.

Між ТОВ «Відродження» та СФГ «Кондор» укладений контракт №069П13 від 22.03.2013 на поставку лушпиння соняшникового. Згідно видаткових і податкових накладних на адресу позивача поставлений товар на суму 336070гр36коп. Транспортування підтверджено товарно-транспортними накладними. Оплату здійснено у безготівковій формі.

Між ТОВ «Відродження» та ФГ «Агромакс і ко» укладені контракти №093П13 від 15.04.2013 та №107П13 від 14.05.2013 на поставку соняшника. Згідно видаткових і податкових накладних на адресу позивача поставлений товар на суму 5805811гр23коп. Транспортування придбаного товару підтверджується товарно-транспортними накладними. Оплату здійснено у безготівковій формі.

В липні 2013 року на підставі договору поставки №196 від 11.09.2012 позивач придбав у ТОВ «Елев Груп» провід на суму 1392, що підтверджується видатковими і податковою накладними. Оплату здійснено у безготівковій формі.

Між ТОВ «Відродження» та ТОВ «Світанок-1» укладені контракти №136П13 від 30.09.2013, №143П13 від 11.10.2013 на поставку соняшника. Згідно видаткових і податкових накладних на адресу позивача поставлений товар на суму 541291гр88коп. Транспортування придбаного товару підтверджується товарно-транспортними накладними. Оплату здійснено у безготівковій формі.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що проведені господарські операції мають реальний цикл походження товару, у повному обсязі підтверджені належним чином оформленими бухгалтерськими документами, використані в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності, з метою отримання економічної вигоди та прибутку, що фактично і досягнуто, мали як базу так і об'єкт оподаткування податком на додану вартість та податком на прибуток.

На виконання укладених договорів були виконані роботи, на підтвердження яких складено всі необхідні первинні документи.

В апеляційній скарзі податкова інспекція посилається лише на висновки, які наведено в акті перевірки, натомість, вказаним підставам для визначення спірних податкових зобов'язань, судом першої інстанції, як зазначено вище, надано належну правову оцінку.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись пунктом 1 статті 198, статтями 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Гайворонської об'єднаної державної податкової інспекції залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.09.2014 – без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова