Справа № 821/1620/15-а
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/1620/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Войтович І.І.,

при секретарі: Сердюк О.О.,

за участю:

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства "Дукат - плюс"

до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,

встановив:

До Херсонського окружного адміністративного суду звернулося Приватне підприємство «Дукат - Плюс» (далі позивач) з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області (далі відповідач) про скасування податкового повідомлення - рішення від 14.02.2015 р. № НОМЕР_1.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві та пояснили, що відповідачем при проведенні перевірки не зясовано усіх фактичних обставин здійснення позивачем господарських операцій, односторонньо та не в повному обсязі досліджено первинні документи, що підтверджують придбання товару, невірно застосовано до спірних правовідносин норми чинного законодавства, що призвело до помилкових висновків та визначення позивачу грошових зобовязань та застосування санкцій. Просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов. Вважає прийняте контролюючим органом оскаржуване податкове повідомлення - рішення правомірним та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Приватне підприємство «Дукат - Плюс» зареєстроване Суворовським районним управлінням юстиції у м. Херсоні 25.11.2011 р. за №0014172. На податковий облік взято в ДПІ у м. Херсоні як платника податків 28.11.2011 р. №78330.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців основним видом діяльності ПП «Дукат - Плюс» за КВЕД є: оптова торгівля хімічними продуктами.

Також, судом встановлено, що 23.12.2014 р. відповідачем проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ПП «Дукат - Плюс» з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині повноти декларування податку на додану вартість по взаємовідносинам з контрагентом постачальником ТОВ «Нертус» за серпень 2014 р., відображення здійснених фінансово господарських операцій у податковій звітності.

За результатами даної перевірки складено акт від 29.12.2014 року №492/21-03-22-06/37959606 (далі акт). (а.с. 14-28).

З наведеного вище акта перевірки вбачається, що перевіркою встановлено порушення п.14.1.36 ст. 14, п.16.1.12 ст.16, п.44.1 ст.44, п.85.2 ст.85, п.198.1 ст. 198, п.198.2 ст. 198, п.198.3 ст. 198, п.198.5 ст. 198, п.198.6 ст. 198, п.201.1 ст. 201, Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено суму податку на додану вартість по взаєморозрахунках з ТОВ «НЕРТУС», яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет (ряд.25) на загальну суму ПДВ 4876,18 грн.

Також, перевіркою встановлено порушення пп.14.1.36 п.14.1 ст. 14, пп.14.1.191 п.14.1 ст. 14, пп.16.1.12 п.16.1 ст. 16, п.44.1 ст.44, п.85.2 ст. 85, п.185.1 ст. 185, п.187.1 ст. 187, п.198.1 ст. 198, п.198.2 ст. 198, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого у підприємства відсутні об'єкти оподаткування з ПДВ по операціях з придбання товарів (робіт, послуг) у ТОВ «Нертус» у серпні 2014 р., та як наслідок у підприємства відсутні об'єкти оподаткування з ПДВ по операціях з продажу товарів (робіт, послуг) контрагентам покупцям у серпні 2014 р. на загальну суму ПДВ 20193,77 грн.

Крім цього, перевіркою неможливо підтвердити факт реального здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «Нертус», встановлено невідповідність первинних документів нормам діючого законодавства.

Підставою для встановлення таких порушень слугувало те, що перевіркою неможливо підтвердити факт придбання товару позивачем у ТОВ «Нертус» та подальшу його реалізацію, з врахуванням реального часу здійснення операцій, місцезнаходженням майна, відсутністю необхідних трудових ресурсів, транспорту та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення господарської діяльності.

На підставі вищенаведеного акта перевірки позивача, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 14.02.2015 року, яким ПП «Дукат Плюс» визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 6095,20 грн., у тому числі за основним платежем в сумі 4876,16 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 1219,04 грн. (а.с. 11).

Не погоджуючись з вищенаведеним податковим повідомленням рішенням позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

З огляду на те, що відповідач стверджував про те, що у ПП «Дукат Плюс» відсутні документи щодо здійснення господарських операцій (придбання товару) з ТОВ «Нертус», судом досліджено реальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом та встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється господарська діяльність субєктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що повязана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь - яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Між позивачем та ТОВ «Нертус» 02.01.2014 року було укладено Дистрибюторський договір №02/01-ДП. Відповідно до п.1 Договору Продавець зобовязується передавати погодженими партіями товар у власність Дистрибютора, а Дистрибютор зобовязується приймати товар і сплачувати за нього визначену грошову суму (ціну товару). (а.с.40-47).

На підтвердження виконання умов даного договору, суду надано наступні докази, а саме: видаткові накладні №2141 від 06.08.2014 р. на загальну суму 8921,70 грн. у т.ч. ПДВ 1486,95 грн., №2185 від 13.08.2014 р. на загальну суму 2227,92 грн. у т.ч. ПДВ 371,32 грн., №2242 від 18.08.2014 р. на загальну суму 85154,88 грн. у т.ч. ПДВ 14192,48 грн., №2299 від 26.08.2014 р. на загальну суму 33930,00 грн. у т.ч. ПДВ 5655,00 грн., №2360 від 28.08.2014 р. на загальну суму 20185,20 грн. у т.ч. ПДВ 3364,20 грн.; податкові накладні №21 від 06.08.2014 р. на загальну суму 8921,70 грн. у т.ч. ПДВ 1486,95 грн., №63 від 13.08.2014 р. у т.ч. ПДВ 2227,92 грн. у т.ч. ПДВ 371,32 грн., №81 від 18.08.2014 р. на загальну суму 85154,88 грн. у т.ч. ПДВ 14192,48 грн., №132 від 26.08.2014 р. на загальну суму 33930,00 грн. у т.ч. ПДВ 5655,00 грн., №163 від 28.08.2014 р. на загальну суму 20185,20 грн. у т.ч. ПДВ 3364,20 грн.; платіжні доручення №938 від 06.08.2014 р. в сумі 8921,70 грн., №949 від 14.08.2014 р. на суму 2227,92 грн., №962 від 18.08.2014 р. на суму 85154,88 грн., №967 від 26.08.2014 р. на суму 33930,00 грн., №971 від 28.08.2014 р. на суму 20 185,20 грн. (а.с. 74- 88).

Відповідно до Договору зберігання №27/08-13/1 від 27.08.2013 р. між ПП «Дукат Плюс» (Поклажодавець) та ТОВ «Агропродукт, ЛТД» (Зберігач), відповідно з яким місцем зберігання «Зберігачем» товару «Поклажодавця» є склади, розміщенні за адресою: м. Херсон, вул.. Домобудівельна,12. (а.с.50-54).

В подальшому придбаний товар позивачем було реалізовано, що підтверджується наданими суду доказами, а саме: договори купівлі продажу №6 від 11.03.2014 р., №31 від 16.04.2014 р., №50 від 01.07.2014 р., №10 від 19.03.2014 р. (а.с.125-128, 135 138, 145-148, 157 -160).

На виконання умов даних договорів суду надано: видаткову накладну №133 від 19.08.2014 р., Довіреність №55 від 14.08.2014 р., платіжне доручення №2067 від 22.08.2014 р., податкова накладна №11 від 19.08.2014 р., рахунок на оплату №158 від 14.08.2014 р., товарно транспортна накладна №190814-02 від 19.08.2014 р., видаткова накладна №132 від 19.08.2014 р., Довіреність №163, платіжне доручення №5720 від 19.08.2014 р., податкова накладна №10 від 19.08.2014 р., товарно транспортна накладна №190814-01 від 19.08.2014 р., рахунок на оплату №157 від 14.08.2014 р., видаткова накладна №131 від 15.08.2014 р., Довіреність №65 від 15.08.2014 р., платіжне доручення №311 від 15.08.2014 р., податкова накладна №7 від 15.08.2014 р., товарно транспортна накладна №15082014 від 15.08.2014 р., рахунок на оплату №155 від 14.08.2014 р., видаткова накладна №136 від 27.08.2014 р., Довіреність №139 від 26.08.2014 р., платіжне доручення №539 від 26.08.2014 р. та №44 від 12.11.2014 р., податкова накладна №14 від 26.08.2014 р. та №17 від 27.08.2014 р., товарно транспортна накладна №27/08/2014 від 27.08.2014 р., рахунок на оплату №162 від 26.08.2014 р. (а.с. 119- 124, 129- 134, 139-144, 149-156).

Суд зазначає, що позивачем надано первинні документи, які підтверджують факт здійснення господарських операцій щодо надання (придбання) послуг з перевезення вантажів.

Враховуючи, що позивачем, як доказ здійснення господарської операції, були надані суду належним чином засвідчені копії первинних документів, які відповідно до вимог статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність фіксують факт здійснення господарської операції та подальшої її реалізації, суд вважає висновок контролюючого органу про неможливість підтвердження факту реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом безпідставним.

Щодо встановлення контролюючим органом порушень п.14.1.36 ст. 14, п.16.1.12 ст.16, п.44.1 ст.44, п.85.2 ст.85, п.198.1 ст. 198, п.198.2 ст. 198, п.198.3 ст. 198, п.198.5 ст. 198, п.198.6 ст. 198, п.201.1 ст. 201, Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено суму податку на додану вартість по взаєморозрахунках з ТОВ «НЕРТУС», яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет (ряд.25) на загальну суму ПДВ 4876,18 грн. та порушення пп.14.1.36 п.14.1 ст. 14, пп.14.1.191 п.14.1 ст. 14, пп.16.1.12 п.16.1 ст. 16, п.44.1 ст.44, п.85.2 ст. 85, п.185.1 ст. 185, п.187.1 ст. 187, п.198.1 ст. 198, п.198.2 ст. 198, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого у підприємства відсутні об'єкти оподаткування з ПДВ по операціях з придбання товарів (робіт, послуг) у ТОВ «Нертус» у серпні 2014 р., та як наслідок у підприємства відсутні об'єкти оподаткування з ПДВ по операціях з продажу товарів (робіт, послуг) контрагентам покупцям у серпні 2014 р. на загальну суму ПДВ 20193,77 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно зі статтею 1 Податкового кодексу України, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За правилами статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПКУ датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду. Датою виникнення права орендаря (лізингоотримувача) на збільшення податкового кредиту для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем. Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами). Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

В пункті 198.3 статті 198 ПКУ зазначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПКУ визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної. Платники податку, що застосовували касовий метод до набрання чинності цим Кодексом або застосовують касовий метод, мають право на включення до податкового кредиту сум податку на підставі податкових накладних, отриманих протягом 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку. Для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно з метою подальшого продажу таке право зберігається до моменту продажу такого заставленого майна.

Таким чином, виникнення права платника податку на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарської операції, яка є обєктом оподаткування податком на додану вартість, за наявності первинних документів.

Враховуючи, те що позивачем, як доказ здійснення господарської операції, були надані суду належним чином засвідчені копії первинних документів, які відповідно до вимог статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність фіксують факт здійснення господарської операції, суд вважає висновок відповідача щодо порушень пп. 14.1.36 п.14.1 ст. 14, пп.14.1.191 п.14.1 ст. 14, п.16.1.12 п. 16.1 ст.16, п.44.1 ст.44, п.85.2 ст.85, п.185.1 ст. 185, п.187.1 ст. 187, п.198.1 ст. 198, п.198.2 ст. 198, п.198.3 ст. 198, п.198.5 ст. 198, п.198.6 ст. 198, п.201.1 ст. 201 та Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), безпідставним.

Статтями 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що податкове повідомлення-рішення від 14.02.2015 р. № НОМЕР_1 прийнято відповідачем безпідставно, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є підставним та обґрунтованим, а тому його слід задовольнити.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області № від 14.02.2015 року, яким Приватному підприємству "Дукат - плюс" визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 6 095,20 грн., у тому числі за основним платежем в сумі 4 876,16 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 1 219,04 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства "Дукат - плюс" судовий збір в сумі 182, 70 грн. (Сто вісімдесят дві гривні 70 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 13 липня 2015 р.

Суддя Войтович І.І.

кат. 8.3.3