Справа № 825/1697/15-а
Суддя: Романчук О.М.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1697/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Клопот С.Л. Суддя-доповідач: Романчук О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

14 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Романчук О.М.,

Суддів: Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі Артюхіній М.А.,

розглянувши в судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Північного територіального квартирно-експлуатаційного управління на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Північного територіального квартирно-експлуотаційного управління про визнання відмови неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Північного територіального квартирно-експлуатаційного управління та просить:

визнати неправомірною відмову Північного територіального квартирно-експлуатаційного управління у виплаті ОСОБА_3 винагороди за безпосередню участь в Антитерористичній операції;

зобов'язати Північне територіальне квартирно-експлуатаційне управління виплатити ОСОБА_3 винагороду за безпосередню участь в Антитерористичній операції, відповідно до наказу Міністерства оборони України № 383 від 12 червня 2014 року «Про виплату винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України».

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він, виконуючи свої посадові обов'язки та на підставі відповідного наказу, перебував на території проведення антитерористичної операції та приймав у ній участь. І не дивлячись на отримання ним статусу учасника АТО, відповідач відмовився провести виплату винагороди за безпосередню участь в АТО.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів неповного з'ясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, та порушення судом норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 проходить службу в Збройних Силах України та перебуває на посаді начальника відділу експлуатації фондів, капітального будівництва та ремонту Північного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оброни України, військове звання «полковник».

Північне ТКЕУ підпорядковується Головному квартирно-експлуатаційному управлінню Збройних Сил України.

24 жовтня 2014 року до Північного ТКЕУ надійшло розпорядження начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України від 24.10.2014 року №97, в якому було вказано, що з метою проведення ротації особового складу квартирно-експлуатаційних підрозділів, який відряджався до зони Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей для виконання службових завдань по квартирно-експлуатаційному забезпеченню відрядити полковника ОСОБА_3 до базового табору зони АТО для заміни особового складу, який на даний час там перебуває.

Відповідно до витягу із наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 30.10.2014 року № 54, позивач прибув до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в АТО на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань.

Відповідно до витягу із наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 01.12.2014 року № 86, позивач вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в АТО на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення та вибув до пункту постійної дислокації.

Вказані факти також підтверджуються посвідченням про відрядження № 303/216/169 від 27.10.2014 року.

Факт перебування позивача в районі проведення АТО також підтверджується довідкою про безпосередню участь особи в АТО, забезпечення її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 23.02.2015 року № 303/21/6/468.

В подальшому позивач звернувся з рапортом на ім'я начальника Північного ТКЕУ, зареєстрованого в Північному ТКЕУ від 18.05.2015 року № 303/21/2/1388 (копія додається) в якому вказав, що в період з 29 жовтня 2014 року по 03 грудня 2014 року згідно з розпорядженням начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України від 24.10.2014 року № 97 він перебував у відрядженні та брав участь в АТО та просив виплатити винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 року № 158 за безпосередню участь в АТО за період з 30.10.2014 по 01.12.2014.

Відповідно до резолюції начальника Північного ТКЕУ від 19.05.2015 на підставі доповіді помічника начальника Північного ТКЕУ з правової роботи та помічника начальника управління-начальника фінансово-економічного відділу Північного ТКЕУ, позивачу було відмовлено та не включено до наказу про виплату винагороди за безпосередню участь в АТО.

26 травня 2015 року позивач отримав лист від начальника Північного ТКЕУ № 303/21/6/1485 від 26.05.2015 року в якому повідомлялось про відмову виплати йому винагороди за безпосередню участь в АТО.

Враховуючи вищенаведене, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

Закон України від 20.12.1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Так, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 року № 158 «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету» військовослужбовцям у 2014 році виплачувалась винагорода за безпосередню участь в антитерористичних операціях.

Вказана постанова регулює розмір та порядок перерозподілу видатків державного бюджету для виплати винагороди за безпосередню участь в антитерористичних операціях.

Відповідно до п.2 вказаної постанови (діючої на момент виникнення спірних правовідносин) за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об'єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 1 травня 2014 року виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Пунктом 1 наказу Міністерства оборони України від 12.06.2014 року № 383 «Про виплату винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України» (діючого на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено виплачувати військовослужбовцям Збройних Сил України за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об'єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, починаючи з 01 травня 2014 року винагороду в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Місячне грошове забезпечення для розрахунку цієї винагороди обчислювати, виходячи з окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (у тому числі з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (останньою займаною штатною посадою) на час участі у зазначених операціях і заходах.

Відповідно до пункту 2 наказу Міністерства оборони України від 12.06.2014 року № 383 «Про виплату винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України» (діючої на момент виникнення спірних правовідносин) винагорода має виплачуватись за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників)).

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

За таких обставин, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Північного територіального квартирно-експлуатаційного управління - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.М. Романчук

Судді: Я.Б.Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя Романчук О.М.

Судді: Шелест С.Б.

Глущенко Я.Б.