Справа № 1570/1857/12
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року м. Київ К/800/23091/13

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби (далі - Інспекція)

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27.06.2012

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.04.2013

у справі № 1570/1857/2012

за позовом приватного акціонерного товариства "Ремонтно-будівельна дільниця "Одесголовпостач" (далі - Товариство)

до Інспекції

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27.06.2012, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.04.2013, позов задоволено; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 13.06.2012 № 001182250 та № .

У прийнятті цих судових актів попередні судові інстанції виходили з того, що за наявності документального підтвердження факту поставки позивачеві товару у рамках господарських правовідносин зі спірними контрагентами та подальшого використання Товариством у власній виробничій діяльності умови провадження цими контрагентами господарської діяльності не мають правового значення для податкового обліку платника.

Законність ухвалених у справі судових актів перевіряється у порядку глави 2 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з касаційною скаргою Інспекції, в якій вона просить скасувати ухвалені у справі судові акти та відмовити у позові. На обґрунтування касаційних вимог скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій не надано правової оцінки установленим у рамках здійснення контрольно-перевірочних заходів обставинам, які свідчать про протиправний характер діяльності спірних контрагентів та про неможливість виконання ними розглядуваних поставок в адресу позивача.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення розглядуваних касаційних вимог з урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями у розгляді справи встановлено, що Інспекцією було документальну виїзну позапланову перевірку Товариства з питань підтвердження господарських відносин з платниками податків товариством з обмеженою відповідальністю «Крок-М» (далі - ТОВ «Крок-М») та малим підприємством у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «Гамалс» (далі - ТОВ «Гамалс») - за вересень 2011 року.

Під час цієї перевірки, результати якої відображені в акті від 10.02.2012 № 745/23-5/055141998, контролюючий орган дійшов висновку про фіктивний характер операцій з придбання позивачем будівельних матеріалів у названих постачальників, що виключає право Товариства на формування податкового кредиту з ПДВ за цими операціями. На обґрунтування цього висновку відповідач посилається на те, що у ході проведення контрольно-перевірочних заходів відносно цих постачальників було встановлено укладення ними нікчемних правочинів та здійснення безтоварних операцій з суб'єктами господарювання з ознаками фіктивності (зокрема, з товариством з обмеженою відповідальністю «Діаніт»).

Наведене (з урахуванням результатів процедури адміністративного оскарження) стало підставою для прийняття Інспекцією податкових повідомлень-рішень: від 13.06.2012 № 001182250, за яким Товариству визначено грошове зобов'язання з ПДВ у сумі 190 290 грн. за основним платежем та 95145 грн. за штрафними санкціями, та від 28.02.2012 № про визначення позивачеві суми завищення від'ємного значення ПДВ за вересень 2011 року в розмірі 18804 грн.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.3 цієї ж статті Кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

В силу вимог пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З наведених законодавчих положень вбачається, що податкові наслідки у вигляді зменшення бази оподаткування податку на додану вартість на суму понесених витрат по сплаті (нарахуванню) ПДВ у ціні придбаних товарів (робіт, послуг) є правомірними за умови реального виконання господарської операції та наявності первинних документів (зокрема, податкових накладних), що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Керуючись наведеними правилами оподаткування, по взаємовідносинам позивача з ТОВ «Гамалс» та з ТОВ «Крок-М» суди встановили, що за договорами від 01.09.2011 № 43 та від 05.09.2011 № 45 названі постачальники зобов'язалися поставити позивачеві будівельні матеріали (бітум, щебінь, мінеральний порошок). На підтвердження фактичного виконання цих операцій Товариством подано податкові накладні, видаткові накладні, довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей; перевезення продукції у процесі її доставки позивачеві засвідчено товарно-транспортними накладними.

Придбані будівельні матеріали було використано позивачем при виконанні своїх зобов'язань перед третіми особами з поставки ремонтно-будівельних робіт за договорами підряду (що підтверджується у тому числі звітами про рух матеріальних цінностей, звітами про нормативне витрачання матеріалів).

Оцінивши зазначені документи за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що факт придбання позивачем спірних товарів документально підтверджений, у зв'язку з чим Товариство правомірно сформувало податковий кредит з ПДВ за цими операціями.

Досліджуючи доводи Інспекції про недобросовісність спірних постачальників позивача, у тому числі у зв'язку з придбанням товару (який виступав предметом поставки позивачеві) у товариства з обмеженою відповідальністю «Діаніт» за фіктивними операціями, суди обґрунтовано зазначили, що даний висновок Інспекції зроблений лише на підставі актів щодо проведення зустрічних перевірок цих суб'єктів господарювання, та не спростовує наявність у ТОВ «Гамалс» та у ТОВ «Крок-М» активів, які були поставлені позивачеві; під час податкової перевірки Інспекцією не досліджувалося питання щодо дійсного походження товару, поставленого Товариству. Акти зустрічних перевірок ТОВ «Гамалс» та ТОВ «Крок-М» не містять детального опису господарських операцій з поставки цими господарюючими суб'єктами товарів на користь позивача, а тому не можуть слугувати доказами реалізації ними в адресу платника саме тої продукції, що була придбана у товариства з обмеженою відповідальністю «Діаніт».

Інших доводів щодо недобросовісності позивача як платника податків Інспекцією не наведено.

За відсутності ж доказів, які б свідчили про існування змови платника з його постачальниками, здійснення ними узгоджених, взаємозалежних, не обумовлених ринковими механізмами дій, які керовані єдиним органом або особою з метою досягнення вигідних для одного з суб'єктів результатів у сфері оподаткування, право позивача на податкову вигоду не може ставитися у залежність від результатів зустрічних перевірок його постачальників, під час яких досліджувалися умови провадження ними господарської діяльності.

За таких обставин суди з урахуванням сукупності встановлених у справі обставин та наявних у ній доказів дійшли цілком обґрунтованого висновку про недоведеність Інспекцією відсутності реальності господарських операцій в силу відсутності товарно-грошового обороту, номінального оформлення операцій, їх імітації з єдиною метою отримати незаконну податкову вигоду та податкову економію, та правомірно задовольнили даний позов у відповідній частині.

Норми права при вирішенні спору застосовані судами правильно. Порушень процесуальних норм, що тягнуть скасування судових актів, не виявлено. У зв'язку з цим підстав для скасування оскаржуваних постанови та ухвали судів першої і апеляційної інстанцій зі спору не вбачається.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 220, 2201, 223, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби відхилити.

2. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27.06.2012 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.04.2013 у справі № 1570/1857/2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку статей 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова
І.В. Приходько