Справа № 826/3352/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28 травня 2015 року 14 год. 45 хв. № 826/3352/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Данилишин В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом дочірнього підприємства Чеської фірми "Копос Колін" А.Т. фірма "Копос Електро УА" до Київської міської митниці ДФС та Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов дочірнього підприємства Чеської фірми "Копос Колін" А.Т. фірма "Копос Електро УА" (далі - позивач) до Київської міської митниці ДФС (далі - відповідач-1) та Головного управління Державного казначейства України у місті Києві (далі - відповідач-2), третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю "АМгруп" (далі - ТОВ "АМгруп"), про:

- визнання протиправними дій відповідача-1 щодо відмови у митному оформленні за митними деклараціями від 14 листопада 2014 року № 10270001/2014/221738 (далі - МД № 1) та від 15 грудня 2014 року № 100270001/2014/223865 (далі - МД № 2);

- скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 21 листопада 2014 року № 100270001/2014/300160/2 у цілому;

- скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 16 грудня 2014 року № 100270001/2014/000002/2 у частині коригування митної вартості товару 6/1 за кодом (далі - оскаржувані рішення);

- зобов'язання відповідача-2 врахувати на користь позивача суму надмірно сплаченого ввізного мита у розмірі 17986,73 грн. та 75544,28 грн. ПДВ у рахунок майбутніх платежів при митному оформленні його товарів.

В обґрунтування позову зазначено, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки дії та рішення відповідача суперечать нормам законодавства та, як наслідок, порушують права та законні інтереси позивача.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні, та до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), допущено ТОВ "АМгруп" (далі - третя особа).

У подальшому, представником позивача надано суду письмову заяву про зміну та уточнення позовних вимог, а саме про:

- визнання протиправними дій відповідача-1 щодо відмови у митному оформленні за МД № 1 та МД № 2;

- визнання протиправними дій відповідача-1 щодо прийняття рішень про коригування митної вартості від 21 листопада 2014 року № 100270001/2014/300160/2 та від 16 грудня 2014 року № 100270001/2014/000002/2 (далі - оскаржувані рішення);

- скасування оскаржуваного рішення № 100270001/2014/300160/2 в цілому;

- скасування оскаржуваного рішення № 100270001/2014/000002/2 в частині коригування митної вартості товару 6/1 за кодом ;

- зобов'язання відповідача-1 через відповідача-2 повернути грошові кошти у загальному розмірі 93531,01 грн., у тому числі ввізного мита у розмірі 17986,73 грн. та ПДВ у розмірі 75544,28 грн. в рахунок майбутніх платежів при подальшому оформленні позивачем його товарів, що надходитимуть на митну територію України.

Вказану заяву судом, згідно з ч. 1 ст. 137 КАС України, прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

У ході судового розгляду справи представники позивача підтримали позов, з урахуванням уточнень, та просили задовольнити його повністю.

Представники відповідачів 1, 2 у судові засідання не прибули, хоча про дати, час та місце судового розгляду справи вони повідомлені належним чином, заяви про розгляд справи за відсутності їх представників до суду не надійшли. При цьому, 31 березня 2015 року до суду через канцелярію від відповідача-1 надійшли письмові заперечення проти позову, які судом також долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Представник третьої особи у судові засідання також не прибув, хоча про дати, час та місце судового розгляду справи третя особа повідомлена належним чином, заява про розгляд справи за відсутності її представника до суду не надійшла.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 01 квітня 2015 року судом, відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 128 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

До суду 03 квітня 2015 року через канцелярію від представника позивача надійшли письмові пояснення по суті позову разом із доказами на їх обґрунтування, які судом долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Крім того, 06 квітня 2015 року до суду через канцелярію від відповідача-2 надійшли письмові заперечення проти позову, які судом також долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

При цьому, судом уточнено правильне найменування відповідача-2, яким є Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві (далі - відповідач-2).

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Як з'ясовано судом у ході розгляду справи та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, 03 грудня 2012 року між позивачем, як покупцем, та фірмою "KOPOS KOLIN a.s.", як продавцем, укладено зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу № 03/12/12 (далі - контракт), за умовами якого, продавець продає, а покупець приймає зобов'язання, впродовж його дії, купувати товари (сировину, послуги) у відповідності до специфікацій та рахунків-фактур (Invoice), які, відповідно до п. 1.2 контракту, оформляються на кожну поставку товару і в подальшому є невід'ємними його частинами.

Згідно з пп. 3.1.2 п. 3.1, п.п. 4.1, 6.1 контракту, датою поставки товару є дата його митного оформлення на внутрішній митниці покупця.

Ціна товару зазначається в специфікації та рахунку-фактурі (Invoice) і враховуючи той факт, що покупець є єдиним уповноваженим представником продавця на території України, така ціна може встановлюватися зі знижкою до 20%.

Покупець має сплатити за поставлений товар через 365 днів з моменту його поставки. Дата поставки визначається відповідно до умов пп. 3.1.2 п. 3.1 контракту, якщо інше не обумовлено окремо.

Протягом дії контракту, позивач здійснював поставки товару на митну територію України, у тому числі за специфікаціями № 26 від 06 листопада 2014 року, № 29 та № 30 від 11 грудня 2014 року.

З метою митного оформлення товарів та випуск їх у вільний обіг позивачем, на підставі договору про надання митно-брокерських послуг від 13 березня 2012 року № СВ-0703, залучено третю особу, якій делеговано право представляти інтереси позивача у митних органах, у тому числі подавати до митних органів митні декларації, товарно-супровідні та інші документи, а також вчиняти інші дії, передбачені чинним законодавством та договором.

14 листопада 2014 року до м/п "Столичний" відповідача представником третьої особи, у ході електронного декларування та митного оформлення товару, що прибув на митну територію України за специфікацією № 26 від 06 листопада 2014 року та рахунком-фактурою (Invoice) № 141300186, направлено МД № 1, якою митна вартість товару визначена за основним методом - ціною контракту, а також всі документи, передбачені ст. 53 Митного кодексу України (далі - МК України), а саме: декларацію митної вартості товару; довідку про транспортні витрати № 1211 від 06 листопада 2014 року, яка видана третьою особою; рахунок-фактуру (Invoice) № 141300186; специфікацію № 26 від 06 листопада 2014 року; прайс-лист № б/н від 01 жовтня 2014 року; експертний висновок № Ц-742 від 14 листопада 2014 року; митну декларацію країни-відправника № 14Z61000027C583N5; товарно-транспортну накладну (CMR) ZE141300186.

Того ж дня відповідач-1, у ході здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару шляхом перевірки всіх числових значень складових митної вартості, звернувся до третьої особи з вимогою надати додаткові документи, передбачені п. 4. ст. 53 МК України. Вказана вимога мотивована тим, що позивач є дочірнім підприємством продавця за контрактом, а тому існують обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок вплинув на заявлену митну вартість товарів.

На вимогу третьою особою та позивачем надано: розрахунок ціни (калькуляцію) продукції SEDA-7035V-H-CZ (М0359), що виготовляється продавцем; розрахунок ціни (калькуляцію) продукції SUPER BILA-CZ (М0501), що виготовляється продавцем; інспекційний сертифікат з перекладом по продукції SUPER BILA-CZ (М0501); інспекційний сертифікат з перекладом по продукції SEDA-7035V-H-CZ (М0359); комерційну пропозицію продавцю від фірми "Spolana" від 03 листопада 2014 року на поставку ПВХ полімеру Neralit 581 та Neralit 682 за ціною 720 євро/т; комерційну пропозицію продавцю від фірми "PLASTOCHEM" від 03 листопада 2014 року на поставку ПВХ ONGROVILU S-5167 за ціною 765 євро/т; довідку позивача № 351 від 07 листопада 2014 року з додатками № 1 та № 2, які містять інформацію про перелік товарів, що ним виготовляються, сировину, технологічний регламент, відомості про виробничі площі, штатний розклад; інформаційний лист позивача про те, що продукція останнього, а саме короб електромонтажний на 100% складається із ПВХ-SUPER BILA-CZ (М0501); інформаційний лист позивача про те, що продукція останнього, а саме труба гофрована монтажна низької механічної стійкості (320N) на 100% складається із ПВХ-SEDA-7035V-H-CZ (М0359); видаткову накладну № РН-0003535 від 11 листопада 2014 року, яка відображає вартість продукції позивача, зокрема труби гофрованої монтажної низької механічної стійкості (320N); видаткову накладну № РН-0003420 від 04 листопада 2014 року, яка відображає вартість продукції позивача, зокрема коробу електромонтажного; видаткову накладну № РН-0003568 від 13 листопада 2014 року, яка відображає вартість продукції позивача, зокрема труби гофрованої монтажної низької механічної стійкості (320N) та коробу електромонтажного.

Направлення відповідачу-1 витребуваних документів підтверджується повідомленнями, сформованими електронною системою декларування від 18, 19 та 20 листопада 2014 року.

Вимога відповідача-1 про надання бухгалтерських та банківських документів позивача щодо відчуження (купівлі-продажу) ним оцінюваних товарів, тобто тих, які безпосередньо є предметом декларування та ввезення на митну територію України, або ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України, не задоволена, оскільки товар використовується позивачем виключно в якості сировини для виробництва власної продукції і не є предметом купівлі-продажу на території України, а тому жодної бухгалтерської чи банківської документації, які підтверджують таку реалізацію оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України, взагалі не існує.

Надавши усі вище перелічені документи, представник третьої особи повідомив відповідача-1 про те, що усі документи ним уже надано та у подальшому надаватися не будуть.

За наслідками розгляду витребуваних документів, 21 листопада 2014 року відповідач-1 прийняв оскаржуване рішення № 100270001/2014/300160/2, за яким митну вартість товару за кодом (Полівінілхлорид не пластифікований, змішаний з іншими речовинами, призначений для виробництва труб, коробів: суміш ПВХ суха SUPER BILA-CZ, арт. М0501 -11466 кг.; суміш ПВХ сіра гранулят SEDA-7035V-H-CZ, арт. М 0359-10049 кг, Виробник продавець) відкориговано за шостим (резервним) методом визначення митної вартості, про що зазначено у графі 31, у той час, як у графі 33 зазначено про коригування методом за ціною договору щодо подібних аналогічних товарів. Отже, розмір митної вартості зріс з 1,02709 євро до 1,910 євро за один кг товару, що загалом складає 14297,15 євро за 21535 кг ввезеного товару та в перерахунку на гривню за курсом 19,39865 становить 277345,40 грн.

На підставі оскаржуваного рішення № 100270001/2014/300160/2 відмовлено позивачу у митному оформленні товару за МД № 1 та запропоновано йому подати нову митну декларацію з врахуванням вказаного оскаржуваного рішення.

Не погоджуючись із оскаржуваним рішенням № 100270001/2014/300160/2, 21 листопада 2014 року позивач здійснив декларування та митне оформлення товару з урахуванням вимог відповідача-1 шляхом подання нової митної декларації № 100270001/2014/222243, забезпечивши фінансові гарантії на суму донарахованого ввізного мита у розмірі 13553,68 грн. та ПДВ у розмірі 56925,45 грн. Сплачені суми зараховані на рахунок відповідача-2.

15 грудня 2014 року позивач, проводячи у черговий раз процедуру електронного декларування та митного оформлення товару, який прибув на митну територію України за специфікаціями № 29 і № 30 від 11 грудня 2014 року та рахунками-фактурами (Invoice) № 141300202, № 141300203, подав відповідачу-1 МД № 2, за якою митну вартість товару визначено за основним методом - ціною контракту, та надав документи, передбачені ст. 53 МК України: декларацію митної вартості товару; довідку про транспортні витрати № 1249 від 12 грудня 2014 року, яка видана третьою особою; рахунок-фактуру (Invoice) № 141300202; рахунок-фактуру (Invoice) № 141300203; специфікацію № 29 від 11 листопада 2014 року; специфікацію № 30 від 11 листопада 2014 року; митну декларацію країни-відправника № 14CZ6100002ILZTVQ4; відомості "Розрахунок транспорту" б/н від 12 грудня 2014 року.

Після прийняття перелічених документів, здійснюючи контроль правильності визначення митної вартості товару шляхом перевірки числових значень складових митної вартості, відповідач-1 звернувся до представника третьої особи з вимогою надати додаткові документи, передбачені п. 4. ст. 53 МК України.

На вимогу представником третьої особи та позивачем надано: розрахунок ціни (калькуляцію) продукції SEDA-7035V-H-CZ (М0359), що виготовляється продавцем; прайс-лист № б/н від 01 жовтня 2014 року; інспекційний сертифікат з перекладом по продукції SEDA-7035V-H-CZ (М0359); комерційну пропозицію продавцю від фірми "Spolana" від 03 листопада 2014 року на поставку ПВХ полімеру Neralit 581 та Neralit 682 за ціною 720 євро/т; комерційну пропозицію продавцю від фірми "PLASTOCHEM" від 03 листопада 2014 року на поставку ПВХ ONGROVILU S-5167 за ціною 765 євро/т; товарно-транспортну накладну (CMR) ZE1413 00202; довідку позивача № 351 від 07 листопада 2014 року з додатками № 1 та № 2, які містять інформацію про перелік товарів, що ним виготовляються, сировину, технологічний регламент, відомості про виробничі площі, штатний розклад; інформаційний лист позивача про те, що продукція останнього, а саме труба гофрована монтажна низької механічної стійкості (320N) на 100% складається із ПВХ - SEDA-7035V-H-CZ (М0359).

Направлення відповідачу-1 витребуваних документів підтверджується повідомленнями, сформованими електронною системою декларування 15 та 16 грудня 2014 року.

Вимога про надання бухгалтерських та банківських документів позивача щодо відчуження (купівлі-продажу) ним оцінюваних товарів, або ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України, не задоволена, оскільки, як вже зазначалося вище, товар використовується позивачем виключно в якості сировини для виробництва власної продукції і не є предметом купівлі-продажу на території України, а тому жодної бухгалтерської чи банківської документації, які підтверджують таку реалізацію оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України, не існує.

За наслідками розгляду вище перелічених документів, 16 грудня 2014 року відповідачем-1 прийнято оскаржуване рішення № 100270001/2014/000002/2, за яким митна вартість товару за кодом (Полівінілхлорид не пластифікований, змішаний з іншими речовинами, призначений для виробництва труб, коробів: Суміш ПВХ сіра гранулят БЕБА-7035У-Н-Сг, арт. М0359 - 8905кг, Виробник: продавець) відкоригована за третім методом, про що зазначено у графі 31. Отже, розмір митної вартості зріс з 1,1832 євро до 1,6910 євро за один кг товару, що загалом складає 4521,59 євро за 8905 кг ввезеного товару тау перерахунку на гривню за курсом 19,52525 становить 88285,17 грн.

На підставі оскаржуваного рішення № 00270001/2014/000002/2 позивачу відмовлено у митному оформленні товару за МД № 2 та запропоновано йому подати нову митну декларацію з врахуванням вказаного оскаржуваного рішення.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням № 100270001/2014/000002/2, 16 грудня 2014 року позивач здійснив декларування та митне оформлення товару з урахуванням висунутих вимог шляхом подання нової митної декларації № 100270001/2014/224044, забезпечивши сплату фінансових гарантій на суму донарахованого ввізного мита у розмірі 4433,05 грн. та ПДВ у розмірі 18618,83 грн. Сплачені суми зараховані на рахунок відповідача-2.

У контексті вище викладеного суд зазначає наступне.

Так, як зазначено у листі Міністерства доходів і зборів України від 07 травня 2014 року № 10441/7/99-99-10-03-01-17 "Щодо судових спорів стосовно визначення (коригування) митної вартості товарів", сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Здійснюючи коригування митної вартості товару за оскаржуваним рішенням № 100270001/2014/300160/2, відповідач-1 зазначає про виявлені розбіжності, які не дозволяють прийняти визначену позивачем митну вартість товару. Зокрема, експертний висновок Ц-742 від 14 листопада 2014 року містив посилання на контракт № 03/12/12 від 03 грудня 2014 року. Натомість, фактична поставка товару здійснювалась на підставі контракту № 03/12/12 від 03 грудня 2012 року.

У процесі здійснення митного контролю, позивачем надано експертний висновок Ц-742 від 14 листопада 2014 року з виплавленими помилками, підтвердженням чого є електронний документ від 18 листопада 2014 року.

Враховуючи вище викладене, суд зазначає, що виявлена відповідачем-1 розбіжність не може бути визначально, оскільки сам по собі висновок щодо вартості та індивідуального визначення товару залишився без змін і не вплинув на достовірність заявленої митної вартості.

Аналогічна позиція міститься у постанові Вищого адміністративного суду України від 17 квітня 2014 року у справі № К/800/6072/14.

Зокрема, у вказаному судовому рішенні зазначено, що "відповідачем у графі 33 рішення про коригування митної вартості зазначено про розбіжність в номерах інвойсів: того, що зазначений в ВМД країни відправлення від 27 травня 2013 року № 122-10-13-00204307 від того, що долучений позивачем при митному оформлені. Зазначений в експортній митній декларації інвойс № є інвойсом-проформою від 24 травня 2013 року, копію якого позивачу направлено засобами електронної пошти на його запит від 26 липня 2013 року та надано відповідачу. Незважаючи на те, що суми, виставлені продавцем за товар за обома інвойсами, не відрізняються, відповідачем зроблено висновок про те, що, оскільки інвойс-проформа від 24 травня 2012 року містить посилання на дату та номер інвойсу від 31 травня 2013 року, то відомості слід вважати недостовірними.

Проте, відповідачем не доведено відмінність сум обох інвойсів від митної вартості товару, заявленої позивачем під час митного оформлення цього товару, що виключає обґрунтованість сумнівів відповідача щодо відображення при митному оформленні вартості товару нижчої від дійсної його вартості".

В оскаржуваному рішенні № 100270001/2014/000002/2 зазначено про розбіжності, які не дозволяють прийняти визначену позивачем митну вартість за основним методом і полягають у тому, що міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) ZE141300202 від 11 грудня 2014 року містить інформацію про здійснення фактичного перевезення TOB СП "Санпол", а довідка про транспортні витрати від 12 грудня 2014 року № 1249, видана третьою особою.

З урахуванням вище викладеного, суд зазначає, що між позивачем та третьою особою укладено договір з надання митно-брокерських послуг, а між третьою особою та TOB СП "Санпол", у свою чергу, 03 березня 2011 року укладено договір № 001602 з перевезення вантажів, про що відповідачу-1 відомо.

Наявність такої інформації у відповідача-1, за переконанням позивача, дозволяє йому не надавати вказані договори кожного разу при здійсненні декларування товарів.

Отже, факт наявності у митних документах довідки про транспортні витрати від 12 грудня 2014 року № 1249, виданої третьою особою, не може розглядатись як розбіжність у документах та слугувати підставою обґрунтованого сумніву у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

У ході судового розгляду справ представники позивача пояснили, що посилаючись на наявність розбіжностей, відповідач-1 не зазначає на необхідність надання позивачем іншого документу, який може бути прийнятий відповідачем-1 як підтвердження числового значення складової митної вартості, не вказує на причину неможливості перевірки числових значень складових митної вартості на підставі наявних документів.

В оскаржуваних рішеннях відповідачем-1 також зазначено про відсутність всіх відомостей у кількісному виразі, які є необхідними для підтвердження всіх числових значень складових митної вартості, а також всіх необхідних документів. При цьому, в оскаржуваних рішеннях не зазначено, яких саме відомостей недостатньо, які числові значення складових митної вартості є непідтвердженими, не наведено причин неможливості перевірки числових значень складових митної вартості на підставі наданих документів, а також чому такі документи не дозволяють встановити всі дані щодо таких значень, не вказано документи, які необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як зазначено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 27 березня 2014 року у справі № К/800/5976/14: "право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів наявне, зокрема, у випадку, якщо документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Проте, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Однак, у даному випадку, митним органом не вказано в жодному прийнятому ним документі, які саме складові митної вартості є не підтвердженими та чому з поданих декларантом документів неможливо встановити такі складові, які з них містять розбіжності і в чому вони полягають, та які саме документи необхідно подати для підтвердження конкретної складової митної вартості".

Обставиною, з якою відповідач-1 пов'язує наслідки неможливості прийняття визначеної позивачем митної вартості товару за основним методом, є на його думку, ненадання всіх необхідних документів, які б дозволили відповідачу-1 цілковито пересвідчитися у тому, що взаємозв'язок між продавцем та позивачем за контрактом не вплинув на розмір заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 4. ст. 53 МК України, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у ч.ч. 2 та 3 цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюванім товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Тобто, як вбачається з вище викладеного, витребування документів є законним тільки в тому разі, якщо контролюючий орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем та позивачем за контрактом вплинув на розмір заявленої митної вартості.

Натомість, відповідач-1, посилаючись тільки на те, що позивач є дочірнім підприємством продавця за контрактом, звернувся із вимогою про надання додаткових документів. Позивач, у свою чергу, виконав вимогу відповідача-1 та надав витребувані документи.

Разом з тим, надані позивачем документи не визнанні відповідачем-1 достатніми для підтвердження того, що взаємозв'язок між продавцем та позивачем за контрактом не вплинув на розмір заявленої митної вартості.

Згідно з ч. 13. ст. 58 МК України, за наявності достатніх підстав вважати, що відносини між покупцем та продавцем вплинули на ціну оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.

Вищий адміністративний суд України у постанові від 18 березня 2014 року у справі № К/800/52404/13 зазначив, що ч. 4 ст. 53 МК України передбачає подання декларантом зазначених митницею документів тільки у разі наявності у неї обґрунтованих підстав вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість. Для витребування доказів на спростування наявності впливу взаємозв'язку покупця та продавця на митну вартість задекларованого товару митниця зобов'язана обґрунтувати обставини, які свідчать про ймовірність існування такого взаємозв'язку.

Відповідно до ч. 14. ст. 58 МК України, у разі відсутності обґрунтувань з боку контролюючого органу, необхідно вважати, що взаємовідносини між покупцем та продавцем, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

При цьому, сам по собі факт наявності у відповідача-1 інформації, отриманої у результаті спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками, про те, що ідентичні або подібні товари оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути належним обґрунтуванням того, що взаємозв'язок між продавцем та позивачем за контрактом вплинув на розмір заявленої митної вартості.

Як зазначено у листі від 07 травня 2014 року № 10441/7/99-99-10-03-01-17, спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність інформації про те, що ідентичні або подібні товари оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю, якщо відсутні інші законні підстави для витребування додаткових документів, не може бути підставою для такого витребування та відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості товарів за ціною контракту. Відомості з інформаційних баз даних Міндоходів мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об'єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб'єктів ЗЕД, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

В обґрунтування оскаржуваних рішень зазначено, що визначена позивачем митна вартість товару ґрунтується на вартості товарів, подібних за якісними характеристиками, митне оформлення яких вже здійснене за митними деклараціями № 100270001/ від 05 листопада 2014 року та № 100270001/ від 05 листопада 2014 року.

Однак, правомірність таких дій є сумнівною і не є достатнім обґрунтуванням взаємопов'язаності покупця і продавця, яка вплинула на митну вартість товару.

Крім того, позивач не погодився з визначеною митною вартістю за митною декларацією № 100270001/ від 05 листопада 2014 року.

У постанові Вищого адміністративного суду України від 18 березня 2014 року у справі № К/800/52404/13 зазначено, що сама по собі інформація з раніше поданої позивачем митної декларації щодо вищої митної вартості ідентичних товарів не є достатнім обґрунтуванням взаємопов'язаності покупця і продавця, яка вплинула на митну вартість товару. Вищий адміністративний суд України визнав необґрунтованою підставою посилання контролюючих органів на відомості з мережі Інтернет, а також на документи, які містять інформацію, де покупцеві встановлено ціну товару нижчу ніж іншому підприємству, яке купує аналогічний товар. Відповіді дії сторін контракту обумовлені їхнім волевиявленням, а тому встановлення цін товару для покупців відбувається за результатами їхніх домовленостей. Зв'язок покупця з продавцем не може бути обґрунтований тим, що іншому покупцю продано товар за більш високою ціною.

Експертний висновок Ц-742 від 14 листопада 2014 року, який надано відповідачу-1 у ході митного оформлення, містить відомості про те, що у період здійснення поставок вартість продукції ПВХ коливалася в діапазоні від 695,00 до 847,00 євро, а тому ціна продукції SEDA-7035V-H-CZ (М0359) та SUPER BILA-CZ(M0501), яка ввозиться на митну територію України за контрактом, відповідає ринковим цінам та може становити: суміш ПВХ суха SUPER BILA-CZ - 859,00 євро/т; суміш ПВХ сіра гранулят SEDA-7035V-H-CZ - 1131,00 євро/т.

Відповідно до п. 7 ст. 54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надані до митного оформлення та наявні у матеріалах справи комерційна пропозиція продавцю від фірми "Spolana" від 03 листопада 2014 року на поставку ПВХ полімеру Neralit 581 та Neralit 682 за ціною 720 євро/т та комерційна пропозиція продавцю від фірми "PLASTOCHEM" від 03 листопада 2014 року на поставку ПВХ ONGROVILU S-5167 за ціною 765 євро/т свідчить про неупередженість та обґрунтованість розрахунку ціни товару за специфікаціями № 26 від 06 листопада 2014 року, № 29 та № 30 від 11 грудня 2014 року, а також економічну обґрунтованість відомостей про вартість товару вказану в прайс-листі.

Не є обґрунтованим посилання відповідача-1 на відсутність калькуляції товару, складеною на чеській мові, оскільки, як з'ясовано судом у ході розгляду справи, продавець за контрактом завжди надавав в якості оригіналу калькуляцію товару складеною мовою договору, тобто російською.

Доводи відповідача-1 про те, що позивачем не надано розрахунку вартості щодо вмісту та вартості оцінюваного товару у продукції, яка виробляється, а також, що до митного оформлення відповідачу-1 не надано жодних відомостей, на підставі яких можна визначити процент вмісту пластику у трубах або коробах, є безпідставними, оскільки ст. 53 МК України позивача зобов'язано надавати тільки розрахунок вартості оцінюваного товару, тобто того, відносно якого здійснюється митний контроль, надання відомостей про ціну реалізації власної продукції, яка виробляється з оцінюваного товару, чинним законодавством не передбачено, хоча такі документи надані відповідачу-1, а їх копії містяться у матеріалах справи.

Отже, підсумовуючи усе викладене, суд зазначає, що заявлені позивачем вимоги про визнання протиправними дій відповідача-1 щодо відмови у митному оформленні за МД № 1 та МД № 2, визнання протиправними дій відповідача-1 щодо прийняття оскаржуваних рішень, скасування оскаржуваного рішення № 100270001/2014/300160/2 в цілому та скасування оскаржуваного рішення № 100270001/2014/000002/2 в частині коригування митної вартості товару 6/1 за кодом , є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

Поряд з цим, заявлена позивачем вимога про зобов'язання відповідача-1 через відповідача-2 повернути грошові кошти у загальному розмірі 93531,01 грн., у тому числі ввізного мита у розмірі 17986,73 грн. та ПДВ у розмірі 75544,28 грн. у рахунок майбутніх платежів при подальшому оформленні позивачем його товарів, що надходитимуть на митну територію України, суд вважає такою, що підлягає задоволенню шляхом зобов'язання відповідача-1 вчинити дії, направлені на повернення позивачу надміру зарахованих до бюджету грошових коштів у загальному розмірі 93531,01 грн., у тому числі ввізного мита у розмірі 17986,73 грн. та ПДВ у розмірі 75544,28 грн.

Зокрема, відповідно до п.п. 2, 3, 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787, цей Порядок визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі).

Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності), з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу ще викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов дочірнього підприємства Чеської фірми "Копос Колін" А.Т. фірма "Копос Електро УА" до Київської міської митниці ДФС та Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 11, 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Київської міської митниці ДФС щодо відмови дочірньому підприємству Чеської фірми "Копос Колін" А.Т. фірма "Копос Електро УА" () у митному оформленні за митними деклараціями від 14 листопада 2014 року №10270001/2014/221738 та від 15 грудня 2014 року №100270001/2014/223865.

3. Визнати протиправними дії Київської міської митниці ДФС щодо прийняття рішень про коригування митної вартості товарів від 21 листопада 2014 року №100270001/2014/300160/2 та від 16 грудня 2014 року №100270001/2014/000002/2.

4. Визнати протиправним та скасувати прийняте Київською міською митницею ДФС рішення про коригування митної вартості товарів від 21 листопада 2014 року №100270001/2014/300160/2 повністю.

5. Визнати протиправним та скасувати прийняте Київською міською митницею ДФС рішення про коригування митної вартості товарів від 16 грудня 2014 року №100270001/2014/000002/2 у частині коригування митної вартості товару 6/1 за кодом .

6. Зобов'язати Київську міську митницю ДФС вчинити дії, направлені на повернення дочірньому підприємству Чеської фірми "Копос Колін" А.Т. фірма "Копос Електро УА" () надміру зарахованих до бюджету грошових коштів у загальному розмірі 93531,01 грн. (Дев'яносто три тисячі п'ятсот тридцять одна гривня одна копійка), у тому числі ввізного мита у розмірі 17986,73 грн. (Сімнадцять тисяч дев'ятсот вісімдесят шість гривень сімдесят три копійки) та податку на додану вартість у розмірі 75544,28 грн. (Сімдесят п'ять тисяч п'ятсот сорок чотири гривні двадцять вісім копійок).

7. Позов в іншій частині залишити без задоволення.

8. Присудити на користь дочірнього підприємства Чеської фірми "Копос Колін" А.Т. фірма "Копос Електро УА" () здійснений ним судовий збір у розмірі 261,00 грн. (Двісті шістдесят одна гривня 00 копійок) із Державного бюджету України.

Копії постанови направити (вручити) сторонам та третій особі (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин