Справа № 2а/0270/1888/12
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2013-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

29 листопада 2013 року м. Київ К/9991/48367/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Білуги С.В.,

суддів Гаманка О.І.,

Загороднього А.Ф.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 06 січня 2012 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення недоїмки по сплаті страхових внесків,

встановила:

У серпні 2011 року Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області звернулось до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення недоїмки по сплаті страхових внесків.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 06 січня 2012 року, позовні вимоги позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області задоволено. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області недоїмку по сплаті страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у сумі 1736,80 грн.

У касаційній скарзі Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 просить скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 06 січня 2012 року, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не дають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України, для зміни чи скасування судового рішення.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця та зареєстрована, відповідно до повідомлення про взяття на облік фізичної особи-підприємця в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області, як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, керуючись пунктом 3 частини дев'ятої статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», прийнято вимогу від 04.05.2011 №Ф-125 про сплату боргу у розмірі 1736,80 грн., що виник у зв'язку з несплатою страхових внесків за 2010 рік.

За період до 1 січня 2011 року відносини, що виникали між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, регулювалися Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зазначеним Законом визначалися платники страхових внесків, порядок їх нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Під час дії Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та частини третьої статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у підприємця виникла недоїмка зі сплати страхових внесків, а управління пенсійного фонду оформило вимогу про сплату боргу. У вимозі недоїмка була врахована за період 2010 року, тобто за період дії Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та частини третьої статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Сплата страхових внесків здійснюється у строки, визначені частиною шостою статті 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», - щоквартально, протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного кварталу. Суми несплачених страхових внесків вважаються простроченою заборгованістю і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Відповідно до вимог частини третьої статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» територіальні органи пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій. Страхувальник у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про її сплату, узгоджує цю вимогу з органами пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням пенсійного фонду, а в разі неузгодження вимоги із органами пенсійного фонду має право на її оскарження в судовому порядку.

Згідно із абзацом п'ятим пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», який набрав чинності з 1 січня 2011 року, стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави вважати, що Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області при формуванні вимоги щодо сплати недоїмки зі страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування діяло правомірно.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 3 липня 2012 року №21-157а12.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, про правомірність стягнення недоїмки по сплаті страхових внесків.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 06 січня 2012 року необхідно залишити без змін, оскільки вони є законними і обґрунтованими та постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 06 січня 2012 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення недоїмки по сплаті страхових внесків - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Білуга

Судді О.І. Гаманко

А.Ф. Загородній