Справа № 819/2886/14-а
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року Справа № 876/3260/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Іщук Л.П., Сапіги В.П.

з участю секретаря судового засідання: Гелецького П.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача : ОСОБА_2

представника відповідача : ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в :

В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 27.11.2014 р.. яким їй було збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок з доходів фізичних осіб в сумі 31 793,06 грн., в тому числі 25434,45 грн. за основним платежем та 6 358,61 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.03.2015 р. в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, її оскаржила ОСОБА_1 Апеляційну скаргу мотивує тим, що відповідно до п.п.«д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, дохід, як додаткове благо, настає у випадку прощення (анулювання) кредитором боржнику суми боргу за його самостійним рішенням. Проте, на підтвердження юридично значимої дії прощення боргу має існувати договір, який відсутній, а кредитний договір № 0 від 10.06.2008 р. не розірваний і діє на сьогодні. Тому просить скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.03.2015 р. та прийняти нову, якою повністю задовольнити її адміністративний позов.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу, представника відповідача ОСОБА_3, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи видно, що Тернопільською обєднаною державною податковою інспекцією на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.п.78.1.2 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VІ (далі ПК України) та наказу Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у тернопільській області (далі Тернопільська ОДПІ) № 2737 від 07.11.2014 р. було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р.

13.11.2014 р. за результатами перевірки складено акт № 8587/19-18-17-02/НОМЕР_2, яким встановлено порушення податкового законодавства, а саме : неподання податкової декларації про майновий стан і доходи одержані в 2013 році до Тернопільської ОДПІ (термін подачі до 01.05.2014 р.), чим порушено вимоги п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.п.«г» , «д» 164.2.17 п.164.2 ст.164, п.п.«в» п.176.1 ст.176 ПК України, неперерахування до бюджету до 01.08.2014 р. податку на доходи фізичних осіб за отримані доходи у 2013 році в сумі 25 434,45 грн., чим порушено п.п.«е» п.176.1 ст.176, абз.1 п.179.7 ст.179 ПК України.

Підставою для проведення вказаної перевірки стали відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. ОСОБА_1 за ознакою 126 «додаткове благо» від ПАТ «УкрСиббанк» та відповідно банком подано до контролюючого органу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого на користь платника податку за формою ІДФ.

Даний факт також підтверджується листом ПАТ «УкрСиббанк» № 10-2/14316 від 20.06.2014 р. у відповідь на запит Тернопільської ОДПІ № 15914/19-18-17-03 від 06.06.2014 р. «Про надання інформації» про виплату доходу протягом 2013 року фізичній особі ОСОБА_1

На неодноразові письмові звернення Тернопільської ОДПІ № 15850/19-18-17-03 від 05.06.2014 р., № 15914/19-18-17-03 від 06.06.2014 р., № 25937/19-18-17-03 від 16.09.2014 р. «Про надання інформації та пояснень» ОСОБА_1 не зреагувала, податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік до податкового органу в термін до 01.05.2014 р. не подала і відповідно податок на доходи фізичних осіб до бюджету не перерахувала, що є порушенням норм ПК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 була проінформована належним чином про те, що ПАТ «УкрСиббанк» здійснив анулювання боргу станом на 26.03.2013 р. в розмірі 150 963,79 грн. та включив суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, відповідно до вимог п.п.164.2.17 «д» п.164.2 ст.164 ПК України, оскільки ОСОБА_1 отримала власноручно 25.06.2013 р. повідомлення про анулювання боргу в порядку вказаної статті ПК України і самостійно повинна була сплатити податок з таких доходів та відобразити їх у річній податковій декларації.

Відповідно до абзацу «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються : суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно з п.п.14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не повязаний з виконанням обовязків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 605 цього Кодексу передбачено, що зобовязання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обовязків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Таким чином, законом чітко встановлено порядок припинення зобовязання за кредитним договором внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обовязків, а тому посилання апелянта на відсутність окремого договору є безпідставними.

Колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що у разі невиконання кредитором вимог абзацу «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України стосовно повідомлення боржника про суму анульованого боргу та включення її до податкового розрахунку № 1ДФ, такий кредитор зобовязаний в повному обсязі виконати обовязки податкового агента, встановлені п.176.2 ст.176 цього Кодексу. При цьому вказані доходи оподатковуються в складі загального місячного оподатковуваного доходу платника податку за ставками, встановленими пунктом 167.1 статті 167 Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що банк виконав усі вимоги абзацу «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України стосовно ОСОБА_1, а тому факт не подання останньою податкової декларації про майновий стан і доходи, одержані в 2013 році та неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб за отримані доходи у 2013 році в сумі 25 434,45 грн., знайшов своє реагування зі сторони контролюючого органу.

Підпунктом 176.1 «в» пункту 176.1 статті 176 ПК України встановлено, що платники податку зобовязані подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обовязковим.

На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобовязані предявляти документи і відомості, повязані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку.

За результатами перевірки ОСОБА_1 винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 27.11.2014 р., яким їй було збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 31 793,06 грн., в тому числі 25 434,45 грн. за основним платежем та 6 358,61 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Згідно п.167.1 ст.167 ПК України, ставка податку становить 15 % бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у звязку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм п.164.6 ст.164 ПК України щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Розрахунок податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік, який необхідно сплатити ОСОБА_1 нараховано доходу (додаткове благо за 2013 рік) за 2013 рік в розмірі 150 963,79 грн., з них : за ставкою 15 % в сумі 11 470,00 (1 147,00*10) сума податку 1 720,50 грн.; за ставкою 17 % від отриманого доходу 139 493,79 грн. (150 963,79 11 470,00), сума податку 23 713,95 грн. Оскільки податковим агентом ПАТ «УкрСиббанк» за 2013 рік утримано 0 грн. податку на доходи фізичних осіб згідно даних перевірки за 2013 рік (акт № 8587/19-18-17-02/НОМЕР_2 від 13.11.2014 р. «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р.), донарахована сума податку на доходи фізичних осіб склала 25 434,45 грн.

Відповідно до п.123.1 ст.123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобовязання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або відємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 25 % суми визначеного податкового зобовязання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

На підставі вказаних норм ПК України та згідно розрахунку штрафних (фінансових) санкцій за результатами розгляду акту перевірки № 8587/19-18-17-02/НОМЕР_2 від 13.11.2014 р. ОСОБА_1 донараховано суму фінансової санкції в розмірі 6358,61 грн.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст.70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

У відповідності до ст.86 цього Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи, викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують, як і не були спростовані вони в ході апеляційного розгляду, при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції допущено не було, тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року по справі № 819/2886/14- а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Р.В.Кухтей

Судді : Л.П.Іщук

ОСОБА_4

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 10.07.2015 р.