Справа № 802/597/15-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 липня 2015 р. Справа № 802/597/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Комара П. А.,

за участю:

секретаря судового засідання: Мошняги В. І.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідачів: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: приватного підприємства "САЛТЕКС"

до: управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області, головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2

про: визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання до вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов приватного підприємства "САЛТЕКС" до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області, головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання до вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у провадженні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області знаходиться виконавче провадження реєстраційним номером 38003154 за наказом господарського суду Вінницької області від 22.04.2013 року № 4/152/2011/5003.

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління держаної виконавчої служби головного управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 22.10.2013 року проведено за адресою місто Вінниця, вулиця Хмельницьке шосе, 114-В, виконавчі дії в межах виконавчого провадження, відкритого на підставі наказу №4/152/2011/5003, виданого господарським судом Вінницької області 22.04.2013 року, а саме - проведено опис та арешт майна (швейне та електричне обладнання), що належить ТОВ «СУТП «Торговий Дім «ЕЛ-ТУР», яке розташовано в приміщеннях виробничого комплексу загальною площею 4992,3 кв. м., власником якого є Приватне підприємство «САЛТЕКС».

Позивач вказує у позовній заяві, що жодних угод про збереження майна, на яке 22.10.2013 року було накладено арешт відповідачем, і яке знаходиться в приміщеннях виробничого комплексу загальною площею 4992,3 кв. м., власником якого є Приватне підприємство «САЛТЕКС», по вулиці Хмельницьке шосе, 114-В, між відповідачем та Приватним підприємством «САЛТЕКС», а ні на момент проведення опису та арешту майна (швейне та електричне обладнання), що належить TOB «СУТП «Торговий Дім «ЕЛ-ТУР», а ні в подальшому не укладалось всупереч нормам частини 3 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження». Жодної згоди на перебування належного арештованого майна, як то передбачено п. 7 ч. З ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», Приватне підприємство «САЛТЕКС» відповідачеві, його посадовим особам або керівникам його структурних підрозділів не надавало.

Документів про призначення Приватного підприємства «САЛТЕКС» зберігачем арештованого майна (швейне та електричне обладнання), що належить TOB «СУТП «Торговий Дім «ЕЛ-ТУР», відповідачем не видавалось, арештоване майно (швейне та електричне обладнання) Приватному підприємству «САЛТЕКС» для зберігання під розписку не передавалось, копію акту опису та арешту майна Приватне підприємство «САЛТЕКС» від відповідача не отримувало.

Приватне підприємство «САЛТЕКС» неодноразово зверталось до боржника - TOB «СУТП «Торговий Дім «ЕЛ-ТУР» та до відповідача в особі відділу примусового виконання рішень, в тому числі і направленням письмових звернень, із пропозиціями та вимогами впорядкувати та узаконити перебування арештованого майна та відшкодувати витрати Приватного підприємства «САЛТЕКС» по збереженню арештованого майна у власних виробничих та складських спорудах.

Однак відповідачем належних, на думку позивача, дій вчинено не було, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

21.04.2015р. за вх. №9946 до суду від Приватного підприємства «САЛТЕКС» надійшла заява про уточнення позовних вимог (а.с. 94-95), яку судом прийнято до розгляду як таку, що відповідає статті 106 КАС України.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Представник відповідачів заперечувала проти позову з підстав наведених у письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи (а.с. 79-80). Пояснила суду, що примусовому виконанні виконавчого документу було проведено опис та арешт майна боржника - товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-турецьке підприємство "Торговий дім "ЕЛ-ТУР". Описане майно прийняв у зберігання директор товариства - боржника ОСОБА_3 та, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", угоду між зберігачем та державним виконавцем укладено не було. Крім того зазначила, що на день опису та арешту майна між ТОВ "Торговий дім "ЕЛ-ТУР" та позивачем був укладений договір відповідального зберігання №1 від 20.12.2011 року, термін дії якого до 01.01.2015 року.

Враховуючи зазначене, представник відповідача просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу», державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до законів України. Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Згідно із приписами ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу», працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Судом встановлено, що у провадженні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області перебуває виконавче провадження № 38003154 щодо примусового виконання наказу господарського суду Вінницької області у справі № 4/152/2011/5003 від 22.04.2014р. про стягнення боргу на користь ПАТ «Промінвестбанк».

22 жовтня 2013р. у ході виконавчого провадження було описано та арештовано майно одного з боржників - TOB «Спільне українсько-турецьке підприємство «Торговий дім «Ел-Тур», а саме швейне та електричне обладнання, яке боржник згідно договорів застави передав банку в якості забезпечення виконання кредитних зобов'язань.

В силу приписів ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» майно, на яке накладено арешт, передається на зберігання боржникові або іншим особам, призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису.

Відповідно п.п. 5.8.1., 5.8.2 Наказу Мінюсту № 74/5 від 15.12.1999р. «Про затвердження Інструкції про проведення виконавчих дій» (далі - Наказ) майно, на яке накладено арешт, передається на зберігання боржникові або іншим особам, призначеним державним виконавцем (далі - зберігач), під розписку в акті опису і арешту майна. Зберігач, якщо ним призначено не боржника або члена його сім'ї, має право на одержання за зберігання майна винагороду або прибуток від зберігання майна, розмір яких установлюється за угодою зберігача з державним виконавцем, укладеною відповідно до вимог глави 66 Цивільного кодексу України.

Згідно акту опису й арешту майна, описане майно (текстильне швейне та електричне обладнання) прийняв на відповідальне зберігання директор підприємства-боржника ОСОБА_3 Ризахан Мисир огли, якого під підпис державний виконавець повідомив про кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення описаного майна. У матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які угоди укладені між зберігачем та державним виконавцем щодо зберігання описаного та арештованого майна.

Крім того, за умовами договорів забезпечення TOB «Спільне українсько-турецьке підприємство «Торговий дім «Ел-Тур» зобов'язано вживати заходи щодо збереження, охорони майна переданого в заставу ПАТ Промінвестбанку.

16.07.2014 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області отримано клопотання директора TOB «Спільне українсько-турецьке підприємство «Торговий дім «Ел-Тур» ОСОБА_3М.о. від 16.07.2014 за вх. №06, в якому останній повідомив, що угодою від 01.11.2013 року про дострокове розірвання договору відповідального зберігання №1 від 20.12.2011 року, припинено договірні відносини із Зберігачем -ПП "САЛТЕКС". У зв'язку із цим, ОСОБА_3М.о. просив ДВС вирішити питання щодо встановлення нового місця зберігання майна та товарно-матеріальних цінностей, які належать підприємству боржнику та на які накладено заборону щодо їх відчуження.

Судом також встановлено, що в ході здійснення виконавчого провадження, відповідачем ПАТ "Промінвестбанку" неодноразово направлялися листи з проханням вирішити питання щодо нового місця зберігання описаного та арештованого майна та повідомити чи згодне ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" авансувати витрати виконавчого провадження для оплати послуг підприємства по демонтуванню, перевезенню та зберіганню майна.

Відповідями на зазначені листи, зокрема, від 10.11.2014 року за №106-39/542-1, відповідача повідомлено, що за умовами договорів забезпечення ТОВ "Спільне українсько-турецьке підприємство "Торговий дім "Ел-Тур" зобов'язано вживати заходів щодо збереження та охорони майна, переданого у заставу ПАТ "Промінвестбанк".

Згідно умов договору застави №04-3.1/327 від 30.11.2010 року укладеного між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (Заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-турецьке підприємство "Торговий дім "Ел-Тур" (Заставодавець) , зокрема, п. 4.1.9 "Заставодавець зобов'язаний вживати заходи щодо збереження, охорони майна", а згідно п. 4.1.7 "Заставодавець зобов'язаний змінювати місця зберігання майна без попереднього погодження з Заставодержателем".

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення) (ст. 1 ЗУ "Про виконавче провадження").

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в діях відповідачів не вбається протиправності, а твердження ПП "САЛТЕКС" щодо неотримання державним виконавцем згоди власника приміщення на розміщення в ньому арештованого майна, не укладенні угоди зберігання такого майна із власником приміщення, несплати власнику приміщення вартості наданих послуг із зберігання арештованого майна є безпідставними та необґрунтованими.

Отже, суд не вбачає порушень з боку відповідачів та з урахуванням викладених обставин, суд вважає, що вимоги позивача є безпідставними і, відповідно, не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Частиною 2 ст. 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В судовому засіданні позивач не навів аргументів та доказів, які б стали підставою для задоволення позову. В свою чергу, вимоги щодо свого обовязку довести правомірність прийнятого рішення відповідачами виконано.

На підставі викладеного та враховуючи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, витрати пов'язані з розглядом справи, згідно положень статті 94 КАС України, позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя /підпис/ ОСОБА_4

З оригіналом згідно.

Суддя:

Секретар: