Справа № 808/3077/15
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року 12 год. 35 хв.Справа № 808/3077/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Хортиця» про арешт коштів на рахунках платника податків,

ВСТАНОВИВ:

09 червня 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду (далі іменується суд) надійшов адміністративний позов Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі іменується позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Хортиця» (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд застосувати арешт на кошти на рахунках платника податків відповідача у банках, обслуговуючих такого платника податків.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідачем не було допущено посадових осіб органів державної фіскальної служби до проведення фактичної перевірки за адресою здійснення фінансово-господарської діяльності м.Запоріжжя, вул. О. Хортиця, з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску при виплаті заробітної плати, про що складено відповідний акт. Посилаючись на норми статті 94 Податкового кодексу України, позивач просить суд накласти арешт на кошти на рахунках підприємства у звязку з відмовою відповідача у допуску посадових осіб ДПІ в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя до проведення перевірки.

Ухвалою судді від 10.06.2015 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання зявився представник позивача ОСОБА_1

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання, призначене на 07.07.2015, не прибув, проте надіслав до суду клопотання (вх. №28338) про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника. Проти позовних вимог заперечує у повному обсязі.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи приписи зазначеної вище норми, відсутності в судовому засіданні відповідача, від якого надійшло клопотання про розгляд справи без участі його уповноваженого представника, відсутності потреби заслуховування свідків або експертів, наявність достатніх матеріалів та відсутність перешкод для розгляду справи по суті на підставі наявних у справі доказів, суд вирішив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог частини шостої статті 12 та статті 41 КАС України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та зясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Хортиця», пройшло процедуру державної реєстрації, а відтак набуло правового статусу субєкта господарювання в розумінні статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» від 15.05.2003 №755-IV, та перебуває на обліку у Державній податковій інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області.

Згідно Наказу начальника ДПІ в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя №312 від 05.06.2015 «Про проведення фактичної перевірки» доручено проведення перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Хортиця» головному державному ревізору-інспектору відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_2, завідувачу сектору контрольно-перевірочної роботи юридичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_3 Фактична перевірки повинна була здійснюватись з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску при виплаті заробітної плати. Тривалість перевірки 10 діб, починаючи з 05.06.2015.

05.06.2015 Начальником ДПІ в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя видані направлення на перевірку №287 та №288.

05.06.2015 фахівцями позивача здійснено вихід за адресою здійснення фінансово-господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Хортиця» (м.Запоріжжя, острів Хортиця). У звязку з тим, що ресторан «Хортиця» був зачинений, Наказ та Направлення на проведення перевірки посадовим особам вручити не виявилося можливим.

На наступний день, 06.06.2015, фахівцями ДПІ знову здійснено вихід за адресою фінансово-господарської діяльності ТОВ «Ресторан «Хортиця» (м.Запоріжжя, острів Хортиця), однак, як зазначає позивач, охоронці ресторану не допустили працівників до проведення перевірки, про що складено акт недопуску посадових осіб органів державної фіскальної служби до перевірки № 5/08-29-17-05/34373795 від 0.06.2015 (далі Акт).

В акті зазначено, що завідувачем сектору контрольно-перевірочної роботи юридичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_3 та головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_2 на підставі наказу №312 від 05.06.2015, направлень №№287, 288 від 05.06.2015 та керуючись підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпунктом 80.2.7 пункту 80.2, підпунктом 80.6 статті 80 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями було здійснено вихід на фактичну перевірку ТОВ «Ресторан «Хортиця» (), що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. О. Хортиця, з питання повноти нарахування та сплати ПДФО, єдиного соціального внеску при виплаті заробітної плати, але перевіряючих не було допущено до проведення перевірки.

На підставі звернення та доданих до нього матеріалів сектору контрольно-перевірочної роботи юридичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб про застосування адміністративного арешту майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Хортиця» від 06.07.2015, начальником ДПІ в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_4 було прийнято рішення від 07.06.2015 №2 «Про застосування адміністративного арешту майна платника податків».

Згідно з пунктом 1 цього рішення, вирішено застосувати умовний адміністративний арешт майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Хортиця» (Код ), що перебуває (розміщене, зберігається) за адресою: м. Запоріжжя, вул. О. Хортиця.

Враховуючи недопуск відповідачем представників фіскального органу до проведення фактичної перевірки, позивач звернувся до суду з вимогою про застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України).

Пунктом 94.1 статті 94 ПК України передбачено, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обовязків, визначених законом.

Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України, арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Згідно з пунктом 94.5 статті 94 ПК України арешт майна може бути повним або умовним.

Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов'язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника відповідного контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Відповідно до пункту 94.6 статті 94 ПК України, керівник контролюючого органу (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Судом встановлено, що начальником ДПІ в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_4 було прийнято рішення від 07.06.2015 №2 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ТОВ «Ресторан «Хортиця».

Згідно з пунктом 94.10 статті 94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

За приписами абзацу 2 підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 ПК України передбачено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючий орган має право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

За змістом наведеної норми для виникнення у контролюючого органу права звернення до суду для застосування арешту коштів мають настати дві умови: 1) у платника податків виник податковий борг; 2) у платника податків відсутнє майно для погашення цього податкового боргу.

Проте, доказів наявності у ТОВ «Ресторан «Хортиця» податкового боргу та відсутності майна для погашення цього податкового боргу суду не надано.

Натомість, Державна податкова інспекція в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області у разі її недопуску платником податків до проведення перевірки, може звернутися до суду з вимогою виключно про арешт майна платника податків або ж з поданням щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для застосування арешту коштів на рахунках платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Хортиця» на підставі підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України.

Частиною четвертою статті 94 КАС України встановлено, що у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 4, 7 12, 14, 86, 158 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Лазаренко