Справа № 803/265/15-а
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року Справа № 876/4583/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Старунського Д.М., Рибачука А.І.

при секретарі судового засідання Ратушній М.І.

за участі представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 березня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОШЕ» до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльність протиправною,-

В С Т А Н О В И Л А:

12 лютого 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОШЕ» звернулось в суд з позовом до Волинської митниці Державної фіскальної служби України в якому просило визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №205000004/2014/000244/2 від 14 листопада 2014 року; визнати протиправною бездіяльність Ягодинської митниці Міндоходів, правонаступником якої є Волинська митниця ДФС України, стосовно безпідставного нездійснення митного оформлення товару за ВДМ №205070000/2014/049795 від 13 листопада 2014 року у строк, передбачений ч.1 ст.255 Митного кодексу України.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 13 березня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Ягодинської митниці Міндоходів про коригування митної вартості від 14 листопада 2014 року №205000004/2014/000244/2. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Волинська митниця ДФС подала апеляційну скаргу на неї, в якій просила постанову суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт по справі зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення в частині визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №205000004/2014/000244/2 від 14 листопада 2014 року, судом першої інстанції неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права, не надано належної юридичної оцінки доказам митниці, неповно зясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Також, апелянт по справі зазначив, що оскільки позивачем в порушення вимог чинного законодавства, не виконано в повному обсязі законні вимоги митного органу щодо надання додаткових документів, а надані листи не пояснюють наявних розбіжностей в поданих документах, то подальші дії митного органу є такими, що вчинені у межах та у спосіб, передбачений Митним кодексом України.

Заслухавши суддю доповідача, проаналізувавши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 13 листопада 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ДОШЕ» через декларанта було подано на митний пост «Луцьк» Ягодинської митниці Міндоходів, правонаступником якого є Волинська митниця ДФС України, для митного оформлення партію товару - 5220 концентрат Піггімакс 25%, призначений для відгодівлі поросят стартер ранній, вагою нетто 20000 кг, за ціною 2,34 польських злотих за 1 кг на загальну суму 46800,00 польських злотих (без врахування транспортних витрат). Даний товар надійшов згідно контракту купівлі - продажу № 1/2014 від 07 лютого 2014 року, укладеного із компанією «Доше» (ОСОБА_4), специфікацією № 87 від 12 листопада 2014 року та інвойсу № 117/14/SZ від 12 листопада 2014 року. Відповідно до пункту 6.1. контракту поставка товару здійснюється автотранспортом на умовах СРТ - м. Луцьк згідно Правил «Інкотермс - 2000».

Для митного оформлення товару позивачем були надані відповідачу наступні документи:

- Вантажну митну декларацію №205070000/2014/049795;

- Міжнародну товаротранспортну накладну СМR В/N від 12 листопада 2014 року;

- Калькуляцію транспортних витрат В/N від 06 листопада 2014 року;

- Рахунок-фактуру (інвойс) №/14/SZ від 12 листопада 2014 року;

- Специфікацію №87 від 12 листопада 2014 року;

- Специфікацію б/н від 07 лютого 2014 року;

- Контракт № 1/2014 від 07 лютого 2014 року;

- Ветеринарні свідоцтва ЕРД-00 №492376 від 13 листопада 2014 року;

- Сертифікат походження товару РL/МF/АК 0339355 від 12 листопада 2014 року;

- Сертифікат якості від 12 листопада 2014 року;

- інші документи (а. с. 14-25).

14 листопада 2014 року відповідачем було відмовлено позивачу у митному оформленні товару та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №205070000/2014/00163. У картці відмови зазначено про невідповідність заповнення граф 12, 45 ВМД вимогам статті 53 Митного кодексу України, рішення про визначення митної вартості №205000004/2014/000244/2 від 14 листопад 2014 року.

У Рішенні відповідача про коригування митної вартості зазначено, що в документах, поданих для підтвердження митної вартості мають місце розбіжності, а саме транспортні витрати, що зазначені у калькуляції не відповідають транспортним витратам, що зазначені у фактурі, а також декларантом не був поданий витребовуваний документ про транспортні перевезення (договір).

08 грудня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОШЕ» звернулось до відповідача із заявою № 08/02, в якій просило визнати заявлену ТОВ «ДОШЕ» за основним методом згідно ДМВ №205070000/2014/049795 від 13 листопада 2014 року митну вартість товару, скасувати рішення про коригування митної вартості товару №205000004/2014/00244/2 від 14 листопада 2014 року, вирішити питання про повернення внесеної ТОВ «ДОШЕ» грошової застави та надати пояснення, чому митне оформлення товару не було завершено у строк, передбачений частиною першою статті 255 Митного кодексу України. Додатком до вказаної заяви, позивачем було надано лист-засвідчення компанії «DOSSCHE» (ОСОБА_4) від 14 листопада 2014 року, в якому зазначено, що вказана фірма співпрацює із транспортною фірмою F.H.U. MICHAL, яка займається перевезенням товару з м.Сандомєж до м.Луцька, співпраця відбувається згідно до домовленості, схваленої законом, а також відповідно до замовлень на поставку різних вантажів, беручи до уваги принципи і вартість перевезення, зазначеної у підрахунку витрат. Також, у листі-поясненні компанії «DOSSCHE» (ОСОБА_4) від 14 листопада 2014 року, зазначено, що розбіжність виникла унаслідок того, що останній розрахунок (калькуляція) було складено 06 листопада 2014 року (поставка товару відбулася 13 листопада 2014 року), а збільшення витрат на перевезення (згідно із інвойсом) пов'язане із зростанням цін на страхування транспортних засобів та на пальне.

17 грудня 2014 року Ягодинська митниця Міндоходів листом №03-70-52/1910 надала відповідь позивачу на його заяву, в якій зазначила, що неможливо застосувати митну вартість заявлену декларантом.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ч.1-3 ст.52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв'язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до ч.2, 3 ст.53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із ч.1-3 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, 7-9 ст.55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів. Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Згідно із ч.1, 2 ст.57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до ч.1-3 ст.256 Митного кодексу України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження. Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу

Відповідно до ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку задовольняючи адміністративний позов частково, так як відповідно до доказів, що містяться у матеріалах справи, обов'язок поставки товару до місця знаходження покупця лежить на продавцю, при цьому, понесені ним транспортні витрати включаються до ціни товару, в даному випадку перевезення здійснювалося фірмою F.H.U. MICHAL (ОСОБА_4), що підтверджується міжнародною товаротранспортною накладною CMR від 12 листопада 2014 року, що у свою чергу доводить заявлену позивачем митну вартість товару за вантажною митною декларацією №205070000/2014/049795 від 13 листопада 2014 року. Таким чином, рішення про коригування митної вартості товару підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.160, ст.ст. 195, ст. 196, ч.1 п.1 ст. 199, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 березня 2015 року по справі №803/265/15-а - залишити без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя С.І. Богаченко

Суддя Д.М. Старунський

Суддя А.І. Рибачук

Повний текст ухвали виготовлено 10 липня 2015 року.