Справа № 2014/2-а-4874/11
Суддя: Бережна Н. М.
Дата ухвалення: 2011-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

14.09.2011 м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Бережної Н. М.

при секретарі Шелудько Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІДПС БДПС ВДАІ з обслуговування м. Харкова ОСОБА_2 про оскарження постанови інспектора ДАІ про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора ДПС БДПС ВДАІ з обслуговування м. Харкова ОСОБА_2 про оскарження постанови інспектора ДАІ про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, в якому вказав, що 01 травня 2011 року інспектором ДПС БДПС ВДАІ з обслуговування м. Харкова ОСОБА_2 на підставі обєктивних тверджень відносно нього, складено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 430 грн. З вказаної вище постанови вбачається, що 01.05.2011 року о 7 год. 50 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ, державний номер 37417ХВ по пр-ту Гагаріна по дорозі, яка має дві смуги для руху в одному напрямку та скоїв рух у крайній лівій при наявності вільної правої, чим порушив вимоги п.п. 11.2, 11.5 ПДР України. Вважав дану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 283 КУпАП, а тому не може бути доказом в суді з наступних підстав: в постанові не зазначено належність транспортного засобу, яким позивач керував, напрямок його руху, точне місце вчинення правопорушення та інше. Також не зазначено, чи здійснювалася фіксація його руху і якщо так, то не вказано про наявність фото або відео зйомки, постанова складена на підставі даних, які не підтверджуються документально письмовими доказами та показаннями свідків, не дивлячись на ту обставину, що він не визнавав своєї вини у вчиненому правопорушенні, крім того, інспектором ДАІ рід час складання постанови не розяснив права, передбачені ст.. 268 КУпАП та 63 Конституції України. Дійсні обставини справи такі: 01.05.2011 року близько 08 години ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21070, державний номер 37417ХВ по пр.-ту Гагаріна в м. Харків біля невідомої йому за номером будинку у напрямку центру м. Харкова. В цей час він вирішив поїхати по справам в іншому напрямку для чого йому необхідно виконати поворот ліворуч через ліву смугу руху, однак в цей момент його було зупинено працівником ДАІ. При цьому в салоні автомобіля позивача були пасажири, які могли підтвердити його слова. Вважав дану постанову незаконною, просив її скасувати.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Належним чином повідомлений відповідач інспектор ДПС БДПС ВДАІ з обслуговування м. Харкова ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав, заперечень проти позовної заяви не надав.

У відповідністю з ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Ці ж наслідки застосовуються у разі повторного неприбуття за таких самих умов відповідача, який не є суб'єктом владних повно.

Оскільки відповідач субєкт владних повноважень, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду повторно не прибув в судове засідання без повідомлення ним про причини неприбуття, суд визнав необхідним розглядати справу за його відсутністю та вирішити справу на підставі наявних у ній доказів.

Згідно ч. 1 ст. 40 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

- 2 -

Дослідивши надані письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Постановою інспектора ДПС БДПС ВДАІ з обслуговування м. Харкова ОСОБА_2 від 01 травня 2011 року серії АХ1 №119798 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 430 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення за наступних обставин: 01.05.2011 року о 7 год. 50 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ, державний номер 37417ХВ по пр-ту Гагаріна по дорозі, яка має дві смуги для руху в одному напрямку та скоїв рух у крайній лівій при наявності вільної правої, чим порушив вимоги п.п. 11.2, 11.5 ПДР України. (а.с. 8, 9).

У відповідності до ст. 246 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідністю з ч. ч. 1, 3 ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішенню справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

У відповідності до ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї

- 3 -

особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати наступні обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано будь-яких заперечень проти позовної заяви, не надано доказів, що спростовують доводи позивача щодо незаконності винесеної у відношенні нього постанови про накладення адміністративного стягнення.

Тобто доказів, які б дали змогу суду в повній мірі зясувати обставини справи, визначити наявність чи відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, спростувати чи підтвердити позовні вимоги позивача, відповідачем надано не було, рівно як і не було надано заперечень на позов ОСОБА_1

Наведене свідчить про те, що матеріалами справи не підтверджено вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідач, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, не довів правомірності своїх дій, спрямованих на притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в звязку з чим позов підлягає задоволенню, постанова серії АХ1 №119798 від 01 травня 2011 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 246, 251, 254, 256, 268, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 9, 40, 70, 71, 72, 99-103, ч. 4 ст. 128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову інспектора ДПС БДПС ВДАІ з обслуговування м. Харкова ОСОБА_2 серії АХ1 №119798 від 01 травня 2011 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її постановлення.

Головуючий: