Справа № 804/2011/15
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 липня 2015 рокусправа № 804/2011/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Криворізький міськмолокозавод № 1» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 березня 2015 року в адміністративній справі

за позовом Приватного акціонерного товариства «Криворізький міськмолокозавод № 1»

до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

ПрАТ «Криворізький міськмолокозавод № 1» у січні 2015 року звернулося до суду з позовом, в якому просило скасувати податкове-повідомлення рішення Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № від 22 грудня 2014 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Криворізькою південною ОДПІ Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області у період з 29.10.2014 по 21.11.2014 було проведено позапланову невиїзну перевірку ПрАТ «Криворізький міськмолокозавод № 1» з питань достовірності формування податкових зобов'язань і податкового кредиту під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з контрагентом ПП «Агентство маркетингових досліджень» за квітень 2014 року, за результатами якої складено Акт № 1111/22.01/00444932 від 27 листопада 2014 року.

На підставі висновків акту відповідачем 22 грудня 2014 року прийняте податкове повідомлення-рішення № , яким ПрАТ «Криворізький міськмолокозавод № 1» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 77361,67 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 19340,42 грн.

Підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення стали висновки, викладені в акті перевірки, згідно з якими угода, укладена ПрАТ «Криворізький міськмолокозавод № 1» з ПП «Агентство маркетингових досліджень», не була спрямована на реальне настання правових наслідків, в результаті чого підприємством за квітень 2014 року занижено податок на додану вартість у сумі 77361,67 грн.

Надаючи оцінку обґрунтованості висновків податкового органу та правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, колегія суддів зазначає, що відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів (послуг) або дата отримання платником податку товарів (послуг), що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Положеннями пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів (послуг), на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.6, 201.10 ст. 201 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ «Криворізький міськмолокозавод № 1» з ПП «Агентство маркетингових досліджень» уклало договір надання маркетингових послуг № 102 від 01 січня 2014 року.

На виконання договору були виписані податкові накладні та акти здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг), а також здійснено оплату наданих послуг відповідно до виставлених рахунків, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи.

Також в матеріалах справи містяться звіти маркетингових досліджень.

Вищезазначений договір не було визнано недійсним в судовому порядку.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в актах здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг), звітах, податкових накладних не визначено одиницю виміру господарської операції та їх кількість, що суперечить Додатку № 1 до договору та у зв'язку з чим неможливо встановити вартість наданих послуг.

Проте колегія суддів знаходить необґрунтованими такі висновки суду першої інстанції з огляду на наступне.

Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704, визначено, що господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Пунктами 2.1 та 2.2 вказаного Положення встановлено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, тобто факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Як вбачається з матеріалів справи, в актах здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг), податкових накладних містить перелік наданих послуг та їх вартість, зокрема, проведення маркетингового дослідження у форматі польового анкетування (відкриті питання), проведення телефонного опитування респондентів, визначення залишків продукції в магазинах, визначення об'єму продаж в торгівельних точках у грошовому виразі, обробка результатів маркетингового дослідження та надання звіту, визначення відносної динаміки продукції у торгівельній мережі тощо.

Також судом встановлено, що вищевказані первинні документи складені відповідно до вимог чинного законодавства, що також не спростовується податковим органом.

Посилання суду першої інстанції, що проведення кількісного маркетингового дослідження у форматі польового анкетування не підтверджено відповідними анкетами, що також свідчить про нереальність господарських операцій позивача з ПП «Агентство маркетингових досліджень», суд апеляційної інстанції знаходить необґрунтованими, оскільки такі документи не можуть вважатися первинними в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та бути підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що позивачем, як до перевірки, так і до суду першої інстанції, було надано належні та достатні первинні документи бухгалтерського обліку по угоді, укладеній з ПП «Агентство маркетингових досліджень», що є підставою для віднесення за ними сум ПДВ, сплачених в ціні послуг, до податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування, а тому податкове повідомлення-рішення Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № від 22 грудня 2014 року є таким, що суперечить закону та підлягає скасуванню

Судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому вбачаються підстави для скасування постанови та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Криворізький міськмолокозавод № 1» задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 березня 2015 року в адміністративній справі № 804/2011/15 скасувати.

Позов Приватного акціонерного товариства «Криворізький міськмолокозавод № 1» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № від 22 грудня 2014 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст постанови складений 14 липня 2015 року.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова