Справа № 815/2858/15
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2015-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2858/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Радчука А.А.,

при секретарі судового засідання Гурєвої К.І.

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1 (довіреність від 18.05.2015)

представника відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 05.02.2015)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю Соковий завод Кодимський до Балтської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області про визнання недійсним та скасування рішення про непогодження застосування процедури податкового компромісу, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

20 травня 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю Соковий завод Кодимський звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Балтської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області про визнання недійсним та скасування рішення про непогодження застосування процедури податкового компромісу, зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10 квітня 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю Соковий завод Кодимський реалізуючи своє право передбачене чинним законодавством Украині подало відповідачу заяву про компроміс. У заяві відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу» від 25.12.2014 №63-VIII позивач повідомив відповідача про бажання подати уточнені розрахунки за вищевказаними податків і застосування процедурі компромісу.

За період з 01 серпня по 31 грудня 2011 року позивач надав відповідачу реєстр податкових накладних на підставі яких були внесені уточнення та вказані відповідні суми податкових зобов'язань. У заяві містилося прохання, розглянути її по суті і дати згоду на застосування процедури податкового компромісу.

24 квітня 2015 року заява товариства з обмеженою відповідальністю Соковий завод Кодимський була розглянута на засіданні комісії та прийнято рішення №4, яким було відмовлено в застосування процедури податкового компромісу.

27 квітня 2015 року начальником Балтської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області було постановлено рішення №4 та було відмовлено в застосуванні податкового компромісу, з посиланням на відсутність правових підстав для його застосування, на підставі ст. 102 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ТОВ Соковий завод Кодимський звернулося до суду за судовим захистом із даним адміністративним позовом.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у запереченнях на адміністративний позов (арк. справи 121-122), просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю Соковий завод Кодимський у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення та думку представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

10 квітня 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю Соковий завод Кодимський звернулося до Балтської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області із заявою про компроміс, в якій зазначив, що податковий (звітний) період, у якому було допущено завищення витрат та заниження податкових зобовязань 2011 рік., сума завищення податкового кредиту складає 707992,00 грн., сума завищення витрат складає 5455340,78 грн. (арк. справи 11-16).

24 квітня 2015 року заяву товариства з обмеженою відповідальністю Соковий завод Кодимський () про застосування процедури податкового компромісу з податкового зобовязання (по податку на додану вартість та податку на прибуток) за період з серпня 2011 року по листопад 2011 року було розглянуто комісією Балтської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області. За результатом розгляду вказаної заяви Балтською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області було прийнято рішення від 27.04.2015 №4 щодо непогодження застосування процедури податкового компромісу (арк. справи 114).

Надаючи оцінку обґрунтованості позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до п.102.1 ст. 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п. 7 підрозділу 9-2 Перехідних положень ПК України процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

Згідно з п. 8 підрозділу 9-2 Перехідних положень ПК України податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань згідно із цим підрозділом.

З огляду на зазначені норми законодавства, під строками давності згідно із ст. 102 ПК України розуміється визначення грошових зобов'язань протягом 1095 днів з дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а якщо така декларація була подана пізніше, - за днем її фактичного подання, тобто трирічного терміну. Тобто, згідно вищевказаного Закону строк давності щодо податкового компромісу застосовується з 01.04.2011 до 01.04.2014.

Згідно п. 137.4 ст. 137 Податкового кодексу України податковим (звітним) періодом для податку на прибуток підприємств є календарний рік, тому відповідно до п.п. 49.18.3 п. 49.18 ст. 49 цього Кодексу податкова декларація з податку на прибуток підприємств подається протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Відповідно до п. 202.1 ст. 202 Податкового кодексу України звітним (податковим) періодом для податку на додану вартість є один календарний місяць, тому відповідно до п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 цього Кодексу податкова декларація з ПДВ подається протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

В судовому засіданні встановлено, що позивач у заяві про застосування податкового компромісу від 10.04.2015 визначив для досягнення податкового компромісу суми податкових зобов'язань з податку на прибуток та з податку на додану вартість за період з серпня 2011 року по листопад 2011 року, до заяви позивачем були надані уточнені розрахунки податкових зобовязань з податку на додану вартість за період з серпня 2011 року по листопад 2011 року, а саме:

- уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок від 15 квітня 2015 року № за серпень 2011 року, відповідно до якого вбачається, що граничний день подання податкової декларації за серпень 2011 року відповідно до ст. 49 Податкового кодексу України - 20 вересня 2011 року. Відповідно строк давності за даний період починає перебіг з 21 вересня 2011 року. Отже, останній день, у якій позивач мав можливість подати уточнюючий розрахунок, у т.ч. у порядку податкового компромісу 21 вересня 2014 року, проте подав лише 10 квітня 2015 року (арк. справи 17-20);

- уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок від 15 квітня 2015 року № за вересень 2011 року, відповідно до якого вбачається, що граничний день подання податкової декларації за вересень 2011 року відповідно до ст. 49 Податкового кодексу України - 20 жовтня 2011 року. Відповідно строк давності за даний період починає перебіг з 21 жовтня 2011 року. Отже, останній день, у якій позивач мав можливість подати уточнюючий розрахунок, у т.ч. у порядку податкового компромісу 21 жовтня 2014 року, проте подав лише 10 квітня 2015 року (арк. справи 21-25);

- уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок від 15 квітня 2015 року № за жовтень 2011 року, відповідно до якого вбачається, що граничний день подання податкової декларації за жовтень 2011 року відповідно до ст. 49 Податкового кодексу України - 20 листопада 2011 року. Відповідно строк давності за даний період починає перебіг з 21 листопада 2011 року. Отже, останній день, у якій позивач мав можливість подати уточнюючий розрахунок, у т.ч. у порядку податкового компромісу 21 листопада 2014 року, проте подав лише 10 квітня 2015 року (арк. справи 26-29);

- уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок від 15 квітня 2015 року № за листопад 2011 року, відповідно до якого вбачається, що граничний день подання податкової декларації за листопад 2011 року відповідно до ст. 49 Податкового кодексу України - 20 грудня 2011 року. Відповідно строк давності за даний період починає перебіг з 21 грудня 2011 року. Отже, останній день, у якій позивач мав можливість подати уточнюючий розрахунок, у т.ч. у порядку податкового компромісу 21 грудня 2014 року, проте подав лише 10 квітня 2015 року (арк. справи 31-35).

Також, позивачем була надана уточнююча податкова декларація з податку на прибуток підприємства за період 2011 року, відповідно до якого вбачається, що граничний день подання податкової декларації за 2011 рік відповідно до ст. 49 Податкового кодексу України 01 березня 2012 року. Відповідно строк давності за даний період починає перебіг з 02 березня 2012 року. Отже, останній день, у якій позивач мав можливість подати уточнюючу податкову декларацію, у т.ч. у порядку податкового компромісу 02 березня 2015 року, проте подав лише 10 квітня 2015 року (арк. справи 36-39).

Отже, позивач просить застосувати податковий компроміс на суми податкових зобов'язань у періоди, що поза межами, встановленихст. 102 ПК України строків давності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем оскаржуваним рішенням від 27.04.2015 №4 правомірно відмовлено у застосуванні процедури податкового компромісу за визначений період: за серпень 2011 року по листопад 2011 року, оскільки позивачем було подано заяву про застосування податкового компромісу без урахуванням строків давності.

Відповідно до положень ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення, прийнято Балтської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області у спосіб, що передбачені законодавством, що регулює спірні правовідносини та обґрунтовано. В судовому засіданні представник відповідача довів суду належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами, з посиланням на відповідні положення законодавства, необґрунтованість позовних вимог позивача.

З огляду на викладене, на підставі ст. 10 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 11 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, зясувавши обставини у справі; перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю Соковий завод Кодимський слід відмовити повністю.

Судові витрати у справі складаються із сплаченого позивачем судового збору у розмірі 487,20 грн. Оскільки у задоволенні позовної вимоги майнового характеру відмовлено, з товариства з обмеженою відповідальністю Соковий завод Кодимський слід стягнути судові витрати в доход Державного бюджету України у розмірі 4384,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6-8, 11, 23, 69, 71, 72, 86, 94, 158-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю Соковий завод Кодимський до Балтської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області про визнання недійсним та скасування рішення про непогодження застосування процедури податкового компромісу, зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Соковий завод Кодимський на користь Державного бюджету України решту судового збору у сумі 4384,80 грн. (чотири тисячі триста вісімдесят чотири гривні 80 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано у строк, встановлений статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складено та підписано 13 липня 2015 року.

Суддя А.А. Радчук

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю Соковий завод Кодимський до Балтської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області про визнання недійсним та скасування рішення про непогодження застосування процедури податкового компромісу, зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Соковий завод Кодимський на користь Державного бюджету України решту судового збору у сумі 4384,80 грн. (чотири тисячі триста вісімдесят чотири гривні 80 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано у строк, встановлений статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія до Одеського апеляційного адміністративного суду.

13 липня 2015 року.