Справа № 162/1689/14-а
Суддя: Труш В. О.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №162/1689/14-а

Номер провадження 2-а/162/605/2014

23.12.2014 року смт. Любешів

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Труш В.О., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі про визнання протиправною бездіяльність та зобов"язання провести перерахунок і виплату пенсії, -

встановив:

Позивач 03 грудня 2014 року звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі про визнання протиправною бездіяльність та зобов"язання провести перерахунок і виплату пенсії.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, є непрацюючим пенсіонером та інвалідом ІІІ групи по захворюванню, яке пов"язане з наслідками Чорнобильської катастрофи, а тому має право на отримання пенсії в розмірі, передбаченому ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Закон №796-ХІІ), що становить 6 мінімальних пенсій за віком та на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю згідно ст. 50 цього Закону в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, та виплату підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат, однак пенсія по інвалідності не нараховується та не виплачується у встановленому законом розмірі, в зв"язку з чим просить визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати здійснити перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії відповідно до вимог ст. ст.39, 50, 54 Закону України „„Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за період в межах строку позовної давності по 02 серпня 2014 року з врахуванням проведених виплат. Постанову в межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання.

Відповідач позов не визнав. У своїх запереченнях управління Пенсійного фонду України у Любешівському районі покликається на рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року, № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року щодо визнання конституційним можливості зміни розміру соціальних виплат із додержанням принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави із метою забезпечення добробуту всіх громадян. Відповідно до статті 20 Закону України Про Кабінет Міністрів України, Положення про Пенсійний фонду України Кабінет Міністрів України забезпечує проведення державної соціальної політики та затверджує бюджет пенсійного Фонду України. Таким чином, Уряд України є органом, який забезпечує проведення державної соціальної політики, а Пенсійний Фонд орган, який її реалізовує, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету. Згідно з пунктом 6-7 Прикінцевих положень Закону України Про державний бюджет України на 2014 рік в редакції Закону № 1622-VII Верховна Рада України зокрема встановила, що положення статей 39, 50, 54 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України тощо. Розміри виплат громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлено постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року з наступними змінами. Відповідачу відповідні суми нараховані та виплачені. Крім цього, звертає увагу суду, що визначений статтею 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058-IV) мінімальний розмір пенсії за віком у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, використовується виключно для обрахунку пенсій відповідно до цього Закону. Відтак законодавчий механізм вирахування мінімальної пенсії за віком в цілях Закону № 796-ХІІ відсутній. Зазначив, що позивач перебуває на обліку в управлінні ПФУ в Любешівському районі та отримує пенсію по І групі інвалідності згідно ст.54 Закону № 796-ХІІ .

Дослідженням поданих сторонами доказів, аналіз законодавства приводить суд до висновку про необхідність задоволення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії А № 002974 т. Позивачу встановлена перша група інвалідності у зв'язку із захворюванням, повязаним з наслідками Чорнобильської катастрофи, що підтверджено довідкою серії АВ № 0058687, та знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Любешівському районі як одержувач пенсії по інвалідності внаслідок захворювання, як інвалід І групи, повязаного з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується пенсійним посвідченням серії № НОМЕР_1 та постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказаний населений пункт, відповідно до Переліку населених пунктів віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №106 від 23 липня 1991 року, розпорядженням Кабінету Міністрів України №17 від 12 січня 1993 року, віднесено до зон гарантованого добровільного відселення.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом №796-ХІІ.

Статтею 39 Закону №796-ХІІ передбачено, що громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати.

Однак, ст. 39 Закону №796-ХІІ передбачено, що порядок обчислення підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Закон № 796-ХІІ) в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв"язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема, по І групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком.

Статтею 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Закон № 796-ХІІ) визначено, що особам, віднесених до категорії 1 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров"ю у розмірах: інвалідам І групи - 100% мінімальної пенсії за віком.

У свою чергу, Кабінетом Міністрів України на виконання вказаного положення ст. 39 Закону №796-ХІІ 23.11.2011 року прийнято постанову № 1210 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". У відповідності до вказаної постанови Кабінету Міністрів України, позивачу провадиться нарахування і виплата підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Положення п. 28 розділу II Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №107-VI, яким були внесені зміни до ст. 39 Закону №796-ХІІ і які обмежували права громадян, щодо виплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, Рішенням Конституційного суду України у справі №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, визнано неконституційними. Частиною 2 статті 152 Конституції України передбачено, що закони, інші правові акти або їхні окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, вище наведені положення ст. 39 Закону №796-ХІІ є чинними у редакції до внесення змін до них Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

На даний час Закони України "Про державний бюджет України на 2011 рік", Про державний бюджет України на 2012 рік" та Про державний бюджет України на 2013 рік", якими було обмежено застосування Закону №796-ХІІ у вказані періоди, втратили чинність.

Законом України "Про Державний бюджет на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII, що набрав чинності з 1 січня 2014 року, не передбачено жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону України „„Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" Законом України №1622-VII від 31.07.2014 року, які набрали чинності з 03.08.2014 року, якими передбачений п. 6-7 Прикінцевих положень про те, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Таким чином, суд вважає, що відповідач зобов'язаний був нарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії, державну та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. ст. 39, 50, 54 Закону №796-ХІІ, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року, однак допустив протиправну бездіяльність, порушивши пенсійні права позивача, які підлягають судовому захисту шляхом зобов"язання УПФУ в Любешівському районі здійснити перерахунок та виплату позивачу підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат та пенсію по інвалідності відповідно до ст. ст. 39, 50 ,54 Закону №796-ХІІ починаючи з 03 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року, виходячи із строків звернення до адміністративного суду, так як позивач звернувся до адміністративного суду за захистом прав 03 грудня 2014 року, з урахуванням проведених виплат. При цьому суд не визначає конкретні суми нарахування, оскільки це є повноваженнями органів Пенсійного фонду України. Проте вказує, що розрахунок необхідно проводити, виходячи з положень ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", адже іншого механізму визначення мінімального розміру пенсії за віком законодавством не встановлено.

В силу положень пункту 1 частини 1 статті 256 КАС рішення суду підлягає до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Суд з відповідача судового збору не стягує, так як в силу п.18 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" Пенсійний фонд України та його органи від сплати судового збору звільняються.

На підставі ст. 19 Конституції України, ст.ст. 39, 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та керуючись ст.ст. 8-11, 18, 71, 94, 160-162, 183-2, 267 КАС України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України у Любешівському районі Волинської області щодо ненарахування та невиплаті ОСОБА_1 пенсії в розмірах, передбачених ст.ст.39 50, 54 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області здійснити донарахування та виплату ОСОБА_1, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат, державної пенсії в розмірі десяти мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 100 відсотків мінімальної пенсії за віком на підставі положень ст.ст. 39, 50, 54 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімального розміру пенсії за віком, з 03 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року з урахуванням проведених виплат.

Постанову у межах суми стягнення за один місяць звернути до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Любешівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови з подачею копії скарги до апеляційної інстанції.

Суддя: / підпис/ ОСОБА_2

З оригіналом вірно.

Суддя Любешівського

районного суду ОСОБА_2