Справа № К/9991/71248/11-С
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2013-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

05 грудня 2013 року м. Київ К/9991/71248/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Білуги С.В.,

суддів Гаманка О.І.,

Загороднього А.Ф.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Нижньогірському районі Автономної Республіки Крим на постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 13 вересня 2011 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2012 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Нижньогірському районі Автономної Республіки Крим до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановила:

У липні 2011 року Управління Пенсійного фонду України в Нижньогірському районі Автономної Республіки Крим звернулось до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з фінансових санкцій.

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 13 вересня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2012 року, позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в Нижньогірському районі Автономної Республіки Крим залишено без задоволення.

У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Нижньогірському районі Автономної Республіки Крим просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 13 вересня 2011 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2012 року посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не дають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України, для зміни чи скасування судового рішення.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця та зареєстрований, відповідно до повідомлення про взяття на облік фізичної особи-підприємця в Управлінні Пенсійного фонду України в Нижньогірському районі Автономної Республіки Крим, як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Управлінням Пенсійного фонду України в Нижньогірському районі Автономної Республіки Крим, керуючись пунктом 5 частини дев'ятої статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», прийнято рішення № 6 від 04.04.2011 про застосування до відповідача фінансових санкцій у розмірі 170,00 грн. за подання звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не у строки, визначені законодавством.

За період до 1 січня 2011 року відносини, що виникали між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, регулювалися Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зазначеним Законом визначалися платники страхових внесків, порядок їх нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Згідно з пунктом 5 частини дев'ятої статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів пенсійного фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення - у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до абзацу п'ятого пункту 7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що набрав чинності з 1 січня 2011 року, стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

Згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави вважати, що Управлінням Пенсійного фонду України в Нижньогірському районі Автономної Республіки Крим протиправно винесено рішення від 04 квітня 2011 року про застосування до відповідача фінансових санкцій за несвоєчасне подання звітності до органів пенсійного фонду за 2010 рік на підставі пункту 5 частини дев'ятої статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки зазначена норма Закону втратила чинність з 1 січня 2011 року згідно із Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» і не діяла на дату прийняття пенсійним органом рішення про застосування .

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 20 листопада 2012 року №21-367а12 та від 04 червня 2013 року №21-170а13.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, про неправомірність застосування фінансових санкцій позивачем.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

На підставі викладено, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 13 вересня 2011 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2012 року необхідно залишити без змін, оскільки вони є законними і обґрунтованими та постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Нижньогірському районі Автономної Республіки Крим залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 13 вересня 2011 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2012 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Нижньогірському районі Автономної Республіки Крим до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Білуга

Судді О.І. Гаманко

А.Ф. Загородній