Справа № 2-а-2710/11
Суддя: Шинкар А. О.
Дата ухвалення: 2011-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-2710/11
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2011 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Шинкар А.О., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про зобовязання здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з названим позовом, посилаючись на те, що згідно із ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18 листопада 2004 року, вона є дитиною війни, оскільки народився 15 вересня 1944 року.

Відповідно до ст. 6 цього Закону, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Однак зазначене підвищення до пенсії ОСОБА_2 ПФУ виплачується їй у меншому розмірі, ніж передбачено вказаним вище Законом.

Тому просить зобовязати ОСОБА_2 ПФУ провести з 09 липня 2007 року по 28 лютого 2011 року перерахунок розміру пенсії із підвищенням на 30 % мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, виплатити їй недоотримані суми пенсії та в подальшому виплачувати з урахуванням зробленого перерахунку.

Відповідач ОСОБА_2 ПФУ у запереченнях на позовну заяву просить у задоволенні позову відмовити, вважає свої дії правомірними, оскільки підвищення до пенсії позивачу виплачується у розмірі, встановленому чинною постановою КМУ від 28.05.2008 року № 530.

Крім того, зазначає, що виплати дітям війни це не пенсія, а соціальна надбавка, яка виплачується не з бюджету Пенсійного фонду України, а за рахунок коштів державного бюджету. Пенсійний фонд здійснює лише виплату цієї надбавки в межах фінансування. ОСОБА_2 ПФУ не може нести відповідальність власними коштами за соціальні зобовязання Державного бюджету України.

Вивчивши матеріали справи, вважаю що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18 листопада 2004 року, позивач є дитиною війни, оскільки народилася 15 вересня 1944 року.

Згідно із ст. 6 цього Закону, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 41 розділу ІІ Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28 грудня 2007 року, який набрав чинності з 01 січня 2008 року, ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни було викладено у новій редакції та встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто 10 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 41 розділу II Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Згідно із ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

28 травня 2008 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 530 Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, якою у п. 8 встановив, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня 48,10 грн., з 01 липня 48,20 грн. та з 01 жовтня 49,80 грн.

Із заперечень відповідача на позов видно, що з 01 жовтня 2008 року по даний час ОСОБА_2 ПФУ виплачує позивачу підвищення до пенсії в розмірі 49 грн. 80 коп., тобто в розмірі 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що суперечить положенням ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, суд вважає, що при вирішенні даного спору та визначенні розміру підвищення до пенсії дітям війни застосуванню підлягає ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, а не п. 8 постанови Кабінету Міністрів України Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян від 28 травня 2008 року № 530.

Із змісту ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни випливає, що для визначення розміру підвищення до пенсії дітям війни за основу його нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Положення ч. 3 ст. 28 цього Закону, на думку суду, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки іншого розміру мінімальної пенсії за віком, крім передбаченого ч. 1 цієї статті, чинним законодавством не встановлено.

Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає неправомірними дії відповідача щодо не проведення перерахунку та виплати позивачу підвищення до пенсії згідно із ст. 6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни».

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені в ст.100 КАС України, згідно з якою адміністративний позов, поданий після закінчення строків установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

До суду з позовом про перерахунок розміру пенсії позивачка звернулась 02.03.2011 року, тому перерахунку пенсія підлягає з 02.09.2010 року, тобто в межах строку звернення до адміністративного суду.

У звязку з цим, суд вважає необхідним зобовязати ОСОБА_2 ПФУ здійснити з 02 вересня 2010 року перерахунок підвищення до пенсії позивача в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком та виплатити їй недоплачені суми пенсій.

Беручи до уваги, що позивачем не подано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду з обгрунтуванням причин поважності його пропущення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за період з 09.07.2007 року по 02.09.2010 року необхідно залишити без розгляду в зв'язку з пропуском строку звернення до суду з адміністративним позовом.

За змістом ч.І ст.2 КАС України, судовому захисту підлягають порушені права та свободи громадян у сфері публічно-правових правовідносин. Тому суд вважає безпідставними вимоги про зобов'язання відповідача здійснювати перерахунок та виплати на майбутнє і відмовляє в їх задоволенні, оскільки факт порушення прав позивача з боку відповідача ще не встановлено.

На підставі ст. ст. 19, 152 Конституції України, ст. ст. 1, 3, 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, керуючись ст. ст. 8, 9, 69, 71, 86, 99, 159 163, 1832, 256 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва щодо непроведення перерахунку та виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни».

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва провести з 02 вересня 2010 року перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та виплатити їй недоплачену суму пенсії з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Шинкар А.О.