Справа № 826/12779/15
Суддя: Нагорянський С.І.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 липня 2015 року № 826/12779/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Нагорянського С.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві
провизнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Норка Є.В. про відкриття виконавчого провадження від 26 лютого 2015 року ВП № 46661840.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не було дотримано процедуру встановлену чинним законодавством щодо отримання виконавчого документу, зокрема не було винесено постанову про прийняття виконавчого провадження до виконання та не було надіслано її сторонам виконавчого провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 липня 2015 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 10 липня 2015 року.

У судове засідання 10 липня 2015 року позивач не прибув, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Позивач у судове засідання не прибув, явку представника не забезпечив, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неприбуття суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у порядку передбаченому ст. 38 КАС України.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням клопотання позивача та неявки представника відповідача, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області перебуває виконавче провадження № 43888117 з виконання виконавчого напису № 3412 виданого 16 травня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною про звернення стягнення на земельну ділянку загальною площею 0,1612 га, кадастровий номер НОМЕР_1 розташовану за адресою: АДРЕСА_1 яка є власністю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1. Заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ «КБ «Надра» згідно кредитного договору станом на 28 березня 2014 року складає 290743 доларів США 56 центів, еквівалент в гривні 3154624, грн. 64 коп. (курс 1 долар США = 10,8502 грн.).

Постановою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 29 січня 2015 року винесено постанову ВП № 43888117 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 315462,46 грн., у зв'язку з невиконанням боржником в самостійному порядку виконавчого напису в строк до 7 днів.

Постановою Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 26 лютого 2015 року ВП № 46661840 відкрито виконавче провадження з виконання постанови ВПВР УДВС ГУЮ у Київській області № 43888117 виданого 29 січня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 315462,45 грн.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, вважаючи її протиправною та прийнятою з порушенням чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до частин 1-3 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV), сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

За виконавчим документом про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступає орган, за позовом якого судом винесено відповідне рішення, або орган державної влади (крім суду), який відповідно до закону прийняв таке рішення.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону № 606-XIV, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Пунктом 7 ч. 2 ст. 17 Закону № 606-XIV визначено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 19 Закону № 606-XIV, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

В силу частин 1 та 2 ст. 20 Закону № 606-XIV, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Виконання рішення, яке зобов'язує боржника вчинити певні дії, здійснюється державним виконавцем за місцем проведення таких дій.

Відповідно до ст. 25 Закону № 606-XIV, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

З аналізу оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 26 лютого 2015 року ВП № 46661840 вбачається, що виконавче провадження було відкрите на підставі постанови ВПВР УДВС ГУЮ у Київській області про стягнення боргу в розмірі 315462,46 грн. з ОСОБА_1, заява про примусове виконання подана 24 лютого 2015 року.

Судом встановлено, що постанова ВПВР УДВС ГУЮ у Київській області про стягнення боргу в розмірі 315462,46 грн. з ОСОБА_1 є виконавчим документом, у розумінні ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене вище, а також положення Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова відповідає всім переліченим вимогам та містить всі необхідні реквізити, крім того прийнята відповідачем на підставі та в межах наданих повноважень, а тому відсутні підстави для її скасування.

Так, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем положень Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 в частині передачі матеріалів виконавчого провадження до іншого органу ДВС.

Разом з тим, за результатами аналізу матеріалів справи суд дійшов висновку, що в даному випадку не відбулась передача матеріалів виконавчого провадження № 43888117, натомість, державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві було відкрито нове (окреме) виконавче провадження про стягнення з боржника виконавчого збору, якому присвоєно інший номер 46661840.

Вищевказана обставина також підтверджується Інформацією про виконавче провадження № 46661840, що міститься в матеріалах справи.

Таким чином, посилання позивача на порушення відповідачем процедури чинного законодавства щодо не винесення постанови про прийняття виконавчого провадження до виконання, як на підставу для визнання протиправною та скасування постанови від 26 лютого 2015 року ВП № 46661840 про стягнення з боржника виконавчого збору, є необґрунтованими та не приймаються.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

В силу 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 липня 2015 року про відкриття провадження у справі судом було витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження № 46661840 та запропоновано відповідачу надати письмові заперечення проти адміністративного позову, однак жодних документів від відповідача до суду не надходило.

Враховуючи скорочені строки розгляду справи, встановлені статтею 181 КАС України, судом було вирішено справу на основі наявних доказів, у відповідності до ст. 71 КАС України.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя С.І. Нагорянський