Справа № 822/3055/14
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/3055/14

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук А.М.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

07 липня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю.

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

представника позивача: Вольської В.Л.

представника позивача: Войналовича О.М.

представника третьої особи: Фурмана В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2014 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд-Палас" (далі - позивач) до Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача: публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (далі - третя особа) про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив: зобов'язати відповідача зняти заборону відчуження майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки від 02.04.2007 та виключити відповідний запис із Єдиного державного реєстру іпотек та Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.08.2014 адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, третя особа подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник третьої особи в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив колегію суддів її задовольнити.

Представники позивача заперечили проти апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Гранд-Палас" створено шляхом виділу зі складу товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькбудінвест" та є його правонаступником в частині розподільчого балансу та правонаступником всіх його прав та обов'язків.

12 січня 2006 року між ОСОБА_5 та ТОВ "Хмельницькбудінвест" укладено договір №106 на дольову участь у будівництві житла, а саме: на будівництво квартири АДРЕСА_1.

02 квітня 2007 року між ОСОБА_5 та ПАТ "Укрсоцбанк" укладено іпотечний договір, який зареєстровано в реєстрі за №1414, із подальшими змінами, за яким в іпотеку передано майнові права на квартиру за АДРЕСА_1.

11 березня 2014 року Хмельницьким міськрайонним судом ухвалено рішення у справі №686/20945/13-ц, яким визнано недійсним іпотечний договір, укладений 02.04.2007 між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_5, який зареєстрований в реєстрі за №1414.

19 червня 2014 року Апеляційним судом Хмельницької області винесено ухвалу, якою залишено в силі рішення Хмельницького міськрайонного суду.

Згідно інформації з Державного реєстру іпотек сформованого 09.07.2014 підставою обтяження є додатковий договір до іпотечного договору, 5707 від 25.10.2007.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що іпотечний договір укладений 02.04.2007 визнано судом недійсним, а тому всі додаткові угоди до договору є недійсними.

Окрім цього, з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи слідує, що орган державної реєстрації, а саме Державна реєстраційна служба Хмельницького міськрайонного управління юстиції вчиняє дії по припиненню іпотеки та вилученню відповідних записів.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Згідно статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно-офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно це єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

До нерухомого майна відносяться земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

За приписами частини 1 статті 3, підпункту 2 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право постійного користування та право оренди земельної ділянки.

Відповідно до статті 8 Закону № 1952-IV орган державної реєстрації прав: 1) проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації; 2) забезпечує ведення Державного реєстру прав; 3) надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом; 4) забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна; 5) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Пунктами 1, 2 частини 2 статті 9 Закону № 1952-IV передбачено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Згідно частини 8 статті 16 Закону № 1952-IV державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі заяви органу або посадової особи, якими встановлено обтяження, особи, в інтересах якої встановлено обтяження, уповноваженої ними особи.

В силу частини 9 статті 16 Закону № 1952-IV державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів.

При цьому відповідно до пункту 70 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженої постановою КМУ від 17.10.2013 №868 державна реєстрація іпотеки майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершене, проводиться у спеціальному розділі Державного реєстру прав.

Орган державної реєстрації прав, нотаріус, яким проведено державну реєстрацію іпотеки у спеціальному розділі Державного реєстру прав, зберігає заяву, копії поданих заявником для проведення державної реєстрації прав документів, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, документ про сплату державного мита, а також інші документи, видані, оформлені або отримані ним під час проведення державної реєстрації прав, до відкриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи на такий об'єкт нерухомого майна.

Орган державної реєстрації прав, нотаріус у строк, що не перевищує п'яти робочих днів з моменту отримання повідомлення про перенесення записів із спеціального розділу Державного реєстру прав, передає документи, що зазначені в абзаці другому цього пункту, органові державної реєстрації прав за місцем розташування нерухомого майна у порядку, встановленому Мін'юстом, для формування реєстраційної справи відповідно до законодавства.

Разом з тим згідно частини 2 ст. 5 Закону України "Про іпотеку" від 03.06.2003 № 898-IV (в редакції, чинній на час укладання оспорюваного договору) предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником цього майна на час укладення іпотечного договору.

Так, квартира АДРЕСА_1 - обтяження з якої були зняті - знаходилась в іпотеці в ПАТ "Укрсоцбанк" на підставі договору іпотеки від 02.04.2007 та додаткового договору до іпотечного договору від 25.10.2007.

Однак, судом першої інстанції ПАТ "Укрсоцбанк" у даній адміністративній справі залучений не був. Про існування оскаржуваного рішення ПАТ "Укрсоцбанк" повідомив представник Реєстраційної служби під час надання, на запит Банку, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 14.05.2015.

Таким чином, суд першої інстанції при винесенні рішення у справі №822/3055/14 не залучаючи ПАТ "Укрсоцбанк" до участі у справі вирішив питання про права вказаного товариства як іпотекодержателя, оскільки зняття заборони відчуження майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 та виключення відповідних записів із Єдиного державного реєстру іпотек та Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна позбавить банк можливості в повному обсязі задовольнити свої вимоги за рахунок реалізації переданого в іпотеку майна.

Відповідно до частини 2 статті 53 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача у будь-який час до закінчення судового розгляду, якщо рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов'язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням осіб, які беруть участь у справі. Якщо адміністративний суд при прийнятті позовної заяви, підготовці справи до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Відтак, суд першої інстанції всупереч вимогам процесуального права не залучив ПАТ "Укрсоцбанк" до участі у справі, що в свою чергу призвело до винесення незаконної постанови.

Окрім цього, при розгляді справи судом першої інстанції не було встановлено, які права, свободи чи інтереси позивача були порушені при укладенні оспорюваного договору, стороною якого він не є.

Водночас, аналогічна позиція викладена у рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ по справі №6-29293св14, де позивачем був ТОВ "Гранд-Палас", предмет спору - визнання недійсним іпотечного договору б/н від 02.04.2007. Вказаним рішенням касаційну скаргу ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_5 задоволено частково та скасовано рішення першої і апеляційної інстанції у задоволенні позову - відмовлено.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, вищевикладене свідчить про те, що ТОВ "Гранд-Палас" жодного відношення, як до іпотечного договору б/н від 02.04.2007 так до його предмету - квартира АДРЕСА_1, немає, і права, свободи та інтереси, за захистом якого звернувся позивач, не могли і не були порушенні.

Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що позивач всупереч вимогам статті 16 Закону № 1952-IV не звертався до ПАТ "Укрсоцбанк" з заявою про звернення до реєстраційної служби для припинення іпотеки, обтяжень. Вказаний факт також не було досліджено судом першої інстанції при розгляді справи.

При цьому, як вбачається із рішення Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №14662159 та рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №14662179 однією із підстав надання відмови є невиконання вимог пункту 3 статті 16 Закону № 1952-IV, відповідно до якої разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідні для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Однак, у постанові Хмельницького окружного адміністративного суду дана обставина не була досліджена, судом не з'ясовано причини ненадання оригіналу документа, про який зазначається у Законі № 1952-IV.

Так, позивачем надано копії іпотечного договору, які завірені власною печаткою на предмет відповідності копії оригіналу. Але, сторонами даного іпотечного договору є іпотекодавець-ОСОБА_5 та іпотекодержатель - Акціонерно- комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк" (правонаступник ПАТ "Укрсоцбанк").

А отже, оригінал договору у позивача відсутній і посвідчення його на відповідність оригіналу є неправомірним.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийнята постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення: є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2014 року - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 14 липня 2015 року.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М.

Сторчак В. Ю.