Справа № 524/3282/15-а
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2015-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 р.Справа № 524/3282/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Старостіна В.В. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комсомольської міської ради Полтавської області на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05.05.2015р. по справі № 524/3282/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Комсомольської міської ради Полтавської області

про визнання рішення суб'єкта владних повноважень протиправним, його скасування та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Комсомольської міської ради Полтавської області (далі - відповідач), в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Комсомольської міської ради Полтавської області (п'ятдесят другої сесії шостого скликання) від 16.12.2014 року "Про відмову у поновленні договору оренди землі ФО-П ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, площа 0,3888 га)" та зобов'язати Комсомольську міську раду Полтавської області повторно розглянути на пленарному засіданні (сесії) питання поновлення договору оренди землі за зверненням фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 11.11.2014 року про поновлення дії договору оренди земельної ділянки на 2 роки у АДРЕСА_1, площею 0,3888 га, шляхом прийняття відповідного рішення.

Свої вимоги мотивував тим, що 07.12.2009 року між ним та Комсомольською міською радою Полтавської області укладено договір оренди землі № 132/09, який зареєстровано у Комсомольському міському відділі Полтавської регіональної філії ДП "Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельним ресурсам" про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12.01.2010 року за № 06. За умовами вказаного Договору відповідачем йому передано в строкове платне користування земельну ділянку, що відноситься до категорії земель комерційного використання - землі ринкової інфраструктури (код 1.11.4), яка знаходиться у АДРЕСА_1. У відповідності до додаткових угод № 1/10 від 22.11.2010 року та № 2/13 від 12.02.2013 року, строк дії вказаного Договору неодноразово продовжувався та мав сплинути 01.01.2015 року.

11 листопада 2014 року, з метою поновлення дії вказаного договору, звернувся до відповідача з заявою про його поновлення, до якої ним додано: копію договору оренди землі № 132/09 від 07.12.2009 року, копії додаткових угод : № 1/10 від 22.11.2010 року та № 2/13 від 12.02.2014 року, проект додаткової угоди, копію паспорта та ідентифікаційного коду.

16 грудня 2014 року, за результатом розгляду заяви від 11.11.2014 року, Комсомольською міською радою Полтавської області прийнято оскаржуване рішення "Про відмову у поновленні договору оренди землі ФО-П ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 площа 0,3888 га)", яке вважає протиправним, просить його скасувати та зобов'язати відповідача повторно розглянути на пленарному засіданні (сесії) питання поновлення договору оренди землі за зверненням фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 11.11.2014 року про поновлення дії договору оренди земельної ділянки на 2 роки у АДРЕСА_1, площею 0,3888 га, шляхом прийняття відповідного рішення.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.05.2015 року позовну заяву задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Комсомольської міської ради Полтавської області (п'ятдесят другої сесії шостого скликання) від 16.12.2014 року "Про відмову у поновленні договору оренди землі ФО-П ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, площа 0,3888 га)". Зобов'язано Комсомольську міську раду Полтавської області повторно розглянути на її пленарному засіданні (сесії) питання поновлення договору оренди землі за зверненням фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 11.11.2014 року про поновлення дії договору оренди земельної ділянки на 2 роки у АДРЕСА_1, площею 0,3888 га, шляхом прийняття відповідного рішення.

Відповідач, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що за суб'єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України, просить скасувати постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.05.2015 року та закрити провадження по справі.

Позивач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду першої інстанції, просив залишити її без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін.

Представники сторін в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження у справі належить закрити, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За змістом частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Суд попередньої інстанцій дійшов висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, може бути розглянуто за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. Це є помилковим.

Згідно статті 80 Земельного кодексу України, суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 Земельного кодексу України Рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Підставами набуття громадянами та юридичними особами права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності відповідно до статті 116 ЗК є рішення органів виконавчої влади в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або результати аукціону.

Статтею 124 ЗК (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Таке положення узгоджується з вимогами статті 16 Закону № 161-XIV, згідно з якими укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому ЗК, або за результатами аукціону.

Згідно з частинами першою, четвертою та п'ятою статті 33 Закону № 161-XIV (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Отже, необхідною умовою укладення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності, є наявність рішення відповідного органу про надання земельної ділянки. За відсутності такого рішення зобов'язати цей орган в судовому порядку укласти такий договір або ж його поновити неможливо, оскільки це суперечить вимогам законодавства - відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Таким чином, Комсомольська міська рада Полтавської області при здійсненні повноважень власника землі є вільною у реалізації права розпоряджатися землею та вільна у виборі суб'єкта щодо надання йому права користування землею в порядку, встановленому законом.

Фактично позивач подав позов щодо захисту права на оренду земельної ділянки.

Отже, реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки можлива лише за наявності волевиявлення на те сторін, яке з боку уповноваженого органу оформлюється відповідним рішенням.

За приписами статті 12 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

Отже, зазначений спір мав вирішуватися судом в порядку господарського судочинства.

Колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах виник спір про господарське право.

Аналогічні висновки зроблені Верховним судом України у постановах від від 11.11.2014 року у справі №21-493а14, від 01.10.2013 р. по справі № 21-345а13.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З врахуванням імперативності вищезазначеної процесуальної норми щодо обов'язковості рішень Верховного Суду України для всіх судів України, колегія суддів вважає за необхідне закрити провадження у справі.

Відповідно до ч.1 п. 1 ст. 157 КАС суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що провадження в даній справі слід закрити.

За правилами пункту 4 частини 1 статті 198 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За таких обставин, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі, а відповідно доводи та обґрунтування сторін щодо правомірності рішення суду першої інстанції, позову не впливають на вирішення даної справи.

Керуючись п. 1 ст. 157, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 4 ст. 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Комсомольської міської ради Полтавської області задовольнити.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05.05.2015р. по справі № 524/3282/15-а скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комсомольської міської ради Полтавської області про визнання рішення суб'єкта владних повноважень протиправним, його скасування та зобов'язання вчинити певні дії закрити.

Роз`яснити право звернення з даним позовом в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Старостін В.В. Рєзнікова С.С.