Справа № 814/515/15
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/515/15

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Желєзний І. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

судді - Яковлева Ю.В.,

судді - Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Міндоходів у Миколаївської області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2015 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Центральному районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївської області, Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

18.02.2015р. фізична особа-підприємець ОСОБА_1(далі -ФОП ОСОБА_1.) звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Центральному районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївської області(далі - ДПІ),Головного управління Міндоходів у Миколаївської області, в якому з урахуванням зміни позовних вимог просила скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 15.12.2014р. в частині застосування штрафної санкції в розмірі 8 143,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно застосував суму штрафних санкцій за порушення позивачем вимог пункту 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року а саме за реалізацію товару на суму 4 071,50 грн., який належним чином не облікований. Позивач посилається на те, що весь товар в його барі, де проводилась перевірка, належним чином облікований, що підтверджується книгою обліку доходів та витрат, книгою обліку розрахункових операцій та первинними документами.

Відповідачі заперечували проти позову, посилаючись на дотримання ними законодавства України при проведенні перевірки та складанні податкового повідомлення-рішення.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2015 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Головне управління Міндоходів у Миколаївської області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просили постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 197 КАС України, у зв'язку із відсутністю клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи наступне.

01.12.2014р. посадовими особами ДПІ проведено фактичну перевірку господарюючого об'єкту - бару, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та належить ФОП ОСОБА_1

За результатами перевірки щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, в т.ч. свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обліку підакцизних товарів встановлено порушення ФОП ОСОБА_1.п.1, п.2, п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995р. № 265/95-ВР, яке виразилось у не проведенні розрахункової операції через РРО та не роздрукуванні відповідного розрахункового документу на загальну суму 80,00 грн., а також у здійсненні реалізації товарів, як не обліковані у встановленому порядку на загальну суму 4 071,50 грн.

15.12.2014р. ДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 про застосування штрафної санкції в розмірі 8 144,00 грн., з якої 1 грн. - за не проведення розрахункової операції через РРО, 8 143,00 грн. - за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Предметом оскарження у даній справі є ППР від 15.12.2014р. № в частині застосування штрафної санкції в розмірі 8 143,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з недоведеності обставин реалізації позивачем товару, який не обліковувався в установленому порядку.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Статтею 6 зазначеного Закону встановлено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Таким національним положенням (стандартом) є затверджене наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 року N 246 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 "Запаси" (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за N 751/4044 далі - Положення (стандарт 9), яким визначено методологічні засади формування у бухгалтерському обліку інформації про запаси і розкриття її у фінансовій звітності.

Правові ж засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначені Законом України від 16 липня 1999 року N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Пунктом 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до п.п. 1, 3, 5 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

До документів, що є підставою для оприбуткування товару, як правило, належать накладні та товарно-транспортні накладні. Такі документи є підставою для внесення записів до облікових бухгалтерських реєстрів. Відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей, є порушенням установленого порядку ведення бухгалтерського обліку.

З акту перевірки вбачається, що на підтвердження належного обліку товарних запасів позивачем надана книга обліку доходів та витрат, накладні на придбаний товар (а.с.34-35).

Додатком до акту перевірки є відомість про перелік товару на загальну суму 4 071,50 грн., якою встановлена нестача цигарок (а.с.10).

Судова колегія звертає увагу, що податковим органом встановлена не реалізація необлікованого товару, а неналежний облік вибуття товарних запасів.

Вірним є висновок суду першої інстанції, що податковим органом фактично ототожнена нестача товарів з таким порушенням як реалізація товарів, які не обліковані в установленому порядку, тоді як встановити надлишок чи нестачу товарів без їх обліку неможливо. До того ж нестача товару взагалі виключає реалізацію такого товару як необлікованого.

На підставі викладеного висновок ДПІ при проведенні перевірки про здійснення позивачем реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку, є помилковим та недоведеним, оскільки виявлена нестача товарів не є свідченням вчинення позивачем вказаного порушення.

За таких обставин, оскаржуване рішення Державної податкової інспекції у Центральному районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївської області в частині визначення позивачу суми штрафних (фінансових) санкцій за реалізацію необлікованого товару є неправомірним, та вірно скасовано судом першої інстанції.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності, з урахуванням наявних доказів в справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,254 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Міндоходів у Миколаївської області - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий: Н.В. Вербицька

Суддя: Ю.В. Яковлев

Суддя: С.Д.Домусчі