Справа № 826/1922/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 липня 2015 року № 826/1922/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Заступника Голови Київської міської державної адміністрації Ніконова Ігоря Володимировича, виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за участю третіх осіб - Комунального підприємства "Київський метрополітен", Комунального підприємства "Київпастранс", ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про визнання протиправним та скасування розпорядження,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Заступника голови Київської міської державної адміністрації Ніконова Ігоря Володимировича, Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (надалі - Відповідач-2/ВО КМР (КМДА), в якій просить суд:

визнати дії відповідача-1 по зміні тарифів та винесенню розпорядження від імені Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) протиправними;

скасувати та визнати нечинним з дати прийняття Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 30.01.2015 №66 "Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів і вартості проїзних квитків у міському пасажирському транспорті, який працює у звичайному режимі руху", що зареєстроване Головним управлінням юстиції у м. Києві 05.02.2015р. за №9/1120; №10/1121;

визнати протиправним, незаконним, та нечинним з дати прийняття Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 30.01.2015 №66 "Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів і вартості проїзних квитків у міському пасажирському транспорті, який працює у звичайному режимі руху", що зареєстроване Головним управлінням юстиції у м. Києві 05.02.2015р. за №9/1120; №10/1121.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що оскаржуване розпорядження видане від імені юридичної особи, яка не зареєстрована в ЄДРПОУ; до повноважень голови КМДА не віднесено повноваження встановлювати тарифи на проїзд у міському транспорті; прийнято за відсутності оприлюднення у ЗМІ проекту регуляторного акту.

Крім того, до Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (надалі-ВО КМР (КМДА), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати розпорядження ВО КМР (КМДА) №66 від 30.01.2015 р. "Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів і вартості проїзних квитків у міському пасажирському транспорті, який працює у звичайному режимі" повністю;

зобов'язати ВО КМР (КМДА) виконати дії щодо поновлення дії розпоряджень ВО КМР (КМДА), зокрема:

- №1277 від 12.11.2009 р. "Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів і вартості проїзних квитків у міському пасажирському транспорті, який працює у звичайному режимі руху", зареєстроване в Головному управлінні юстиції у м. Києві за №24/822 від 03.12.2009 р.;

- №569 від 05.08.2010 р. "Про усунення змін до Тарифів на перевезення пасажирів і вартості проїзних квитків у міському пасажирському транспорті - метрополітені, автобусі, трамваї, тролейбусі, фунікулері, який працює у звичайному режимі руху", зареєстроване в Головному управління юстиції у м. Києві за №25/851 від 26.08.2010 р.;

- №27 від 14.01.2013 р. "Про встановлення вартості разового квитка на проїзд міською електричкою та єдиного проїзного квитка "Міська електричка - трамвайні маршрути №4, №5, спеціальні автобусні маршрути №59, №60, №61 та тролейбусний маршрут №28", зареєстроване у Головному управлінні юстиції у м. Києві за №7/999 від 29.01.2013 р., шляхом прийняття відповідного розпорядження протягом 5-ти днів, з дати набрання постановою суду законної сили та зареєструвати ці розпорядження в Головному управлінні юстиції у м. Києві.

Мотивуючи заявлені позовні вимоги, ОСОБА_2 зазначив, що виконавчий орган Київської міської ради (КМДА) під час прийняття оскаржуваного розпорядження грубо порушив вимоги норм чинного законодавства щодо організації та порядку проведення публічних громадських обговорень.

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся також ОСОБА_3 до виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) з адміністративним позовом, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача №66 від 30.01.2015 р. «Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів і вартості проїзних квитків у міському пасажирському транспорті, який працює у звичайному режимі»;

зобов'язати вибачитись керівника виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на Майдані перед мешканцями міста Києва за завдані моральні страждання;

зобов'язати виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повернути всі незаконно зібрані кошти, що надійшли за час дії розпорядження відповідача №66 від 30.01.2015 р. «Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів і вартості проїзних квитків у міському пасажирському транспорті, який працює у звичайному режимі».

Заявлені позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що в оскаржуваному розпорядженні не наведено жодного обґрунтування розрахунку вартості тарифу на пасажирське перевезення в метрополітені, що свідчить про недотримання Методики розрахунку тарифів на послуги пасажирського автомобільного транспорту.

В наданих суду запереченнях виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) заперечував щодо задоволення позовних вимог, зазначивши, що оскаржуване розпорядження прийнято з дотриманням вимог законодавства України відповідно до пункту 13 додатка до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.1996 р. №1548 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)», постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 р. №731 «Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів влади», наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 05.03.2007 р. №191 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги міського електричного транспорту (метрополітену)», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.03.2007 р. за №276/13543, наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 17.11.2009 року №1175 «Про затвердження Методики розрахунку тарифів на послуги пасажирського автомобільного транспорту», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.11.2009 року за №1146/17162, наказу Міністерства інфраструктури України від 25.11.2013 р. №940 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги міського електричного транспорту (трамвай, тролейбус)», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.11.2013 р. за №2035/24567, з метою наближення тарифів на перевезення пасажирів до економічно обґрунтованого рівня.

Крім того, представник відповідача (виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив, що оспорюване розпорядження прийняте ним з урахуванням норм статей 9, 12 Закону України «Про ціни і ціноутворення», статті 14 Закону України «Про міський електричний транспорт» та статті 10 Закону України «Про автомобільний транспорт».

КП "Київпастранс" в письмових запереченнях, наявних в матеріалах справи, зазначило, що заперечує проти позову, оскільки підвищення розміру тарифів є економічно обґрунтованим з урахуванням зміни розміру заробітної плати, зростання витрат на капітальний і поточний ремонт ескалаторів, рухомого складу, колійного господарства, електроенергію та паливно-мастильні матеріали.

В наданих суду запереченнях представник КП «Київський метрополітен» зазначив про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з підстав того, що тарифи на перевезення пасажирів у міському пасажирському транспорті - метрополітені, автобусі, трамваї, тролейбусі, фунікулері та міській електричці, який працює у звичайному режимі руху та заставну вартість пластикової безконтактної картки, затверджені оскаржуваним розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) залишаються соціальними для населення. Крім того, пасажирам пропонується широка сітка тарифів при користуванні картками, середня вартість поїздки при цьому складає 3,26 грн. і тільки при разовій поїздці тариф проїзду становить 4 грн., що є нижчим, ніж економічно обґрунтований тариф.

В судове засідання треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_13 не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неявку представника відповідача в судове засідання, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Вирішуючи спір по суті, суд дійшов висновків про наступне.

30.01.2015 р. виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видав розпорядження №66 «Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів і вартості проїзних квитків у міському пасажирському транспорті, який працює у звичайному режимі руху», зареєстровано в Головному управлінні юстиції у місті Києві 05.02.2015 р. за N 9/1120, яким встановлено тарифи на перевезення пасажирів у міському пасажирському транспорті - метрополітені, автобусі, трамваї, тролейбусі, фунікулері, який працює у звичайному режимі руху.

При цьому, зазначеним розпорядженням визнано такими, що втратили чинність, розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації):

від 12 листопада 2009 року N 1277 "Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів і вартості проїзних квитків у міському пасажирському транспорті, який працює у звичайному режимі руху", зареєстроване в Головному управлінні юстиції у місті Києві 03 грудня 2009 року за N 24/822;

від 05 серпня 2010 року N 569 "Про унесення змін до Тарифів на перевезення пасажирів у міському пасажирському транспорті - метрополітені, автобусі, трамваї, тролейбусі, фунікулері, який працює у звичайному режимі руху", зареєстроване в Головному управлінні юстиції у місті Києві 26 серпня 2010 року за N 25/851;

від 14 січня 2013 року N 27 "Про встановлення вартості разового квитка на проїзд міською електричкою та єдиного проїзного квитка "Міська електричка - трамвайні маршрути N 4, 5, спеціальні автобусні маршрути N 59, 60, 61 та тролейбусний маршрут N 28", зареєстроване в Головному управлінні юстиції у місті Києві 29 січня 2013 року за N 7/999.

Незгода позивачів з наведеним вище розпорядженням зумовила їх звернення до суду з адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Стосовно доводів ОСОБА_1 щодо прийняття оскаржуваного розпорядження неіснуючою юридичною особою та відсутності компетенції на його прийняття, суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 81 ЦК України юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Так, Указом Президента України від 24.07.1995 р. №640/95 «Про обласні, Київську та Севастопольську міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації» утворено обласні, Київську та Севастопольську міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації. Державні адміністрації є місцевими органами державної виконавчої влади.

Частиною 1 ст. 10-1 Закону України «Про столицю України -місто герой - Київ» визначено, що виконавчим органом Київської міської ради є Київська міська державна адміністрація, яка паралельно виконує функції державної виконавчої влади, що є особливістю здійснення виконавчої влади в місті Києві.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №21-рп/2003 від 25.12.2003 р. однією з особливостей здійснення виконавчої влади і місцевого самоврядування в місті Києві є зосередження у Київській міській державній адміністрації функцій у сферах виконавчої влади і місцевого самоврядування. Безпосередньо функції у сфері виконавчої влади реалізуються спеціально уповноваженими посадовими особами Київської міської державної адміністрації. Функції місцевого самоврядування здійснюють посадові особи, зокрема заступники Київського міського голови з питань здійснення самоврядних повноважень тощо (статті 14, 16 Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ").

Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України «Про столицю України -місто герой - Київ» місцеві державні адміністрації здійснюють повноваження виконавчих органів місцевого самоврядування за рахунок бюджету міста та районів.

Частиною 2 ст. 10-1 Закону України «Про столицю України -місто герой - Київ» передбачено, що голова Київської міської державної адміністрації призначається Президентом України в порядку, передбаченому Конституцією та законами України.

Указом Президента України №556/2014 від 25.06.2014 р. головою Київської міської державної адміністрації призначено ОСОБА_14

При цьому, відповідно до п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України №1548 від 25.12.1996 р. (в редакції станом на момент прийняття оскаржуваного рішення) Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, виконавчі органи Львівської і Криворізької міських рад регулюють (встановлюють) тарифи на перевезення пасажирів і вартість проїзних квитків у міському пасажирському транспорті - метрополітені, автобусі, трамваї, тролейбусі (який працює в звичайному режимі руху).

Наведене спростовує доводи позивача щодо відсутності повноважень у виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на прийняття оскаржуваного розпорядження.

Як зазначив позивач - ОСОБА_2 відповідачем при прийнятті оспорюваного розпорядження порушено вимоги чинного законодавства щодо порядку та способу прийняття такого розпорядження, з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст. 14 Закону України «Про міський електричний транспорт» тарифна політика у сфері міського електричного транспорту ґрунтується на принципах забезпечення доступності транспортних послуг та створення умов для здійснення сталих і безпечних пасажироперевезень.

Установлення тарифів на проїзд у транспорті здійснюється з урахуванням необхідності забезпечення беззбиткової роботи перевізників та забезпечення захисту малозабезпечених громадян. У разі встановлення рівня тарифу, який не покриває витрат, пов'язаних з перевезенням пасажирів, втрати перевізника компенсуються уповноваженим органом, яким затверджуються тарифи, за рахунок коштів відповідних бюджетів.

Розрахунки тарифів на проїзд здійснюються відповідно до Порядку формування тарифів на послуги міського електричного транспорту, який затверджується центральним органом виконавчої влади в галузі транспорту.

Пунктом 4.4 Порядку формування тарифів на послуги міського електричного транспорту (метрополітену), затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 05.03.2007 року N 191, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.03.2007 р. за N 276/13543, метою коригування тарифів є забезпечення відшкодування економічно обґрунтованих планованих витрат, які формуються на підставі повної собівартості та запланованого прибутку.

Перегляду рівня тарифів на послуги міського електричного транспорту (метрополітенів) передує процедура його публічного обговорення.

Відповідно до п. 2.5 Регламенту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 08.10.2013 р. №1810, питання, які зачіпають інтереси населення міста, мають важливе соціально-економічне значення для його розвитку, в тому числі щодо будівництва, можуть бути винесені на публічне громадське обговорення.

Консультації з громадськістю у формі публічного громадського обговорення проводяться відповідно до Порядку проведення консультацій з громадськістю з питань формування та реалізації державної політики, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 2010 року N 996.

При цьому, публічне громадське обговорення організовує і проводить орган виконавчої влади у такому порядку: визначає питання, яке буде винесене на обговорення; приймає рішення про проведення обговорення; розробляє план заходів з організації та проведення обговорення (у разі потреби); вживає заходів для забезпечення репрезентативності соціальних груп населення, а також суб'єктів господарювання, інститутів громадянського суспільства, органів місцевого самоврядування та інших заінтересованих суб'єктів (далі - заінтересовані сторони); оприлюднює в обов'язковому порядку інформацію про проведення обговорення на офіційному веб-сайті органу виконавчої влади або за відсутності відповідної технічної можливості в інший прийнятний спосіб; збирає та аналізує інформацію про оцінку громадськістю ефективності запропонованого органом виконавчої влади шляху вирішення питання; формує експертні пропозиції щодо альтернативного вирішення питання; забезпечує врахування результатів обговорення під час прийняття остаточного рішення; проводить аналіз результатів обговорення; оприлюднює результати обговорення на офіційному веб-сайті органу виконавчої влади або за відсутності відповідної технічної можливості в інший прийнятний спосіб.

Як вбачається з матеріалів справи, проект оскаржуваного розпорядження оприлюднено 28.11.2014 р. в розділі «Громадське обговорення проектів нормативно-правових актів» офіційного веб-порталу Київської міської державної адміністрації.

Інформація щодо перегляду тарифів на перевезення пасажирів і вартості проїзних квитків у міському пасажирському транспорті, який працює у звичайному режимі руху оприлюднена 12.12.2014 р. на офіційному веб-сайті виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Крім того, 13.01.2015 р. оприлюднено звіт про проведене громадське обговорення, що не заперечується самим позивачем.

При цьому, суд звертає увагу, що чинним законодавством не передбачено здійснення громадського обговорення за допомогою всіх способів такого обговорення в сукупності, що з урахуванням наведеного вище в сукупності свідчить про виконання відповідачем вимог чинного законодавства щодо організації та проведення публічного громадського обговорення, а відтак обґрунтування заявлених позовних вимог є безпідставними.

Стосовно тверджень позивача - ОСОБА_3 щодо недотримання Методики розрахунку тарифів на послуги пасажирського автомобільного транспорту, суд зазначає, що розрахунки тарифів на послуги з перевезення пасажирів здійснюється відповідно до порядків, затверджених наказами Міністерства транспорту та зв'язку України від 05.03.2007 р. №191 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги міського електричного транспорту (метрополітену)», від 17.11.2009 р. №1175 «Про затвердження Методики розрахунку тарифів на послуги пасажирського автомобільного транспорту (трамвай, тролейбус)» виходячи з річного плану надання послуг з перевезення пасажирів та економічно обґрунтованих планових витрат, розрахованих на підставі державних і галузевих нормативів використання матеріальних та паливно-енергетичних ресурсів, норм і розцінок з оплати праці, нормативів витрат з управління і обслуговування виробництва та планового прибутку.

Статтею 12 Закону України «Про ціни і ціноутворення» державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації).

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про автомобільний транспорт» реалізація єдиної тарифної політики передбачає затверджену центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, методику розрахунку тарифів за видами перевезень.

Наведене свідчить, що тарифи на перевезення пасажирів і вартість проїзних квитків у міському пасажирському транспорті, який працює у звичайному режимі руху, повинні бути економічно обґрунтованими і розраховуватись відповідно до встановлених порядку і методики.

При цьому, економічно обґрунтований тариф (Т) визначається за формулою: Т = ((С+П) - Ді)/V заг., де С - повна собівартість перевезень усіх категорій пасажирів для відповідного підприємства, грн.; П - плановий прибуток, грн.; Ді - доходи від іншої операційної діяльності без урахування цільового фінансування, пов'язаного з операційною діяльністю, грн.; V заг - загальний обсяг перевезень пасажирів, прогнозований підприємством, пас.

Крім того, при формуванні тарифів на послуги з перевезення метрополітеном враховується плановий прибуток, який спрямовується для здійснення капітальних інвестицій, технічне переоснащення підприємств та досягнення інших цілей відповідно до затвердженої в установленому порядку програми технічного розвитку метрополітену. При розрахунку планового прибутку враховуються також планові витрати з податку на прибуток.

При формуванні тарифів на послуги з перевезення електротранспортом враховується рентабельність та інвестиційна складова на фінансування заходів з оновлення парку трамваїв і тролейбусів відповідно до затверджених у встановленому порядку місцевих програм розвитку електротранспорту.

Як повідомив відповідач та вбачається з матеріалів справи, згідно з розрахунками, проведеними відповідно до порядків формування тарифів, економічно обґрунтований тариф на послуги з перевезення пасажирів метрополітеном, який покриває витрати з надання цих послуг та забезпечує технічний розвиток підприємства становить 4,48 грн.

Економічно обґрунтований тариф на послуги з перевезення пасажирів наземними видами транспорту (автобус, трамвай, тролейбус, фунікулер), який покриває витрати КП «Київпастранс» на надання цих послуг та забезпечує оновлення рухомого складу трамваїв і тролейбусів відповідно до затвердженої програми, становить 3,60 грн.

Економічно обґрунтований тариф на послуги з перевезення пасажирів міською електричкою становить 5,51 грн.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд приходить до висновку, що тарифи на перевезення пасажирів і вартість проїзних квитків у міському пасажирському транспорті, який працює у звичайному режим руху, встановлені оскаржуваним розпорядженням, є економічно обґрунтованими і розраховані відповідно до визначених чинним законодавством порядку і методики, а відтак доводи позивача є безпідставними та необґрунтованими.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскаржуване розпорядження прийняте в межах повноважень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), з урахуванням вимог чинного законодавства стосовно порядку громадського обговорення проекту зазначеного розпорядження та порядку і методики розрахунку економічно обґрунтованих тарифів, а відтак суд приходить до необґрунтованості та безпідставності позовних вимог позивачів, а відтак відсутність підстав для їх задоволення.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень покладений на нього обов'язок доказування правомірності оскаржуваного розпорядження виконав повністю.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов