Справа № 820/3926/15
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 р. Справа № 820/3926/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Шалаєвої І.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській облаті на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2015р. по справі № 820/3926/15

за позовом ОСОБА_1 Хієп

до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській облаті

про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

21.04.2015 року позивач - ОСОБА_1 Хієп - звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області у невидачі ОСОБА_1 Хієп, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідки на постійне проживання в Україні взамін втраченої; зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області видати ОСОБА_1 Хієп, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідку на постійне проживання в Україні взамін втраченої.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 Хієп задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області у невидачі ОСОБА_1 Хієп, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідки на постійне проживання в Україні взамін втраченої.

Зобов'язано Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області видати ОСОБА_1 Хієп, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідку на постійне проживання в Україні взамін втраченої.

Зобов'язано Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області у місячний строк з моменту набрання цим рішенням законної сили подати звіт про виконання даного судового рішення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судове засідання суду апеляційної інстанції позивач та його представник не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись своєчасно та належним чином, надіслали до суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача в судове засідання суду апеляційної інстанції не прибув, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином.

Згідно ч.1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що на підставі висновку УГІРФО ГУМВС України в Харківський області від 11.11.2003 року ОСОБА_1 Хієп видано посвідку на постійне проживання в Україні ХР №09734 від 11.11.2003 року та зареєстровано місце проживання позивача за адресою: м. Харків, вул. Морозова, 43. (а.с. 16).

06.10.2014 року позивач через свого представника звернувся до ГУ ДМС України в Харківській області із заявою про обмін посвідки у звязку із непридатністю посвідки до користування. (а.с. 10-11), до якої надано наступні документи: копія посвідки на постійне проживання ОСОБА_1 Хієп, оригінал нотаріально посвідченого перекладу на українську мову паспорта позивача, чотири фотокартки, оригінал довідки УІАЗ ГУ МВС України в Харківській області, копія форми А, квитанції про сплату державного мита та послуг ГУ ДМС України в Харківській області.

ГУ ДМС України в Харківській області листом від 10.10.2014 року за вих.№4/19144 запросило позивача до Управління для зясування необхідних питань за його участю. (а.с. 26).

Судовим розглядом встановлено, що за зверненням ОСОБА_1 Хієп про вжиття заходів з розшуку його посвідки на постійне проживання в Україні ХР №09734 від 11.11.2003 року, зареєстрованим в ЖЕО №50/720 від 14.01.2015 року, під час якої встановлено, що серед вилучених та знайдених речей і документів у ВМ з обслуговування ринку ( м. Харків) зазначені заявником документи не знаходяться, у зв'язку з чим 14.01.2015 року Київським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області 14.01.2015 року прийнято висновок про припинення перевірки. ( а.с.25).

03.02.2015 року представник заявника ОСОБА_1 Хієп звернувся з письмовою заявою до ГУ ДМС України в Харківській області, в якій на підставі п.22 постанови Кабінету Міністрів України № 251 від 28.03.2012 року, просив здійснити позивачу обмін посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку з її втратою. (а.с. 23-24). Разом із заявою від 03.02.2015 року позивачем надано до ГУ ДМС України в Харківській області наступні документи: копія висновку Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 27.03.2015 року, копія свідоцтва про народження дитини ОСОБА_1 Хієп, копія довідки ВГІРФО ГУ МВС України в Київській області №17/3-54-6705 про реєстрацію дитини ОСОБА_1 Хієп - ОСОБА_1 До Тхуі Мінь , 06.06.2005р.н., громадянином України, копію свідоцтва про народження дитини ОСОБА_1 Хієп ОСОБА_1 До Тхуі Зионг, ІНФОРМАЦІЯ_2

ГУ ДМС України в Харківській області листом від 06.02.2015 року за вих. №04/2452 повідомило представника позивача, що до матеріалів справи долучена довідка про факт навчання громадянина СРВ ОСОБА_1 Хієп в період з 25.09.1997 року по 25.09.1998 року по Угоді між Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам та Урядом СРСР від 02.04.1981 року, яка викликає сумніви щодо дійсності навчання.Таким чином, виникає необхідність у проведенні додаткової перевірки факту навчання громадянина СРВ ОСОБА_1 Хієп в період з 25.09.1997 року по 25.09.1998 року, в також, що у разі встановлення недійсності факту навчання громадянина СРВ ОСОБА_1 Хієп в період з 25.09.1997 року по 25.09.1998 року, буде винесено відповідне рішення. (а.с. 27).

Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо невидачі посвідки на постійне проживання взамін втраченої, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення до суду посвідка на постійне проживання в Україні громадянина СРВ ОСОБА_1 Хієп ХР №09734 від 11.11.2003 року не скасована, є чинною, а тому відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо невидачі ОСОБА_1 Хієп, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідки на постійне проживання в Україні взамін втраченої. Суд першої інстанції дійшов висновку, що належним захистом прав позивача є зобов'язання Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області видати ОСОБА_1 Хієп, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідку на постійне проживання в Україні взамін втраченої. Враховуючи обставини справи, суд першої інстанції також дійшов висновку про зобовязання відповідача надати звіт про виконання судового рішення.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів апеляційної інстанції зважає на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання визначено Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року №251 (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 9 Порядку строк дії посвідки на постійне проживання не обмежується. Посвідка на постійне проживання підлягає обміну в разі досягнення особою 25 і 45-річного віку.

Пунктом 12 Порядку визначено, що посвідка видається іноземцеві та особі без громадянства під розписку після пред'явлення паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, в якому на останній вільній сторінці проставляється відмітка про отримання посвідки за встановленим МВС зразком, що скріплюється печаткою (за бажанням іноземця та особи без громадянства така відмітка може проставлятися у вкладному талоні).

Згідно з п. 22 Порядку у разі пошкодження чи втрати посвідки іноземець та особа без громадянства може звернутися за отриманням нової посвідки в порядку, встановленому для її обміну чи продовження строку її дії, до територіального органу або підрозділу ДМС за місцем проживання. Про втрату посвідки іноземець та особа без громадянства або приймаюча сторона зобовязані негайно повідомити органові внутрішніх справ за місцем втрати та територіальному органові або підрозділові ДМС за місцем видачі, який інформує про це протягом пяти днів ДМС та Адміністрацію Держприкордонслужби. Втрачена посвідка визнається недійсною та в разі її вилучення підлягає знищенню.

Згідно з п.17 Порядку рішення про відмову у видачі посвідки іноземцеві та особі без громадянства приймається в разі: 1) необхідності забезпечення національної безпеки або охорони громадського порядку; 2) необхідності охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні; 3) коли паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі; 4) подання завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів; 5) коли виявлено факти невиконання ними рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов'язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в'їзду в Україну (для осіб, що отримують посвідку на тимчасове проживання); 6) інших випадках, передбачених законами.

Як правомірно враховано судом першої інстанції, позивач 06.10.2014 року звернувся до ГУ ДМС України в Харківській області з проханням здійснити обмін посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку з її втратою. При цьому позивач сплатив всі необхідні платежі та надав всі передбачені Порядком документи.

Отже, на час звернення прозивача із заявою від 03.02.2015 року посвідка на постійне проживання в Україні громадянина СРВ ОСОБА_1 Хієп ХР №09734 від 11.11.2003 року не скасована, була чинною, а тому відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо невидачі ОСОБА_1 Хієп, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідки на постійне проживання в Україні взамін втраченої.

Щодо позову в частині зобов'язання Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області видати ОСОБА_1 Хієп, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідку на постійне проживання в Україні взамін втраченої, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи убачається, що 03.02.2015 року позивач через свого представника подав до ГУ ДМС України в Харківській області заяву про обмін посвідки у звязку з її втратою.

ГУ ДМС України в Харківській області листом від 06.02.2015 року за вих. №04/2452 повідомило позивача про необхідність у проведенні додаткової перевірки факту навчання громадянина СРВ ОСОБА_1 Хієп в період з 25.09.1997 року по 25.09.1998 року. Також повідомлено, що у разі встановлення недійсності факту навчання громадянина СРВ ОСОБА_1 Хієп в період з 25.09.1997 року по 25.09.1998 року , буде винесено відповідне рішення. (а.с. 27).

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є - здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Таким чином, вказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Колегія суддів зазначає, що при розгляді справи за адміністративними позовами про визнання протиправною бездіяльності щодо невидачі посвідки на постійне проживання в України, суд вправі зобовязати відповідний орган розглянути зазначене питання, а не приймати рішення про видачу посвідки на постійне проживання в Україні, що не належить до компетенції суду.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову в цій частині.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи згідно зі статтею 19 Конституції України зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 162 КАС України у поєднанні із ч.2 ст. 11 КАС України, колегія суддів вважає належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 Хієп про обмін посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку з її втратою, з урахуванням встановлених судом обставин.

За таких обставин, постанова суду в цій частині має бути змінена в порядку статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо зобов'язання відповідача у місячний строк з моменту набрання рішенням законної сили подати звіт про виконання судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду апеляційної інстанцій, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Отже, з аналізу викладеної норми вбачається, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, є правом суду.

Як вбачається з вищенаведених норм Кодексу адміністративного судочинства України, зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду.

Виходячи з обставин цієї справи, суд першої інстанції визнав за необхідне зобов'язати відповідача надати звіт про виконання зазначеного судового рішення.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.2 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що абзац третій резолютивної частини постанови суду першої інстанції постанови підлягає зміні в порядку статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України.

В іншій частині постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п. 2 ч.1 ст. 198, ст. 201, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській облаті задовольнити частково.

Абзац третій резолютивної частини постанови Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2015р. по справі № 820/3926/15 викласти в наступній редакції:

"Зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 Хієп про обмін посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку з її втратою, з урахуванням висновків суду".

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст постанови виготовлений 10.07.2015 р.