Справа № 804/5751/15
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2015 р. Справа № 804/5751/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
представника позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, представника відповідача ОСОБА_7,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕД-МАР» до Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕД-МАР» звернулося до Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому просить:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновок податкового органу про те, що фінансово-господарська діяльність здійснювалась без наміру одержання економічного ефекту не відповідає дійсності. Податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. Питання обліку здійснених операцій поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від третіх осіб, зокрема їх можливостей здійснення господарських операцій. Також, жодним законом не передбачено право податкового органу самостійно, у позасудовому порядку, визнавати нікчемними угоди та дані вказані платником податків у податкових деклараціях. Висновок податкового органу про реалізацію товару невідомим особам не відповідає дійсності. Також звертає увагу суду на те, що під час проведення перевірки позивачем були надані усі первинні документи які підтверджують здійснення господарських операцій.
У судове засідання зявилися представники позивача та відповідача.
Представники позивача у судовому засіданні позов підтримали та просили суд задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечував у звязку з його необґрунтованістю та звернула увагу суду на те, що підприємством до перевірки не надано товарно-транспортні накладні, які є підставою для списання товарно-матеріальних цінностей у продавця і оприбуткування їх у покупця. Реалізація товару особі, яка не є субєктом підприємництва на стандартних умовах продажу вважається роздрібною торгівлею, оскільки продаж здійснено на умовах публічного договору.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що відповідачем були винесені наступні податкові повідомлення-рішення, а саме:
Податкове повідомлення-рішення винесено на підставі акту від 05.11.2014р. №594/22/36960427 «Про ненадання документів /їх копій до перевірки посадовим особам ТОВ «ЕД-МАР» при проведенні планової виїзної документальної перевірки за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р.»
Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди,окрема, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно та розсудливо.
Що стосується висновків податкового органу про завищення доходів від операційної діяльності по взаємовідносинам з підприємствами ТОВ «БІ-ПРОМ», ТОВ «Спец Групп», ТОВ «ТЕКС МЕНЕДЖМЕНТ», ТОВ «ОПТІБІЗНЕСГРУП», ТОВ ВО «ДНІПРОТЕХНІКА», ТОВ «Стройбуд 2012» на суму 2162610,15 грн., суд зазначає наступне.
Пунктом 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, яка була чинна на момент вчинення спірних правовідносин встановлено, що доходи, що враховуються при обчисленні субєкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з:
доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті;
інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.
Доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. (ст. 135.2.ст. 135 Податкового кодексу України).
Згідно з статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Згідно з п.п. 2.15, 2.16 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704 первинні документи підлягають обовязковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну.
Пунктами 2.1 та 2.2 вказаного Положення встановлено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, тобто факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.
Відображення в складі доходів від реалізації товарів вартості відвантажених товарів без наявності товарно-транспортних накладних не приймається судом до уваги, оскільки товар був реалізований на умовах самовивозу, а товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, а відтак визначає взаємовідносини по виконанню перевезення вантажів для обліку транспортної роботи.
Таким чином, обставини, наведені відповідачем у акті перевірки, є недостатніми для висновку про наявність підстав для того щоб вважати, що операції з ТОВ «БІ-ПРОМ», ТОВ «Спец Групп», ТОВ «ТЕКС МЕНЕДЖМЕНТ», ТОВ «ОПТІБІЗНЕСГРУП», ТОВ ВО «ДНІПРОТЕХНІКА», ТОВ «Стройбуд 2012» не спричиняють реального настання правових наслідків, і відповідно про завищення позивачем доходів від операційної діяльності на суму 2162610,15грн.
Що стосується про порушення позивачем п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135 Податкового кодексу України, а саме не включення позивачем до складу «Інші доходи» за 2013р. коштів отриманих позивачем на розрахунковий рахунок від його контрагентів, як від фізичних та від юридичних осіб, як безповоротну фінансову допомога, суд зазначає наступне.
Пунктом 135.5. ст. 135 Податкового кодексу України, яка була чинна на момент вчинення спірних правовідносин встановлено, що інші доходи включають:
вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи (п.135.5.4.)
Підпунктом 14.1.257. статті 14 Податкового кодексу України також визначено, що безповоротна фінансова допомога це, зокрема :
сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності;
Аналіз наведених правових норм вказує на те, що законодавством віднесення товару до безоплатно наданого або віднесення суми заборгованості за товар до безповоротної фінансової допомоги повязується відповідно з видом та змістом договору, за яким передано товар, та спливом строку позовної давності щодо стягнення заборгованості за такий товар.
У відповідності зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Оскільки за договорами купівлі-продажу була передбачена грошова компенсація (оплата) товару, то такий товар не охоплюється поняттям безоплатно наданого.
Зважаючи на те, що на час здійснення відповідачем перевірки не сплив строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за товар переданий деяким фізичним особам, то таку заборгованість не можна було віднести до безповоротної фінансової допомоги, у розумінні податкового законодавства. Також не можна віднести до безповоротної фінансової допомоги кошти отримані підприємством за реалізований товар.
Як вбачається із матеріалів справи, 19.10.2012р. між ТОВ «Компанія з утилізації тари та пакувальних матеріалів, збирання заготівлі окремих видів відходів як вторинної сировини «Дніпроекономресурси» (Виконавець) та ТОВ «ЄД-МАР» (Підприємство) укладено Договір №ГЛ-186 предметом якого є надання послуг з збирання, заготівлі, сортування відходів як вторинної сировини, у т.ч. використаної тари і пакувальних матеріалів вітчизняного та імпортного виробництва на умовах і за тарифами визначеними постановою КМУ від 26.07.2001р. №915 та іншими нормативно-правовими документами України та організації подальшої утилізації та переробки, шляхом залучення третіх осіб. На виконання умом даного Договору між сторонами були підписані акти здачі прийняття робіт (надання послуг): акт №ОУ-0905702 від 30.12.2013р. на загальну суму 8454,60грн. в т.ч. ПДВ-1409,10грн.; акт №ОУ-0006392 від 29.11.2013р. на загальну суму 2359,80грн. в т.ч. ПДВ-393,30грн.; акт №ОУ-0005203 від 31.10.2013р. на загальну суму 3618,60грн. в т.ч. ПДВ-603,10грн.; акт №ОУ-0004866 від 30.09.2013р. на загальну суму 7944,00грн. в т.ч. ПДВ-1324,00грн.; акт № ОУ-0004537 від 30.08.2013р. на загальну суму 3435,00грн. в т.ч. ПДВ-572,50грн.; акт № ОУ-0004278 від 31.07.2013р. на загальну суму 4690,20грн. в т.ч. ПДВ-781,70грн.; акт № ОУ-0003974 від 27.06.2013р. на загальну суму 1610,40грн. в т.ч. ПДВ-268,40грн.; акт № ОУ-0003696 від 31.05.2013р. на загальну суму 5420,16грн. в т.ч. ПДВ-903,36грн.; акт № ОУ-0003286 від 29.03.2013р. на загальну суму 54,00грн. в т.ч. ПДВ-9,00грн.; акт № ОУ-0000121 від 31.0.2013р. на загальну суму 1152,00грн. в т.ч. ПДВ-192,00грн. Податкові накладні №25 від 03.12.2013р. на загальну суму 4107,00грн. в т.ч. ПДВ-684,50грн.; №431 від 26.12.2013р. на загальну суму 4347,60грн. в т.ч. ПДВ-724,60грн.; №202 від 14.11.2013р. на загальну суму 2359,80грн. в т.ч. ПДВ-393,30грн.; №107 від 07.11.2013р. на загальну суму 3618,60грн. в т.ч. ПДВ-603,10грн.; №528 від 30.09.2013р. на загальну суму 945,00грн. в т.ч. ПДВ-157,50грн.; №511 від 27.09.2013р. на загальну суму 292,80грн. в т.ч. ПДВ-48,80грн.; №443 від 24.09.2013р. на загальну суму 95,40грн. в т.ч. ПДВ-15,07грн.; №468 від 25.09.2013р. на загальну суму 1464,00грн. в т.ч. ПДВ-244,00грн.; №377 від 20.09.2013р. на загальну суму 145,40грн. в т.ч. ПДВ-24,40грн.; №405 від 23.09.2013р. на загальну суму 585,20грн. в т.ч. ПДВ-97,53грн.; №327 від 18.09.2013р. на загальну суму 292,80грн. в т.ч. ПДВ-48,80грн.; №361 від 19.09.2013р. на загальну суму 1024,80грн. в т.ч. ПДВ-170,80грн.; №184 від 11.09.2013р. на загальну суму 878,40грн. в т.ч. ПДВ-146,40грн.; №207 від 12.09.2013р. на загальну суму 146,40грн. в т.ч. ПДВ-24,40грн.; №119 від 09.09.2013р. на загальну суму 1779,00грн. в т.ч. ПДВ-296,5грн.; №153 від 10.09.2013р. на загальну суму 145,40грн. в т.ч. ПДВ-24,40грн.; №85 від 06.09.2013р. на загальну суму 73,20грн. в т.ч. ПДВ-21,20грн.; №9 від 02.09.2013р. на загальну суму 73,20грн. в т.ч. ПДВ-21,20грн.; №518 від 30.08.2013р. на загальну суму 439,20грн. в т.ч. ПДВ-73,20грн.; №168 від 09.08.2013р. на загальну суму 2880,00грн. в т.ч. ПДВ-481,00грн.; №503 від 29.08.2013р. на загальну суму 109,80грн. в т.ч. ПДВ-18,30грн.; №97від 04.07.2013р. на загальну суму 1620,00грн. в т.ч. ПДВ-270,00грн.; №204 від 10.07.2013р. на загальну суму 1440,00грн. в т.ч. ПДВ-240,00грн.; №486 від 26.07.2013р. на загальну суму 98,40грн. в т.ч. ПДВ-16,40грн.; №520 від 29.07.2013р. на загальну суму 98,40грн. в т.ч. ПДВ-16,40грн.; №357 від 18.07.2013р. на загальну суму 458,40грн. в т.ч. ПДВ-75,40грн.; №246 від 12.07.2013р. на загальну суму 975,00грн. в т.ч. ПДВ-162,50грн.; №479 від 27.06.2013р. на загальну суму 146,40грн. в т.ч. ПДВ-24,40грн.; №203 від 13.06.2013р. на загальну суму 98,00грн. в т.ч. ПДВ-16,00грн.; №250 від 14.06.2013р. на загальну суму 48,00грн. в т.ч. ПДВ-8,00грн.; №130 від 10.06.2013р. на загальну суму 95,00грн. в т.ч. ПДВ-15,00грн.; №181 від 12.06.2013р. на загальну суму 1224,00грн. в т.ч. ПДВ-204,00грн.; №406 від 29.05.2013р. на загальну суму 192,00грн. в т.ч. ПДВ-32,00грн.; №344 від 27.05.2013р. на загальну суму 1961,28грн. в т.ч. ПДВ-326,88грн.; №374 від 28.05.2013р. на загальну суму 288,00грн. в т.ч. ПДВ-48,00грн.; №289 від 23.05.2013р. на загальну суму 1152,00грн. в т.ч. ПДВ-192,00грн.; №315 від 24.05.2013р. на загальну суму 288,00грн. в т.ч. ПДВ-48,00грн.; №183 від 18.05.2013р. на загальну суму 397,20грн. в т.ч. ПДВ-66,20грн.; №271 від 22.05.2013р. на загальну суму 95,00грн. в т.ч. ПДВ-15,00грн.; №164 від 17.05.2013р. на загальну суму 685,80грн. в т.ч. ПДВ-114,30грн.; №53 від 13.05.2013р. на загальну суму 359,88грн. в т.ч. ПДВ-59,98грн.; №38 від 05.03.2013р. на загальну суму 54,00грн. в т.ч. ПДВ-9,00грн.; №293 від 31.01.2013р. на загальну суму 192,00грн. в т.ч. ПДВ-32,00грн.; №267 від 29.01.2013р. на загальну суму 96,00грн. в т.ч. ПДВ-16,00грн.; №250 від 28.01.2013р. на загальну суму 192,00грн. в т.ч. ПДВ-32,00грн.; №71 від 11.01.2013р. на загальну суму 384,00грн. в т.ч. ПДВ-64,00грн.; №28 від 08.01.2013р. на загальну суму 288,00грн. в т.ч. ПДВ-48,00грн.
Відповідно до п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
У відповідності з п. 198.1, п. 198.2 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.
Статтею 61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому органи державної податкової служби України не позбавлені права та можливості вжити необхідних заходів у тому числі примусового характеру до порушників податкового законодавства ТОВ «Компанія з утилізації тари та пакувальних матеріалів, збирання заготівлі окремих видів відходів як вторинної сировини «Дніпроекономресурси» (анулювати реєстрацію платника ПДВ, донарахувати суму податку, звернутися до суду з позовом про скасування державної реєстрації тощо).
Чинним законодавством України не передбачено обов'язку платника податків, а також не надано йому права перевіряти достовірність даних, які вказуються контрагентом в його первинних документах, а також контролювати показники податкової звітності по податках та обов'язкових платежах. Це саме стосується і перевірки платником податків намірів контрагентів щодо сплати ними державі податків.
Також під час розгляду справи встановлено, що позивач є імпортером сталі оцинкованої гарячим зануренням у рулонах, першосортної гарячеоцинкованої сталі з полімерним покриттям у рулонах та прокату плоского з вуглецевої сталі, оцинкованого з полімерним покриттям у рулонах. Доводи позивача про те, що підприємство не потребувало послуг з утилізації спростовується Відомостями про облік та розрахунок тари і пакувальних матеріалів, у яких надходять товари, що підлягають митному оформленню в режимі імпорту.
Таким чином, обставини, наведені відповідачем у акті перевірки, є недостатніми для висновку про наявність підстав для того, щоб вважати, що позивачем безпідставно сформовано податковий кредит за 2013р. за рахунок сум ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ «Компанія з утилізації тари та пакувальних матеріалів, збирання заготівлі окремих видів відходів як вторинної сировини «Дніпроекономресурси» за непідтвердженими господарськими операціями.
Пунктом 121.1 ст.121 Податкового кодексу України встановлено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.
У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис. (п. 85.6 ст. 85 Податкового кодексу України).
Відповідачем не надано акт про відмову позивача надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу, проте листом від 30.10.2014р. підприємство повідомило відповідача про те, що ним в ході перевірки надаються усі первині документи.
Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач не довів правомірність винесення ним оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
ОСОБА_48 документів наданих позивачем, які підтверджують проведення господарських операцій не спростовані, а доводи відповідача спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Крім того, із змісту позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами про одночасне визнання нечинним та скасування податкових повідомлень-рішень, винесених відповідачем.
Проте, статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Пунктом 1 ч. 4 статті 105 встановлено, що адміністративний позов може містити вимоги про скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.
З огляду на викладене, оцінюючи усі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 1, 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись ст. 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕД-МАР" судовий збір в сумі 414,12 грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 12 червня 2015 року

Суддя ОСОБА_1