Справа № 826/8676/13-а
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року м. Київ К/800/59851/13

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - Інспекція)

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.07.2013

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2013

у справі № 826/8676/13-а

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Роял Стоун" (далі - Товариство)

до Інспекції

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов подано про визнання протиправним і скасування податкових повідомлень-рішень від 22.05.2013 № та № .

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.07.2013, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2013, позов задоволено з посиланням на дотримання платником умов формування податкового кредиту при відображенні у податковому обліку господарських операцій з придбання підрядних робіт у товариства з обмеженою відповідальністю «Адва Естейт» (далі - ТОВ «Адва Естейт»).

Законність ухвалених у справі судових актів перевіряється у порядку глави 2 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з касаційною скаргою Інспекції, в якій вона просить скасувати ухвалені у справі судові акти та відмовити у позові, посилаючись на фіктивний характер зазначених операцій.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення розглядуваних касаційних вимог виходячи з такого.

Попередніми судовими інстанціями у розгляді справи встановлено, що Інспекцією було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з питань правильності визначення, повноти нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Адва Естейт» за період з 01.08.2011 по 30.01.2012.

Під час цієї перевірки відповідач дійшов висновку про неправомірне формування позивачем податкового кредиту за операціями з поставки названим контрагентом підрядних робіт за договором підряду від 18.07.2011 № 7-18 з посиланням на безтоварний характер цих операцій.

Наведений висновок слугував підставою для прийняття Інспекцією:

податкового повідомлення-рішення від 22.05.2013 № , за яким Товариству визначено суму завищення від'ємного значення ПДВ у розмірі 230 436 грн.;

податкового повідомлення-рішення від 22.05.2013 № про збільшення платникові грошового зобов'язання з ПДВ на 276 954 грн. (у тому числі на 221 563 грн. за основним платежем та на 55391 грн. за штрафними санкціями).

У підпункті 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК) податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

В силу вимог пункту 198.6 цієї ж статті ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З наведених законодавчих положень вбачається, що податкові наслідки у вигляді зменшення бази оподаткування податку на додану вартість на суму понесених (нарахованих) витрат по сплаті ПДВ у ціні придбаних товарів (робіт, послуг) є правомірними за умови реального виконання господарської операції та наявності належним чином оформлених первинних документів (зокрема, податкових накладних), що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

При цьому подання платником усіх належним чином оформлених документів податковому органові з ціллю отримання податкової вигоди є достатньою підставою для її одержання, якщо податковим органом не представлено суду доказів недостовірності або суперечливості вказаних у таких документах відомостей.

У справі, що переглядається, судами встановлено, що на підтвердження факту виконання ТОВ «Адва Естейт» ремонтних робіт на об'єктах Товариства позивачем подано: договір підряду від 18.07.2011 № 7-18 з графіком виконання та фінансування робіт, акти приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт типової форми № КБ-3, податкові накладні, виписки з банківського рахунку Товариства про оплату придбаних робіт у безготівковому порядку.

В силу частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України тягар доказування недостовірності відомостей у поданих платником первинних документах, отримання ним податкової вигоди не у зв'язку із здійсненням реальної підприємницької або іншої економічної діяльності покладається на податковий орган.

У даному разі доводи Інспекції, якими вона мотивує недостовірність відомостей у поданих платником первинних документах та, відповідно, законність прийняття оспорюваних актів індивідуальної дії, ґрунтуються на результатах зустрічної звірки ТОВ «Адва Естейт», якою встановлено відсутність у цього платника необхідних умов для провадження господарської діяльності, а також укладення ним нікчемних правочинів та здійснення безтоварних операцій з суб'єктами господарювання з ознаками фіктивності (у тому числі з товариством з обмеженою відповідальністю «БК «Турам»).

Втім за даних обставин висновки контролюючого органу, зроблені за результатами проведення зустрічної звірки контрагента платника, самі по собі не може слугувати належним доказом нереальності спірних правовідносин між позивачем та ТОВ Адва Естейт» і спростовувати факти, засвідчені первинними документами. До того ж, ці висновки не є беззаперечним доказом безтоварності операцій між позивачем та ТОВ «БГ «Вертикаль».

Адже відсутність у постачальника основних фондів, транспортних засобів трудових ресурсів не може свідчити про неможливість виконання ним зобов'язань за договором підряду з Товариством. Цивільним та господарським законодавством передбачені різні способи здійснення підприємницької діяльності, у тому числі й без володіння необхідними ресурсами для такої діяльності.

Правовідносини названого постачальника з іншими суб'єктами господарювання не стосуються його операцій з Товариством та не можуть впливати на податковий облік позивача у справі як сторонньої особи.

Отже, встановивши фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення цього спору, суди дійшли обґрунтованого висновку, що право Товариства на податковий кредит та реальність господарських операцій підтверджені належними документами, а підстави для висновку про недобросовісність позивача як платника податків відсутні.

У зв'язку з цим суди правомірно задовольнили позов, скасувавши оспорювані податкові повідомлення-рішення.

Норми права при вирішенні спору застосовані судами попередніх інстанцій правильно. Порушень процесуальних норм, що тягнуть скасування судових актів, не виявлено, а тому підстав для задоволення касаційних вимог Інспекції не вбачається.

За таких обставин, керуючись статтями 220, 2201, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві відхилити.

2. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.07.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2013 у справі № 826/8676/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку статей 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова
І.В. Приходько