Справа № 2а-9930/10/0870
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2011-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2011 року (15 год. 48 хв.) Справа № 2а-9930/10/0870

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О.

при секретарі судового засідання Вітковській С.О.

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_2

до: Запорізької митниці

про: визнання незаконною відмову та зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2010 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Запорізької митниці про визнання відмови Запорізької митниці у пільговому оформленні транспортного засобу незаконною; зобовязання Запорізької митниці здійснити митне оформлення транспортного засобу ВАЗ 2101 та причепу БЕЛАЗ 81201, номер кузова НОМЕР_1 зі звільненням від оподаткування та видати митне свідоцтво з обмеженням відчуження протягом одного року з 03.08.2010; зобовязання Запорізької митниці не нараховувати плату за перебування транспортних засобів на складі митниці.

В адміністративному позові вказано, що 02.08.2010, ОСОБА_2 при перетинанні кордону намагався здійснити митне оформлення транспортного засобу ВАЗ 2101 та причепу БЕЛАЗ 81201, номер кузова НОМЕР_1 зі звільненням від оподаткування як таких, що ввезені на територію України при переїзді на постійне місце проживання до України. Але листом Запорізької митниці від 07.10.2010 № 07-05-26-26/5868 заявнику було відмовлено в проведенні митного оформлення, оскільки у нього відсутній документ, який підтверджує факт переселення позивача на постійне місце проживання до України.

На підставі викладеного позивач звернувся із позовом до суду.

В свою чергу, відповідач не погодившись із позовом надав до суду свої заперечення, у яких зазначив, що ОСОБА_2 при здійснені митного оформлення транспортного засобу подав лише паспорт громадянина ОСОБА_4 Федерації. Якщо позивач мав на меті переїхати на постійне місце проживання, то йому необхідно було отримати паспортний документ іноземця та особи без громадянства на право виїзду за кордон з імміграційною візою на постійне проживання в Україні, виданою закордонним дипломатичним представництвом або консульською установою України, та/або копію дозволу на імміграцію в Україну й отримати в Україні посвідку на постійне місце проживання.

Позивачем не було надано всіх необхідних документів, які б підтверджували, що він проживає на території України протягом року та переїхав на постійне місце проживання, тобто має право на пільгове оформлення транспортного засобу.

У звязку з цим, відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Вивчивши матеріали адміністративного позову, вислухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 13.09.2001 № 2681-III «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України» (надалі Закон № 2681-III), громадяни за умови дотримання вимог Митного кодексу України та інших законодавчих актів України можуть переміщувати через митний кордон України будь-які особисті речі та товари, крім тих, що заборонені до ввезення в Україну, а також тих, щодо яких законодавством України встановлені обмеження.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1990 року постійно проживав на території України та був громадянином СРСР. У 1991 році зі своєю дружиною виїхав до Белгородської області на постійне місце проживання.

07 червня 2001 року позивачу виданий паспорт громадянина ОСОБА_4 Федерації.

З грудня 2009 року, купивши будинок у селі Північне, Мелітопольського району, Запорізької області, що підтверджується договором купівлі-продажу жилого будинку від 31.12.2009, наданого до матеріалів справи, розпочав займатися переїздом на територію України.

15 червня 2010 року ОСОБА_2 отримав паспорт громадянина України, серія СЮ 185657, виданого Мелітопольським РВ ГУМВС України в Запорізькій області.

Як встановлено з матеріалів справи, при здійсненні митного оформлення транспортного засобу, позивачу, за його зверненням, 07.10.2010 за № 07-05-26-26/5868 була надана відповідь Запорізької митниці про те, що право на ввезення транспортних засобів зі звільнення від оподаткування мають громадяни, які переселяються на постійне місце проживання в Україну за умови наявності документів, визначених правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України. Але, згідно наданих ОСОБА_2 документів, не був підтверджений факт його переселення на постійне місце проживання до України, тобто його не можна віднести до категорії осіб, що переселяються на постійне місце проживання до України.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України», дозволяється ввезення у разі переселення на постійне місце проживання на кожного повнолітнього громадянина одного механічного транспортного засобу за кодами 87.01, 87.02, 87.03, 87.04, 87.05 Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за умови, що він є власником такого транспортного засобу не менше року та за умови перебування такого транспортного засобу на обліку в країні постійного місця попереднього проживання не менше року.

У матеріалах справи міститься Договір дарування від 28.01.1981, який підтверджує факт того, що ОСОБА_5 був подарований автомобіль марки ВАЗ 2101 його батьком ОСОБА_6 та Довідка, видана міжрайонним відділом технічного огляду транспорту та реєстрації, екзаменаційної роботи ГІБДР УВС Белгородської області МВС Росії про те, що вказаний автомобіль ВАЗ 2101 та причеп БЕЛАЗ 81201, номер кузова НОМЕР_1 були зареєстровані за ОСОБА_5

Відповідно до вимог п 4.1. Наказу Державної митної служби України від 17.11.2005 № 1118 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 25.11.2005 за № 1428/11708 (надалі Наказ № 1118), при необхідності вирішення питання про можливість звільнення ТЗ від оподаткування посадова особа митного органу, яка здійснює митне оформлення ТЗ, перевіряє відомості та відмітки в документах на відповідність вимогам Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України»:

постійне проживання громадянина на території країни попереднього місця проживання не менше одного року (для іноземців та осіб без громадянства - з дати підтвердження факту постійного проживання в країні попереднього місця проживання до дати отримання посвідки на постійне проживання або до дати отримання паспорта громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні; для громадян України - з дати поставлення до дати зняття з постійного консульського обліку, а за відсутності відмітки про зняття з постійного консульського обліку - до дати отримання паспорта громадянина України);

перебування ТЗ у власності громадянина не менше одного року з дати набуття права власності на ТЗ до дати: для іноземців та осіб без громадянства - отримання посвідки на постійне проживання або отримання паспорта громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні; для громадян України - зняття з постійного консульського обліку, а за відсутності відмітки про зняття з постійного консульського обліку - до дати отримання паспорта громадянина України);

перебування ТЗ на обліку в країні постійного місця попереднього проживання його власника не менше одного року (для іноземців та осіб без громадянства - з дати підтвердження факту постійного проживання в країні попереднього місця проживання до дати отримання посвідки на постійне проживання або до дати отримання паспорта громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні; для громадян України - з дати поставлення до дати зняття з постійного консульського обліку, а за відсутності відмітки про зняття з постійного консульського обліку - до дати отримання паспорта громадянина України).

Але, згідно вимог п. 4.2. Наказу № 1118, підтвердженням права на здійснення митного оформлення ТЗ зі звільненням від оподаткування, згідно з вимогами статті 8 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України», є такі документи та відмітки в них:

підтвердження складу спадщини за законом, відкритої за межами України на користь громадянина-резидента органами, що вчиняють нотаріальні дії в країні її відкриття. Таке підтвердження підлягає легалізації у відповідній консульській установі України, що діє у відповідних країнах, якщо інше не встановлено міжнародним договором України, згоду на обов'язковість якого надано Верховною Радою України;

довідка, видана Міністерством закордонних справ України, за підписом першого заступника Міністра закордонних справ України, а в разі його відсутності - одного із заступників відповідно до розподілу обов'язків, а також керівника фінансового підрозділу Міністерства закордонних справ України про суму коштів, що виплачуються працівникам дипломатичної служби України, які перебували за кордоном у довгостроковому відрядженні або проходили дипломатичну службу за кордоном строком не менше одного року та повертаються в Україну;

для громадян України, які переселяються на постійне місце проживання в Україну:

а) паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом "Постійне проживання", проставленим й анульованим відповідним підрозділом міграційної служби, або з відміткою про анулювання напису "Постійне проживання", засвідченого гербовою печаткою консульської установи України в країні попереднього проживання такого громадянина (для громадян України, які раніше виїхали за межі України тимчасово та подали клопотання про залишення на постійне проживання за кордоном), та відмітками про дату поставлення та зняття з постійного консульського обліку, засвідченими гербовою печаткою консульської установи України в країні попереднього проживання такого громадянина або анульованою відміткою про дату поставлення на постійний консульський облік, засвідченою гербовою печаткою консульської установи України в країні попереднього проживання такого громадянина;

б) паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні (може бути відсутнім при перетині митного кордону України);

для іноземців та осіб без громадянства, які переселяються на постійне місце проживання в Україну:

а) паспортний документ іноземця та особи без громадянства на право виїзду за кордон з імміграційною візою на постійне проживання в Україні, виданою закордонним дипломатичним представництвом або консульською установою України, та/або копія дозволу на імміграцію в Україну;

б) посвідка на постійне проживання в Україні (може бути відсутньою при перетині митного кордону України);

в) відмітка у паспортному документі іноземця та особи без громадянства на право виїзду за кордон про наявність дозволу на постійне проживання, встановлена додатком 1 до Правил в'їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.95 № 1074 (може бути відсутня при перетині митного кордону України);

для осіб, які набули громадянства України за територіальним походженням:

а) паспортний документ іноземця та особи без громадянства з відомостями, що підтверджують факт переселення на постійне місце проживання в Україну (при перетині митного кордону України);

б) паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні (відсутній при перетині митного кордону України);

в) копія паспортного документа іноземця та особи без громадянства з відомостями, що підтверджують факт переселення на постійне місце проживання.

Отже, позивачу необхідно було підтвердити факт постійного проживання на території України в період з липня 2009 року по теперішній час.

Освідомивши викладене, позивач на момент розгляду цієї адміністративної справи № 2а-9930/10/0870 звернувся із позовом до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області щодо вирішення вказаного питання.

12 травня 2011 року ухвалою суду, за клопотанням позивача, було зупинено провадження в адміністративній справі № 2а-9930/10/0870 до набрання законної сили рішенням Мелітопольського районного суду щодо вирішення питання громадянства позивача.

10 жовтня 2011 року провадження по справі № 2а-9930/10/0870 було поновлено у звязку із набранням законної сили рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 02.08.2011 по справі № 2-о-389-11. Судове рішення набрало законної сили 15.08.2011, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже Запорізькою митницею не доведено факту не переселення на постійне місце проживання в Україну, а тому позовні вимоги в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Стосовно іншої частини позовних вимог, то суд це розяснює наступним.

Під час надання адміністративного позову до Запорізького окружного адміністративного суду, позивачем не було доведено факту постійного проживання в Україні. Цей факт було зясовано під час розгляду адміністративної справи і доведено рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області. Тому на момент пільгового оформлення транспортного засобу позивача, відмова Запорізької митниці була законною.

Що стосується іншої вимоги позивача про зобовязання судом відповідача не нараховувати плату за перебування транспортних засобів на складі митниці, то ця виключна компетенція належить Запорізькій митниці. Відповідно до матеріалів справи, позивачем у справу не було надано відповідного документу щодо нарахованої плати за перебування ТЗ на складі митниці. З огляду на цю обставину вимога позивача є передчасною.

Згідно із ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 3, 4, 7, 11, 71, 94, 159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Запорізької митниці про визнання незаконною відмову та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобовязати Запорізьку митницю здійснити митне оформлення транспортного засобу ВАЗ 2101 та причепу БЕЛАЗ 81201, номер кузова НОМЕР_1 зі звільненням від оподаткування та видати митне свідоцтво з обмеженням відчуження.

В іншій частині позову відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя /підпис/ ОСОБА_7