Справа № 820/700/15
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 р.Справа № 820/700/15

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старосуда М.І.

Суддів: Яковенка М.М. , Лях О.П.

при секретарі судового засідання Клочко Ю.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Дергачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2015р. по справі № 820/700/15

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Дергачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до Дергачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 07.10.2014 року та № НОМЕР_2 від 18.12.2014 року, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.12.2014року № ф-, рішення № НОМЕР_3 від 18.12.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2015р. зазначений адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, а саме: приписів Податкового кодексу України, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких він, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Представник позивача, наполягаючи на законності та обгрунтованості постанови суду першої інстанції, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що у період з 28.08.2014 року по 17.09.2014 року Дергачівською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Харківській області проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт від 24.09.2014 року за № 852/20-11-17-02-05/65/НОМЕР_4.

Згідно висновків акту перевірки позивач порушив вимоги чинного законодавства, а саме:

-п. 6 ст. 128 ГК України, що полягає у неналежному веденні підприємцем обліку доходів і витрат за 2012-2013 роки, а саме: завищення валового доходу за 2012 рік на суму 60194 грн., за 2013 рік 2800 грн., завищення валових витрат за 2012 рік на суму 105924 грн., за 2013 рік - 3753 грн.;

-п. 177.2 ст. 177 ПК України в частині завищення оподатковуваного доходу в загальній сумі 62994 грн.;

-п. 177.4 ст. 177 з урахуванням п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, в частині віднесення до складу витрат, не підтверджених відповідними розрахунковими, платіжними документами, що призвело до завищення валових витрат за 2012 рік на суму 105924 грн., у тому числі, на 21000 грн. за рахунок визначення правочинів між ТОВ Компанія Грифон Консалт та ФОП ОСОБА_3 нікчемними, за 2013 рік на суму 3753 грн.;

-п. 177.4 ст. 177 ПК України в частині заниження чистого оподатковуваного доходу за 2012 рік в сумі 45730 грн., за 2013 рік - в сумі 953 грн. На підстані п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України донараховано податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 6954 грн.

-п.п. 176.2 б п. 176.2 ст. 176 ПК України ФОП ОСОБА_3 не подано податкові розрахунки за формою 1-ДФ до податкового органу за 1 квартал 2012 року та 1 квартал 2013 року з відображенням виплат фізичним особам-підприємцям (лютий 2012 року ФОП ОСОБА_4-568 грн., березень 2013 року - ФОП ОСОБА_5 240 грн.);

-п. 2 ч.1 ст. 7 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в частині заниження суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску в загальній сумі 36080 грн. Встановлено заниження єдиного внеску в загальній сумі 12519,76 грн.

-абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в частині неперахування єдиного внеску нарахованого ФОП ОСОБА_3 за результатами 2013 року в сумі 489,26 грн. по строку 10.02.2014 року;

-ст. 187 ПК України в частині включення до складу податкового зобовязання сум ПДВ від продажу товару, придбаного у ТОВ Компанія Грифон Консалт в загальній сумі ПДВ 4480 грн. за липень 2012 року;

-п. 198.1 ст. 198 ПК України у липні 2012 року безпідставно віднесено суми ПДВ за нікчемними правочинами по придбанню товару у ТОВ Компанія Грифон Консалт на загальну суму ПДВ 4480 грн.

З посиланням на висновки вказаного акту перевірки, контролюючим органом 07.10.2014 року прийнято податкове повідомлення рішення форми Р за № НОМЕР_1 (а.с. 10, т.1), яким позивачу за порушення п.п. 177.2, 177.4 ст. 177, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України збільшено суму грошового зобовязання за платежем Податок на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності в сумі 8693,00 коп., з яких 6954 грн. за основним платежем та 1739 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

В ході розгляду первинної скарги ФОП ОСОБА_3 від 15.10.2014 року, рішенням ГУ Міндоходів у Харківській області від 14.11.2014 року призначено проведення документальної позапланової перевірки.

На виконання вказаного рішення Дергачівською ОДПІ в період з 24.11.2014 року по 02.12.2014 року проведена позапланова документальна перевірка ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт від 09.12.2014 року за № 1208/20-11-17-02-05/83/НОМЕР_4.

Згідно вказаного акту перевірки позивач порушив приписи:

-п. 177.10 ст. 177 ПК України щодо неналежного ведення обліку доходів і витрат;

-п. 2 Порядку ведення книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, затвердженого Наказом ДПА України від 24.12.2010 року № 1025, за 2012, 2013 роки;

-п. 177.2 ст. 177 ПК України в частині завищення оподатковуваного доходу в загальній сумі 67702 грн.;

-п. 177.4 ст. 177 з урахуванням п. 138.4 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, в частині віднесення до складу витрат, не підтверджених відповідними розрахунковими, платіжними документами, які понесені в період отримання доходу, що призвело до завищення валових витрат за 2012 рік на суму 189251 грн., за 2013 рік на суму 2034 грн.;

-п. 177.2 ст. 177 ПК України в частині заниження чистого оподатковуваного доходу за 2012 рік в сумі 124349 грн., завищення чистого доходу за 2013 рік в сумі 766 грн. На підставні п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України донараховано податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 18537 грн.

-п.п. 176.2 б п. 176.2 ст. 176 ПК України не подано податкові розрахунки за формою 1-ДФ до податкового органу за 1 квартал 2012 року та 1 квартал 2013 року з відображенням виплат фізичним особам-підприємцям (лютий 2012 року ФОП ОСОБА_4-568 грн., березень 2013 року - ФОП ОСОБА_5 240 грн.);

-п. 2 ч.1 ст. 7 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в частині заниження суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску в загальній сумі 88100,22 грн. Донараховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 18537 грн.;

-абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в частині неперахування єдиного внеску, нарахованого ФОП ОСОБА_3 за результатами 2013 року в сумі 489,26 грн. по строку 10.02.2014 року та єдиного внеску за 2013 рік в сумі 4311,50 грн.;

-ст. 187 ПК України в частині включення до складу податкового зобовязання сум ПДВ за нікчемними правочинами по взаємовідносинах з ПАТ Металургтрансремонт ВП Інгуцельський завод по ремонту дизелів Промдизель, на адресу якого виписано податкову накладну на товар, придбаний у ТОВ Компанія Грифон Консалт на загальну суму ПДВ 4480 грн. за липень 2012 року за рахунок здійснення транзитних фінансових потоків;

-п. 198.1 ст. 198 ПК України - у липні 2012 року безпідставно віднесено суми ПДВ за нікчемними правочинами по придбанню товару у ТОВ Компанія Грифон Консалт на загальну суму ПДВ 4200 грн.

На підставі висновків акту перевірки від 09.12.2014 року за № 1208/20-11-17-02-05/83/НОМЕР_4 та з урахуванням висновків акту від 24.09.2014 року за № 852/20-11-17-02-05/65/НОМЕР_4, контролюючим органом прийняті:

-податкове повідомлення-рішення від 18.12.2014 року № НОМЕР_2, яким за порушення п.п. 177.2, 177.4 ст. 177, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України збільшено суму грошового зобовязання за платежем Податок на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності в сумі 14507,53 коп., з яких 11583,45 грн. за основним платежем та 2924,08 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 9, т. 1);

-складено податкову вимогу № ф- від 09.12.2014 року про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в сумі 30570,77 грн. (а.с. 12, т.1);

-рішення № НОМЕР_3 від 18.12.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано санкцію у розмірі 2768, 62 грн. у порядку п. 3 ч.11 ст. 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за порушення, передбачене п. 2 ч. 1 ст. 7 вказаного Закону, яке полягає у несплаті позивачем суми єдиного внеску в розмірі 30570,77 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доказано правомірності прийнятих рішень.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно п.п.177.2, 177.4 ст.177 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III Податкового Кодексу.

Відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, на підставі усного договору ТОВ Компанія Консалт поставило позивачу 2 кришки Д49.78.1.сб1Ц1 на загальну суму 25 200 грн., в тому числі ПДВ 4200 грн., згідно видаткової накладної РН-000174 від 27.07.2012 року (а.с. 182 т.1).

Зазначені 2 кришки позивач поставив Інгулецькому заводу по ремонту дизелів «Промдизель» ПАТ «Металургтрансремонт» на загальну суму 26 880 грн., в тому числі ПДВ 4480 грн., згідно накладної № 289 від 27.07.2012 р. (а.с. 185 т.1).

На підтвердження виконання договору позивач отримав від продавця - ТОВ Компанія Консалт податкову накладну № 116 від 27.07.2012 року на суму вартості придбаних товарно-матеріальних цінностей в загальному розмірі 25200 грн., в тому числі, ПДВ- 4200 грн. та виписав покупцю - ПАТ «Металургтрансремонт» Інгулецькому заводу по ремонту дизелів «Промдизель» податкову накладну від 27.07.2012 року за № 25 на суму вартості проданих товарно-матеріальних цінностей в загальному розмірі 26880 грн., в тому числі, ПДВ- 4480 грн. (а.с. 181,184, т.1).

Транспортування вказаних 2 кришок Д49.78.1.сб1Ц1 здійснено позивачем власним автотранспортним засобом марки KIA Corento держ. номер НОМЕР_5.

Перелік та кількість товарно-матеріальних цінностей, вказаних у видатковій накладній відповідає вказаним показникам у податкових накладних.

Згідно копії виписки по банківському рахунку ФОП ОСОБА_3 03.08.2012 року перерахував ТОВ Компанія Консалт за 2 кришки Д49.78.1.сб1Ц1 безготівкові грошові кошти на загальну суму 25 200 грн. (а.с. 222 т.1). Доказів повернення цих коштів до позивача, наявності у позивача та його контрагента спільного інтересу щодо їх отримання позивачем (що могло б мати місце в разі пов'язаності цих осіб), до матеріалів справи суб'єктом владних повноважень не подано.

За правилами Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" операція по списанню коштів з банківських рахунків платника податку призводить до зміни стану та структури активів і зобов'язань такого платника.

Зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що господарська операція між позивачем і ТОВ Компанія Консалт носить реальний характер, а отже ФОП ОСОБА_3 правомірно включено до валових витрат витрати на придбання товарно-матеріальних цінностей.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ Аудиторська фірма Фортекс надало позивачу консультаційні послуги з питань бухгалтерського та податкового обліку, юридичним питанням та 19.07.2013 року виписало на вказану господарську операцію податкову накладну (а.с. 161 т. 1).

Факт виконання робіт з надання позивачу зазначених послуг підтверджується актами виконаних робіт, в тому числі актом від 31.07.2013 року на суму 2281,20 грн. (а.с. 161 т 1).

Випискою із банківського рахунку позивача підтверджено, що оплата за надані послуги в повному обсязі в сумі 2281,2 грн. здійснена позивачем 19.07.2013 року (а.с. 162, т.1).

Колегія суддів зазначає, що відповідачем в апеляційній скарзі не наведено підстав та не надано доказів, чому перевіряючими не взято до уваги дані платіжного документу від 19.07.2013 року, а прийнято до уваги такий документ від 19.12.2012 року, що не відображає призначення платежу: послуги у липні 2013 року.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обгрунтованості включення позивачем до валових витрат, понесені ним витрати у сумі 2281,2 грн. по взаємовідносинам з ТОВ Аудиторська фірма Фортекс.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, у перевіряємому періоді позивач придбавав та поставляв товарно-матеріальні цінності по господарських операціях з наступними контрагентами: ТОВ Транс Інжинірінг, ПАТ Металургтрансремонт ВП Інгулецький завод по ремонту дизелів Промдизель, ТОВ Укртрансдизель, ТОВ Інвестидор, ТОВ Електропривід-ЛТД, ТОВ Клесовський кар'єр нерудних корисних копалин, ПАТ Управління Механізації Південтрансбуд, ТОВ Теплоконтроль, ПАТ Укренергоремонт, ТОВ Донбасдизельсервіс, ПАТ ХайдельбергЦемент Україна, що підтверджується наданими позивачем податковими накладними, видатковими накладними, довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей, накладними, актами виконаних робіт (а.с. 75-146, т.1).

Вказані документи свідчать про придбання позивачем товарно матеріальних цінностей у контрагентів, їх використання у власній господарській діяльності шляхом продажу та виконання послуг з ремонту обладнання, що відповідає видам діяльності позивача.

Фактичне здійснення відповідних взаєморозрахунків позивача з контрагентами підтверджується даними виписки по банківському рахунку ФОП ОСОБА_3 (а.с. 197-233, т.1)

Витрати на придбання товарно-матеріальних цінностей позивачем віднесено до валових витрат, а доходи відповідно-до валових доходів.

Згідно податкових декларацій за 2012-2013 роки (а.с. 191-196, т.1), позивачем віднесено вказані витрати до валових витрат та доходів доходи від реалізованої продукції та наданих послуг.

Відповідно до п. 138.4 ст.138 ПК України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач у перевіряємому періоді придбав товарно-матеріальні цінності, які використав шляхом продажу та при наданні послуг, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності висновків відповідача про порушення позивачем приписів: п.п. 177.2, 177.4 ст. 177, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України та безпідставності прийняття податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1 від 07.10.2014 року та № НОМЕР_2 від 18.12.2014 року

Як вбачається з матеріалів справи, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 09.12.2014 року № ф- та рішення № НОМЕР_3 від 18.12.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, прийняті відповідачем з урахуванням встановлених ним порушень п.п. 177.2, 177.4 ст. 177, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України та висновку про заниження чистого оподатковуваного доходу, що є базою нарахування єдиного внеску.

Однак, позивачу протиправно донараховано податок на доходи фізичних осіб згідно оскаржуваних податкових повідомлень рішень № НОМЕР_1 від 07.10.2014 р. та № НОМЕР_2 від 18.12.2014 р., а тому, відповідно, позивачем не було занижено сплату до бюджету суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про неправомірність прийняття відповідачем податкових повідомлень - рішень № НОМЕР_1 від 07.10.2014 року та № НОМЕР_2 від 18.12.2014 року, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09.12.2014 року № ф-, рішення № НОМЕР_3 від 18.12.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальних органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Таким чином, колегія суддів переглянувши рішення суду першої вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2015р. по справі № 820/700/15 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Дергачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2015р. по справі № 820/700/15 залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина ухвали прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 08 липня 2015 року. У повному обсязі буде складена 13 липня 2015 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_6
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_7 ОСОБА_8