Справа № 2а-6441/09/0870
Суддя: Щербак Андрій Анатолійович
Дата ухвалення: 2010-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2а-6441/09/0870

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2010 року Справа № 2а-6441/09/0870

(14 год. 25 хв.)

Запорізький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Щербака А.А., при секретарі Запара О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжя про зобов’язання утриматись від самостійного розподілу коштів та зобов’язання зарахувати суму до сплати до бюджету,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Запорізького окружного адміністративного суду знаходиться зазначений адміністративний позов.

Позивач просить зобов’язати суб’єкта владних повноважень – Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжя утриматись від самостійного розподілу коштів ВАТ «Запоріжжяобленерго», що спрямовуються ним в рахунок погашення податкових зобов’язань поточного періоду.

Зобов’язати суб’єкта владних повноважень - Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжя зарахувати 7 285 101гр. ПДВ до сплати в бюджет за підсумками вересня 2009р.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Пояснили, що у податкового органу відсутні повноваження змінювати призначення платежу, якій було самостійно визначено платником податків у платіжних дорученнях.

Представник відповідача позов не визнав, пояснив, що в порядку п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов’язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов’язковими платежами) – у рівних пропорціях. Згідно пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 зазначеного Закону, органами, уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу є виключно податкові органи. Таким чином, на думку представника відповідача, дії контролюючого органу є законними. В позові просив відмовити.

Прокурор, якій брав участь у справі згідно повідомлення про вступ прокурора у справу від 25.12.2009р., просив у позові відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ВАТ «Запоріжжяобленерго» за вересень 2009р. задекларувало 7 285 101гр. ПДВ, який підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за підсумками поточного звітного періоду, з урахуванням від’ємного значення попереднього звітного періоду. На підтвердження зазначеного надана копія податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2009р.

Зазначена сума у відповідності до вимог пп. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визнається сумою податкового боргу платника податків.

Пунктом 7.7 ст. 7 Закону « Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначений принцип рівності бюджетних інтересів. Установлено, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов’язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов’язковими платежами) – у рівних пропорціях.

Як визначено пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» джерелами самостійної сплати податкових зобов’язань або податкового боргу платника податку є будь-які власні кошти такого платника податку. Отже, грошовий платіж є єдиною формою сплати податкових зобов’язань і погашення податкового боргу.

Згідно з пунктом 6 статті 7 Закону України “Про Національний банк України” Національний банк України визначає систему, порядок і форми платежів.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за № 377/89/76, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції. При цьому згідно з пунктом 3.8 зазначеної Інструкції реквізит “Призначення платежу” платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення “Призначення платежу”. Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.

Із наведеного випливає, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику. Тому суми податкових зобов’язань або податкового боргу з урахуванням підпункту 16.5.2 пункту 16.5 статті 16 Закону «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» слід вважати сплаченими у день реєстрації банківською установою платіжного документа із зазначеним у ньому призначенням платежу на сплату відповідних податкових зобов’язань або податкового боргу, визначених платником податків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, який є спеціальним законом з питань оподаткування і установлює порядок погашення зобов’язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов’язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначено вичерпний перелік заходів, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу. Серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

Таким чином, у разі недотримання платником податків порядку погашення податкового боргу та виконання податкових зобов’язань, передбаченого пунктом 7.7 статті 7 Закону, податковий орган не наділений правом чи обов’язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

За таких обставин самостійне зарахування податковим органом сплачених платником податку сум у рахунок податкового боргу або тих податкових зобов’язань, які не вказані в призначенні платежу під час перерахування платником податків коштів до бюджету, є неправомірним.

У відповідності до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Суд вважає за необхідне визнати дії відповідача по розподілу коштів та зміні призначення платежу, визначеного позивачем у відповідних платіжних дорученнях протиправними.

У решті позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити виходячи з наступного.

П. 22.1 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачає ініціювання переказу за таким видом розрахункових документів як платіжне доручення.

П 22.4 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачає, що при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Щодо позовних вимог про зобов’язання СДПІ по роботі з ВПП утриматись від самостійного розподілу коштів ВАТ «Запоріжжяобленерго», то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Повноваження податкового органу визначені Законом України «Про державну податкову в Україні» та іншим спеціальним податковим законодавством. Таким чином, зважаючи на положення ст. 19 Конституції України, чинним законодавством вже встановлений обов’язок податкового органу утримуватися від дій, що прямо не передбачені законодавством.

У відповідності до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 94, 158, 161-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» судові витрати в сумі 1 грн. 70 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в десятиденний строк з дня складання постанови в повному обсязі (якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови) та поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з одночасної подачею її копії до суду апеляційної інстанції, або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження чи апеляційної скарги.

Повне рішення виготовлене 20 січня 2010 року.

Суддя (підпис) А.А. Щербак