Справа № 2015/2-а-92/11
Суддя: Юхименко О. М.
Дата ухвалення: 2011-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Золочівський районний суд Харківської області
Справа № 2015/2-а-92/11
ПОСТАНОВА

іменем України

01.04.2011 смт.Золочів

Суддя Золочівського районного суду Харківської області Юхименко О.М., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення в Золочівському районі Харківської області, ОСОБА_2 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Золочівського районного суду Харківської області з адміністративним позовом, в якому просить визнати неправомірними дії відповідачів та зобовязати відповідачів управління праці та соціального захисту населення в Золочівському районі Харківської області, ОСОБА_2 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснити перерахунок та виплату щорічної допомоги до 5 травня як особі, яка є інвалідом війни та постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи і є інвалідом війни 1 категорії ІІ групи, починаючи з 01.01.2007 року . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він є інвалідом І категорії ІІ групи внаслідок захворювання, повязаного з участю в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році, отримує щорічну допомогу на оздоровлення, передбачену статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи». Відповідач не вживає ніяких заходів, щоб привести її у відповідність до чинного законодавства України та не повною мірою здійснює виплати.

Від відповідача управління праці та соціального захисту населення в Золочівському районі Харківської області надійшло письмове заперечення, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що всі виплати були здійснені в межах діючого законодавства та відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України і будь-яких порушень прав позивача з боку відповідача не було.

Від відповідача ОСОБА_2 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат надійшло заперечення про те, що Золочівський район є децентралізованим районом ,який призначає допомоги і компенсації, та здійснює виплату самостійно, тому Центр не може бути належним відповідачем по справі ОСОБА_1 В умовах централізованої системи знаходяться райони м. Харкова та два райони області : ОСОБА_2 і Дергачівський . По цих районах на підставі розпоряджень відповідних управлінь праці та соціального захисту населення Центр проводить нарахування, готує виплатні документи та відправляє їх до вузлів звязку та установ банків.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та інвалідом ІІ групи захворювання, що підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії А № 104896 (а.с.10).

Відповідно до частини першої ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивних територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі № 796-ХІІ.

Згідно пункту 1 частини четвертої статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідам третьої групи щорічна допомога на оздоровлення виплачується у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Згідно із ч.7 ст.48 цього Закону розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» виключно законами України визначається мінімальний розмір заробітної плати.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Золочівського району Харківської області, що позивачу правомірно виплачена щорічна допомога на оздоровлення, виходячи із розмірів, що встановлені Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» суд вважає безпідставними з наступних підстав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, виключно законами визначаються, зокрема основи соціального захисту, а статтею 75 Конституції встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в України є парламент Верховна Рада України. Конституція не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів.

Зі змісту вимог законів України про встановлення розмірів мінімальних заробітних плат, законів України про Державний бюджет України, якими визначалися мінімальні розміри заробітних плат, не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи

Відповідно до п.30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію абзацу 2 ч.1 ст. 48 зупинено на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року пункт 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» було визнано таким, що не відповідає Конституції України. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до п.п.20,28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було внесено зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині виплати компенсації і допомоги.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року пункти 20, 28 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було визнано такими що не відповідають Конституції України.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Як вбачається з письмової довідки УПСЗН Золочівської РДА, позивач отримав щорічну допомогу на оздоровлення за 2007 рік в розмірі 90 грн, за 2008 рік в розмірі 90 грн, за 2009 рік 90 грн.

Відповідно до ч.4 ст. 48 Закону № 796-ХІІ, яка діяла до прийняття Закону України«Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щорічна допомога на оздоровлення інвалідам ІІІ групи виплачується в розмірі 4 мінімальних заробітних плат.

Постановою КМУ від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» інвалідам ІІ групи установлена щорічна допомога на оздоровлення у розмірі 90 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тобто відповідач має керуватися діючою нормою ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно якої позивачу повинна виплачуватись щорічна допомога на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору. Крім того, це право гарантується Конституцією України (ч.2 ст.46). Розміри мінімальної заробітної плати і мінімальної пенсії за віком встановлюються Законом України «Про Державний бюджет» на відповідний рік.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що при визначенні розміру належних позивачеві соціальних виилат за 2007-2009 р.р. застосуванню підлягають ч.4 ст.48 Закону №796-ХП та ч.5 ст.13 Закону №3551-ХП, а не положення постанов КМУ від 12.07.2005 року за №562 та від 18.03.2009 року за №211, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню.

Поскільки відповідно ст. 4 п.18 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» позивач, як постраждалий внаслідок аварії на Чорнобильській атомній електростанції, звільнений від сплати судових збору, то згідно ст. 94 ч3 КАС України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Враховуючи викладене, керуючись Конституцією України, рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2010 року, від 22.05.2008, ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 183-2, 186 КАС України , суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для звернення до суду за захистом порушеного права.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Золочівського району Харківської області.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Золочівського району Харківської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01.01.2007 року грошової щорічної допомоги на оздоровлення та щорічної допомоги до 9 травн, як особі , яка постраждала кнаслідок Чорнобильської катастрофи.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Золочівського району Харківської області судовий збір на користь держави в розмірі 3 грн.40 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку ОСОБА_2 апеляційного адміністративного суду через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_3