Справа № 2-а-314/2010
Суддя: Олещук Б. Т.
Дата ухвалення: 2011-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Збаразький районний суд Тернопільської області
ПОСТАНОВА

іменем України

18 травня 2011 року Збаразький районний суд

Тернопільської області у складі:

головуючого судді Олещука Б.Т.

при секретарі Демчук О.М.

з участю представника позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 та представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 міської ради Тернопільської області, управління держкомзему у Збаразькому районі Тернопільської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання нечинним акта визначення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі приймання межових знаків на зберігання, скасування рішення сесії міської ради, визнання нечинним державного акта про право власності на земельну ділянку та усунення перешкод у користуванні жилим будинком з надвірними будівлями і спорудами, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 районна санітарно-епідеміогогічна станція,-

встановив:

До суду звернулася ОСОБА_4 з адміністративним позовом до ОСОБА_5 міської ради, управління держкомзему у Збаразькому районі, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 районна санітарно-епідеміогогічна станція, про визнання нечинним акта визначення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі приймання межових знаків на зберігання від 12 липня 2006 року, щодо присадибної ділянки, яка розташована по вул.Л.Українки, 3, в м.Збаражі, скасування рішення сесії ОСОБА_5 міської ради від 29 липня 2008 року, №786 в частині передачі у спільну сумісну власність ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0,0883 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарьских будівель і споруд по вул.Л.Українки, 3, в м.Збаражі. Крім того, позивач просить визнати нечинним державний акт серії ЯЗ №069297 виданий 16 грудня 2008 року ОСОБА_5 міською радою на право власності ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на земельну ділянку площею 0,0883 га розташовану по вул.Л.Українки, 3, в м.Збаражі, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарьских будівель і споруд та у зв`язку з цим просить усунути перешкоди у користуванні жилим будинком з надвірними будівлями і спорудами по вул.Л.Українки, 1, в м.Збаражі.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по вул.Л.Українки, 1, в м.Збаражі, до якого є лише один заїзд. Власниками сусіднього житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по вул.Л.Українки, 3, в м.Збаражі є відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, яким рішенням сесії ОСОБА_5 міської ради від 29 липня 2008 року, №786 передано у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,0883 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарьских будівель і споруд. Відповідно до цього рішення видано 16 грудня 2008 року державний акт серії ЯЗ №069297 на право власності на зазначену земельну ділянку. Вказними рішенням і державним актом істотно порушуються права позивачки в частині користування її житловим будинком. Зокрема у передану відповідачем земельну ділянку входить єдиний заїзд до будинку і позивачка змушена проходити до свого будинку через земельну ділянку (город), яка також належить відповідачам. Тому ОСОБА_4 позбавлена заїзду і проходу до свого будинку. До будинку не можуть заїхати автомобілі швидкої допомоги та пожежна.

Крім того, відповідачі звели на існуючому раніше заїзді мур та огорожу, що повністю перешкодило прохід та рух транспортних засобів до будинку позивачки. Огорожа також перешкоджає надходженню природного освітлення в її будинок, внаслідок чого є загроза появи плісняви у кімнатах. ОСОБА_4 змушена вдень використовувати електричне освітлення, що завдає їй додаткових фінансових витрат та вкрай негативно впливає на її здоров`я.

Представник позивачки ОСОБА_1, у судовому засіданні, позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на ті ж обставини і просив позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2, у судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що земельна ділянка площею 0,0883 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарьских будівель і споруд передана її у власність із дотриманням чинного законодавства. Однак, заїзду до будинку позивачки в даний час не має, а тому вона пропонує надати ОСОБА_4 частину своєї земельної ділянки для влаштування заїзду.

Представник відповідача, управління держкомзему у Збаразькому районі, в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду надійшло клопотання, в якій управління держкомзему у Збаразькому районі просить розглядати справу у відсутності його представника. Відносно позову зазначає, що технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, яка розташована по вул.Л.Українки, 3, в м.Збаражі Тернопільської області відповідала вимогам чинного законодавства про що був виданий відповідний висновок (а.с.181).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 районної санітарно-епідеміогогічної станції ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що в супереч будівельних нормам заїзду до будинку позивачки в даний час не має.

Незважаючи на належне повідомлення відповідачів ОСОБА_5 міську раду, ОСОБА_7, ОСОБА_9 про день, час і місце слухання справи (повідомлення про розгляд справи знаходяться у матеріалах справи) вони в судове засідання не зявилися. Не було повідомлено ними суд і про причини неявки в судове засідання.

За таких обставин, приймаючи до уваги вимоги ч.4 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідачів.

Заслухавши представників сторін, відповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що предметом даного спору є питання визнання нечинним акта визначення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі приймання межових знаків на зберігання від 12 липня 2006 року, щодо присадибної ділянки, яка розташована по вул.Л.Українки, 3, в м.Збаражі, скасування рішення сесії ОСОБА_5 міської ради від 29 липня 2008 року, №786 в частині передачі у спільну сумісну власність ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0,0883 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарьских будівель і споруд по вул.Л.Українки, 3, в м.Збаражі, визнання нечинним державного акта від 16 грудня 2008 року виданого ОСОБА_5 міською радою на право власності ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на дану земельну ділянку та у зв`язку з цим усунення перешкод у користуванні жилим будинком з надвірними будівлями і спорудами по вул.Л.Українки, 1, в м.Збаражі.

Судом встановлені наступні обставини.

Власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по вул.Л.Українки, 1, в м.Збаражі Тернопільської області є позивачка ОСОБА_10, що стверджується копією реєстраційного посвідчення права власності на будівлю (а.с.7).

Власниками сусіднього житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по вул.Л.Українки, 3, в м.Збаражі є відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що стверджується копіями реєстраційних посвідчень права власності на будівлю (а.с.107-109).

Рішенням сесії ОСОБА_5 міської ради від 29 липня 2008 року, №786 передано ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,0883 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарьских будівель і споруд по вул.Л.Українки, 3, в м.Збаражі (а.с.111).

16 грудня 2008 року видано державний акт серії ЯЗ №069297 на право власності ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 по 1/3 частці на зазначену земельну ділянку (а.с.215).

Підпис нижче графи: «ОСОБА_9 підписали», ліворуч прізвища: «ОСОБА_11А.» у акті визначення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі приймання межових знаків на зберігання від 12 липня 2006 року, щодо присадибної ділянки, яка розташована по вул.Л.Українки, 3, в м.Збаражі Тернопільської області (а.с.112) виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою, що стверджується висновком експерта №1-284/11 від 09.03.2011р. (а.с.174-178).

До будинку позивачки проходу і заїзду в даний час не має, що не заперечується відповідачкою ОСОБА_2 та підтверджується технічною документацією (а.с.113, 119), актом обстеження прибудинкової території від 19.05.2009р. (а.с.221), відповідю комісії ОСОБА_5 міської ради від 07.05.2009р. (а.с.15).

Відповідачі, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, збудували на раніше існуючому заїзді до будинку позивачки мур та огорожу і залишили будівельні матеріали, пісок, камінь, що не заперечується відповідачкою ОСОБА_2 та підтверджується актом перевірки додержання санітарного законодавства від 26.03.2010р. (а.с.17), актом обстеження прибудинкової території від 20.05.2009р. (а.с.218).

Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 24 червня 2010 року справу за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_5 міської ради Тернопільської області, управління держкомзему у Збаразькому районі Тернопільської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання нечинним акта визначення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі приймання межових знаків на зберігання, скасування рішення сесії міської ради, визнання нечинним державного акта про право власності на земельну ділянку та усунення перешкод у користуванні жилим будинком з надвірними будівлями і спорудами, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 районна санітарно-епідеміогогічна станція провадженням закрито як таку, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (а.с.225-228).

Будь-яких спростувань вищенаведених обставин судом не здобуто.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Отже, вищезазначені рішення і державний акт видані з порушенням, оскільки акт визначення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі приймання межових знаків на зберігання від 12 липня 2006 року, щодо присадибної ділянки, яка розташована по вул.Л.Українки, 3, в м.Збаражі не погоджений з позивачкою і крім того, істотно порушуються права позивачки в частині користування її житловим будинком з надвірними будівлями. Зокрема, у передану з порушенням ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 земельну ділянку входить єдиний заїзд до будинку позивачки і вона змушена проходити до нього через земельну ділянку (город), яка також належить відповідачам.

Також, відповідачі звели на існуючому раніше заїзді мур і огорожу, що повністю перешкодило прохід людей та рух транспортних засобів до будинку позивачки. Тому ОСОБА_4 позбавлена заїзду і проходу до свого будинку. До будинку не можуть заїхати транспортні засоби пожежної та швидкої допомоги.

Відповідно до ч.1 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 01 квітня 2010 року №10-рп/2010 року положення пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб'єкти владних повноважень; положення пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на "спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності" слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010 року №2) за загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб'єктного складу їх учасників. Ті земельні та пов'язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства, крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства віднесено до компетенції адміністративних судів.

У зв`язку із зміною законодавства та враховуючи те, що ухвалою суду закрито проводження у справі, з приводу даного спору, як такій, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд з метою захисту прав позивачки, як особи, яка є пенсіонером, учасником війни та потребує додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, і крім того, в іншому випадку не зможе захистити свої права, вважає за необхідне розглядати дану справу у порядку адміністративного судочинства.

Згідно вимог ст.ст.69, 70 КАС України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких адміністративний суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи те, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, суд вважає, що вказану справу слід вирішувати відповідно до вимог ст.71 КАС України на підставі наявних доказів.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і обєктивно зясувавши обставини справи, усунувши із судового розгляду все, що не має значення для вирішення справи по суті, дослідивши докази в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що відповідачами порушено права позивачки, передбачені ст.ст.319, 391 Цивільного кодексу України в частині користування житловим будинком з надвірними будівлями, який знаходиться по вул.Л.Українки, 1, в м.Збаражі, акт визначення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі приймання межових знаків на зберігання від 12 липня 2006 року не погоджений з позивачкою, а тому відповідно до вимог ст.155 Земельного кодексу України слід визнати протиправними дії ОСОБА_5 міської ради стосовно винесення рішення від 29 липня 2008 року №786.

Порушенні субєктом владних повноважень права позивачки підлягають захисту, шляхом визнання нечинним акта визначення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі приймання межових знаків на зберігання від 12 липня 2006 року, щодо присадибної ділянки, яка розташована по вул.Л.Українки, 3, в м.Збаражі, скасування рішення сесії ОСОБА_5 міської ради від 29 липня 2008 року №786 в частині передачі у спільну сумісну власність ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0,0883 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарьских будівель і споруд по вул.Л.Українки, 3, в м.Збаражі, визнання нечинним державного акта серії ЯЗ №069297 виданого 16 грудня 2008 року ОСОБА_5 міською радою на право власності на земельну ділянку ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0,0883 га розташованої по вул.Л.Українки, 3, в м.Збаражі, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарьских будівель і споруд.

У зв`язку з цим необхідно усунути ОСОБА_4 перешкоди у користуванні жилим будинком з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по вул.Л.Українки, 1, в м.Збаражі Тернопільської області та зобов`язати ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 демонтувати збудовані ними мур та огорожу, що проходять через заїзд до належного ОСОБА_4 житлового будинку, а також прибрати із заїзду пісок, камінь, будівельні матеріали і заборонити ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 зводити (будувати) на даному заїзді огорожі чи інші перешкоди для проходу людей, руху автомобілів чи інших транспортних засобів, а тому позов слід задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись ст.19, 41 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 01 квітня 2010 року №10-рп/2010 року, п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010 року №2), ст.155 Земельного кодексу України, ст.ст.317, 319, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст.2, 6, 7, 11, 14, 17, 69-72, 86, 122, 158-163, 167, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати нечинним акт визначення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі приймання межових знаків на зберігання від 12 липня 2006 року, щодо присадибної ділянки, яка розташована по вул.Л.Українки, 3, в м.Збаражі Тернопільської області.

Скасувати рішення сесії ОСОБА_5 міської ради Тернопільської області від 29 липня 2008 року, №786 в частині передачі у спільну сумісну власність ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0,0883 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарьских будівель і споруд по вул.Л.Українки, 3, в м.Збаражі Тернопільської області.

Визнати нечинним державний акт серії ЯЗ №069297 виданий 16 грудня 2008 року ОСОБА_5 міською радою Тернопільської області на право власності ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 по 1/3 частці на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарьских будівель і споруд, розташовану по вул.Л.Українки, 3, в м.Збаражі Тернопільської області, площею 0,0883 га, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №74.

Зобов`язати ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 демонтувати збудовані ними мур та огорожу, що проходять через заїзд до належного ОСОБА_4 будинковолодіння, яке знаходиться по вул.Л.Українки, 1, в м.Збаражі Тернопільської області, прибрати з заїзду пісок, камінь, будівельні матеріали.

Заборонити ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 зводити (будувати) на даному заїзді огорожі чи інші перешкоди для проходу людей, руху автомобілів чи інших транспортних засобів.

Дана постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Збаразький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 КАС України.

Суддя Б. Олещук