Справа № 803/763/14
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року Справа № 876/8938/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у м. Луцьку Волинської області та апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 до Управління Державної казначейської служби України у м. Луцьку Волинської області про визнання нечинним рішення та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2014 року позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 звернулися до суду з адміністративним позовом до Управління Державної казначейської служби України у м. Луцьку Волинської області про визнання нечинним рішення та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року адміністративний позов задоволено частково. Рішення начальника Управління Державної казначейської служби України у м. Луцьку Волинської області Марчука Анатолія Зіновійовича викладені у листах № № 05-13/723, 05-13/724, 05-13/725 від 21 березня 2014 року про відмову в поверненні судового збору ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_15 сплаченого 18 березня 2013 року визнати нечинним. Зобов'язано Управління Державної казначейської служби України у місті Луцьку Волинської області повернути судовий збір ОСОБА_10 за квитанцією №2569.519.7 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_3 за квитанцією №2569.519.13 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_4 за квитанцією №2569.519.8 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_8 за квитанцією №2569.519.3 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_9 за квитанцією №2569.519.10 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_11 за квитанцією №2569.519.14 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_12, за квитанцією №2569.519.4 від 18 травня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_13 за квитанцією 2569.519.5 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_14 за квитанцією №2569.519.9 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_5 за квитанцією №2569.519.6 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_6 за квитанцією №2569.519.7 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_7 за квитанцією №2569.519.11 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_15 за квитанцією №2569.519.12 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції таке оскаржили сторони у справі.

В інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 апеляційну скаргу подали ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального і процесуального права, просять оскаржувану постанову скасувати в частині відмови від задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Управління Державної казначейської служби України у м. Луцьку Волинської області в поданій апеляційній скарзі, вважаючи оскаржувану постанову такою, що винесена з порушенням норм матеріального права, просить таку скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що управління не мало підстав для повернення оспорюваних коштів.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю - доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі 18.03.2013 року звернулись із заявою до господарського суду Волинської області про перегляд за нововиявленими обставинами судових рішень від 07.12.2011 року, 15.11.2011 року, 20.12.2011 року. До даних заяв додано оригінали квитанцій про сплату судового збору у встановленому Законом України "Про судовий збір" порядку та розмірі, а саме: ОСОБА_10 Анатолієвною за квитанцією №2569.519.7 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_3 за квитанцією №2569.519.13 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_4 за квитанцією №2569.519.8 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_8 за квитанцією №2569.519.3 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_9 за квитанцією №2569.519.10 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_11 за квитанцією №2569.519.14 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_12 за квитанцією №2569.519.4 від 18 травня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_13 за квитанцією 2569.519.5 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_14 за квитанцією №2569.519.9 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_5 за квитанцією №2569.519.6 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_6 за квитанцією №2569.519.7 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_7 за квитанцією №2569.519.11 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_15 за квитанцією №2569.519.12 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн.

Ухвалою господарського суду Волинської області заяву ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_17, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про перегляд судового рішення у справі №5004/1176/11 до приватної фірми «Скорпіон-Сервіс» про визнання недійсними угод про оренду торгових площ за 2002, 2003, 2004 роки, включаючи додатки до угод про оренду торгових площ від 30.03.2004 року про надання в користування торгових площ за 2005, 2006, 2007, 2008 роки було прийнято до розгляду. В ухвалі було відображено, що квитанціями від 18.03.2013 року №№ 2569.519.8, 2569.519.9, 2569.519.6, 2569.519.5, 2569.519.4, 2569.519.3, 2569.519.1, 2569.519.7 судовий збір сплачено на неналежний розрахунковий рахунок та зобов'язано заявників повторно сплатити судовий збір, що було виконано та сплачено заявниками за квитанціями від 26 березня 2013 року судовий збір по 573,50 грн. кожним. При цьому разом з ухвалою господарського суду Волинської області заявникам було повернуто оригінали квитанцій про сплату судового збору від 18 березня 2013 року. Ухвалою господарського суду Волинської області від 9 квітня 2013 року у вказаній справі заяву цих же осіб про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами було залишено без задоволення, а рішення господарського суду Волинської області № 5004/1176/11 від 07.12.2011 року без змін.

18 березня 2013 року до господарського суду Волинської області звернулися із заявою ОСОБА_7, ОСОБА_15, ОСОБА_9 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі 5004/1700/11 до приватної фірми «Скорпіон-Сервіс» про визнання недійсними угод про оренду торгових площ за 2002, 2003, 2004 роки, включаючи додатки до угод про оренду торгових площ від 30.03.2004 року про надання в користування торгових площ за 2005,2006,2007,2008 роки. Ухвалою господарського суду Волинської області від 21 березня 2013 року заяву ОСОБА_7, ОСОБА_15, ОСОБА_9 було прийнято до розгляду. При цьому квитанціями №№ 2569.519.10, 2569.519.11, 2569.519.12 від 18 березня 2013 року судовий збір у сумі 573,50 грн. кожним було сплачено на неналежний рахунок, а тому зазначеною ухвалою було зобов'язано заявників сплатити судовий збір, що ними було зроблено 26 березня 2013 року, та повернуто заявникам оригінали квитанцій про сплату судового збору від 18 березня 2013 року.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 9 квітня 2013 року у вказаній справі у задоволенні заяв ОСОБА_7, ОСОБА_15, ОСОБА_9 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами було відмовлено, а рішення господарського суду Волинської області № 5004/1170/11 від 15.11.2011 року залишено без змін.

Також двічі було сплачено судовий збір 18 березня 2013 року та 26 березня 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_18 за їх заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі 5004/1166/11 до приватної фірми «Скорпіон-Сервіс» про визнання недійсними угод про оренду торгових площ за 2002, 2003, 2004 роки, включаючи додатки до угод про оренду торгових площ від 30.03.2004 року про надання в користування торгових площ за 2005, 2006, 2007, 2008 роки. Ухвалою господарського суду Волинської області від 19 квітня 2013 року у вказаній справі заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_18 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами було залишено без задоволення, а рішення господарського суду Волинської області № 5004/1166/11 від 20.12.2011 року без змін. Додатковою ухвалою господарського суду Волинської області було повернуто ОСОБА_3 та ОСОБА_18 оригінали квитанцій про сплату судового збору на неналежні рахунки від 18 березня 2013 року №2569.519.13 на суму 573,50 грн., та № 2569.519.14 на суму 573,50 грн.

Позивачі зверталися до Управління Державної казначейської служби України у м. Луцьку Волинської області 17 березня 2014 року з вимогами №2-4 щодо повернення сплаченого судового збору ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_15 квитанціями від 18 березня 2013 року та квитанціями від 26 березня 2013 року, але листами №№ 05-13/723, 05-13/724, 05-13/725 управління державної казначейської служби у місті Луцьку було відмовлено в поверненні судового збору, оскільки в резолютивній частині ухвал господарського суду Волинської області не зобов'язано відповідача повернути сплачений судовий збір.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що така відмова Управління Державної казначейської служби у місті Луцьку щодо повернення судового збору сплаченого 18 березня 2013 року є нечинною з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до пункту 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Частиною 2 цієї статті передбачено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається у розмірі переплаченої суми.

Пунктом 1 Порядку визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Згідно пункту 6 Порядку у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній;оригінал виконавчого документа;судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності);оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету. До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).

Виконавчі документи пред'являються до виконання протягом одного року з дня, що настає за днем набрання рішенням про стягнення коштів законної сили, якщо інше не передбачено законом.

Як встановлено пунктом 17 Порядку, стягувачі, на користь яких прийняті судові рішення про стягнення надходжень бюджету, подають до органу Казначейства, на рахунки в якому зараховані надходження бюджету, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, крім випадків, передбачених пунктом 23 цього Порядку.

Виходячи із системного аналізу даних норм законодавства вбачається, що судовий збір повертається у випадку переплати судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачами було переплачено судовий збір 18 березня 2013 року (судовий збір був сплачений на неналежні рахунки), а тому господарський суд зобов'язав позивачів своїми ухвалами сплатити судовий збір за їх заявами, що ними було виконано 26 березня 2013 року. Оригінали квитанцій про сплату судового збору від 18 березня 2013 року разом з ухвалами було направлено позивачам.

Таким чином, судовий збір, сплачений ОСОБА_10 за квитанцією №2569.519.7 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_3 за квитанцією №2569.519.13 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_4 за квитанцією №2569.519.8 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_8 за квитанцією №2569.519.3 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_9 за квитанцією №2569.519.10 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_11 за квитанцією №2569.519.14 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_12 за квитанцією №2569.519.4 від 18 травня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_13 за квитанцією 2569.519.5 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_14 за квитанцією №2569.519.9 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_5 за квитанцією №2569.519.6 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_6 за квитанцією №2569.519.7 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_7 за квитанцією №2569.519.11 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн., ОСОБА_15 О.В. за квитанцією №2569.519.12 від 18 березня 2013 року в сумі 573,50 грн. підлягає поверненню в їх користь з державного бюджету України.

Разом з тим, ні Закон України "Про судовий збір", ні Порядок не передбачає відображення в резолютивній частині рішення вимоги щодо повернення судового збору, а Порядок допускає, що судові рішення подаються у разі наявності.

Враховуючи, що представниками позивача в Управління Державної казначейської служби у місті Луцьку надавалися копії доручень в яких вказано реквізити позивачів є також і безпідставною відмова про повернення судового збору викладені у листах № № 05-13/723, 05-13/724, 05-13/725 від 21 березня 2014 року і з підстави ненадання позивачами реквізитів.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Рішення начальника Управління Державної казначейської служби України у місті Луцьку Волинської області Марчука Анатолія Зіновійовича викладені у листах № № 05-13/723, 05-13/724, 05-13/725 від 21 березня 2014 року про відмову в поверненні судового збору ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_15 сплаченого 18 березня 2013 року слід визнати нечинним та зобов'язати Управління Державної казначейської служби України у місті Луцьку Волинської області повернути судовий збір позивачам сплачений 18 березня 2013 року.

Безпідставною є позовна вимога про повернення судового збору, сплаченого позивачами 26 березня 2013 року, оскільки даний судовий збір був сплачений при подачі заяв про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, за заявами позивачів господарським судом були винесено ухвали від 9 квітня 2013 року та 19 квітня 2013 року. Враховуючи, що відповідно достатті 114 Господарського процесуального кодексу України у задоволенні заяв позивачів про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами було відмовлено, рішення судів залишені в силі, а відтак сплачений судовий збір за цими справами поверненню не підлягає.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у м. Луцьку Волинської області та апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року у справі № 803/763/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська