Справа № 136/1018/15-а
Суддя: Стадник С. І.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 136/1018/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Стадника С.І.

при секретарі Шевчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Липовець адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ВДАІ Могилів-Поділського району, старшого лейтенанта ОСОБА_2 про визнання протиправною постанови про адміністративне правопорушення та скасування її, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправною постанови та скасування її, який мотивовано тим, що 02.06.2015 року відносно нього відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення пункту 21.1 Правил дорожнього руху. Суть порушення полягає в тому, що він перевозив пасажирів понад максимальну кількість, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу, яким він керував. Відповідач кваліфікував його дії за ст. 121-2 ч.1 КУпАП, як порушення правил перевезення пасажирів. На місці вчинення правопорушення, відповідач склав постанову про адміністративне правопорушення серії ПС1 №491882 від 02.06.2015 року, якою наклав на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень. Позивач вважає вказану постанову незаконною, так як протокол на підставі якого прийнято спірну постанову був складений з істотними порушеннями приписів ст.ст. 256, 258 КУпАП, крім цього, позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.121-2 ч.1 КУпАП.

В судове засідання позивач не з'явився, до суду подав заяву в якій повідомив, що заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити, а справу розглянути у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений судом в установленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Частиною 6 статті 128 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи відсутність перешкод у розгляді справи, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження при цьому, відповідно до положень статті 41 КАС України технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши істотні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають значення для справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

02.06.2015 року інспектором ВДАІ Могилів-Поділського району, старший лейтенант ОСОБА_2, склав протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №004478 (далі-протокол) за порушення ОСОБА_1 пункту 21.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 121-2 ч.1 КУпАП.

Як слідує зі ст. 121-2 ч.1 КУпАП, порушенням правил перевезення пасажирів є перевезення водіями транспортних засобів, що працюють у режимі маршрутних таксі, пасажирів понад максимальну кількість, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу або визначену в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а також перевезення водіями транспортних засобів, що здійснюють міжміські чи міжнародні перевезення, пасажирів, кількість яких перевищує кількість місць для сидіння, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу або визначену в реєстраційних документах на цей транспортний засіб

Зі змісту протоколу слідує, що 02.06.2015 року о 09:35 год. в м. Вінниця по вул. Немирівське шосе, водій ОСОБА_1 перевозив пасажирів понад максимальну кількість, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу ІVAN з державним номерним знаком АВ 1527 АА.

На місці вчинення правопорушення, 02.06.2015 року відповідачем прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі-Кодекс, КУпАП).

Згідно з положеннями КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.1, 2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

У частині першій статті 277 Кодексу закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у пятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність (ч.2 ст. 33 Кодексу).

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями обєктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

У частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному звязку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що спірна постанова прийнята відповідачем при застосуванні процедури скороченого провадження, тобто, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, що призвело до порушення процесуальних прав позивача, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що особа, яка його склала не вказала в ньому відомості ні про кількість пасажирів, яку перевозив ОСОБА_1 в момент вчинення правопорушення, ні максимальної кількості пасажирів, яка передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, яким керував позивач, в протоколі також не зазначено свідків правопорушення.

Зважаючи на те, що спірна постанова прийнята на підставі протоколу, суд приходить до висновку, що відповідач не встановив обставин, які вказують на наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121-2 ч.1 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що доводи позивача викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, з огляду на це, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом.

Керуючись Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року у справі № 1-11/2015, ст. 19 Конституції України, ст.ст. 7, 33, 245, 256, 257, 258, 268, 276, 277, 279, 280, 285 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 10, 11, 12, 159, 160, 162, 254 КАС Укараїни, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора ВДАІ Могилів-Поділського району, старшого лейтенанта ОСОБА_2, про визнання протиправною постанови про адміністративне правопорушення та скасування її, - задовольнити.

Визнати протиправною постанову в справі про адміністративне правопорушення від 02.06.2015 року серії ПС 1 №491882 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-2 КУпАП, та скасувати її.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Липовецький районний суд Вінницької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Суддя С.І. Стадник