Справа № 752/8616/15-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 752/8616/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Ладиченко С.В. Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

14 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва про визнання протиправним дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 з 16.07.2014 визнаний інвалідом 2 групи загального захворювання. Звільнившись з роботи у зв'язку з виходом на пенсію по інвалідності і маючи право на призначення пенсії за віком, позивач 11.08.2014 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва з заявою про призначення пенсії по інвалідності за віком, як непрацюючому інваліду 2 групи.

10.03.2014 року ОСОБА_2 отримав від відповідача відмову в призначенні йому пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, як непрацюючому інваліду 2 групи з часу встановлення інвалідності, яка мотивована тим, що при призначенні йому пенсії було виявлено, що позивач зареєстрований як приватний підприємець - фізична особа з 12.01.2001, а тому він не може бути віднесений до категорії «непрацюючого пенсіонера».

Не погоджуючись з такою позицією відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

З 2001 по 2003 роки позивач був зареєстрований як приватний підприємець, але 17 грудня 2003 року був знятий з обліку як платник податків, про що йому було видано відповідну довідку (а.с. 26), пройшов повну процедуру закриття, включаючи зняття з обліку у Вінницькій ДПФ та повернення Свідоцтва у реєстраційний відділ Вінницького міськвиконкому, що підтверджується випискою з журналу обліку реєстраційних справ скасованих суб'єктів підприємницької діяльності Реєстраційної палати Вінницької міської ради (а.с. 57).

З 16.07.2014 позивач визнаний інвалідом 2 групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією НОМЕР_1 (а.с. 11).

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державну пенсійне страхування» непрацюючі інваліди 2 групи за їх вибором мають право на визначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності відповідного страхового стажу.

Позивач має страховий стаж більше 30 років, оскільки йому вперше встановлена інвалідність після 56 років.

Разом з тим, відмова відповідача в призначенні позивачу пенсії вмотивована тим, що ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, а тому не може бути віднесений до категорії «непрацюючого пенсіонера».

Такий висновок зроблено відповідачем на основі відповіді підсистеми «Відомості з реєстру страхувальників» про те, що позивач 12.01.2001 зареєстрований в органах пенсійного фонду як приватний підприємець і станом на 2014 рік не знятий з обліку (а.с. 37).

Згідно з ч. 2 ст. 50 ЦК України, інформація про державну реєстрацію фізичних осіб-підприємців є відкритою.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», інформація у сфері загальнообов'язкового державного пенсійного страхування використовується з дотриманням вимог передбачених законодавством про інформацію.

Отже, відмовляючи позивачу в призначенні пенсії з посиланням на те що він є фізичною особою - підприємцем, відповідач повинен був обґрунтувати це належним чином, вказавши на те на підставі якого документа ОСОБА_2 є підприємцем. Однак, жодних належних документів у підтвердження вказаної обставини, до суду надано не було.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно довідки від 17.12.2003 ОСОБА_2 знятий з обліку в податковому органі як платник податків (а.с.26). Відповідно до довідки Державної реєстраційної служби про ОСОБА_2 відсутній в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.27). Відповіддю реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції повідомлено про те що 19.12.2003 до журналу справ скасованих суб'єктів підприємницької діяльності, внесений запис щодо скасування підприємницької діяльності ОСОБА_2 (а.с.29). Згідно листа Державної фіскальної служби України до компетенції якого відноситься ведення реєстру страхувальників ОСОБА_2 виключений з «Реєстру страхувальників» як такий що втратив статус (а.с.41). Відповіддю Державної податкової інспекції в Голосіївському районі м. Києва ОСОБА_2 як фізична особа - підприємець не зареєстрований (а.с. 44-45). Згідно з випискою з журналу обліку реєстраційних справ скасованих суб'єктів підприємницької діяльності Реєстраційної палати Вінницької міської ради ОСОБА_2 з 19 грудня 2003 скасований як суб'єкт підприємницької діяльності (а.с.57).

Враховуючи викладене, колегія суддів критично ставиться до посилань відповідача про неточність, розрізненість інформації, що міститься у вище наведених документах, оскільки з наведеного вище чітко вбачається, що позивач не є фізичною особою-підприємцем з 19.12.2003.

Разом з тим, посилання відповідача на відповідь ІКІС ПФУ: Підсистема «Відомості з реєстру страхувальників» як на єдину підставу відмови позивачу у призначенні пенсії є необґрунтованим.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язкове державне пенсійне страхування повинне здійснюватись на принципі державної гарантії реалізації застрахованими особами своїх прав передбачених цим Законом.

Як встановлено в судом, з 19 грудня 2003 року позивач скасований як суб'єкт підприємницької діяльності. Тому, дії відповідача щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії по інвалідності як інваліду 2 групи в розмірі пенсії за віком, відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності в нього відповідного страхового стажу, є протиправними.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

Враховуючи, що позивачу встановлено інвалідність 16.07.2014, а з відповідною заявою до відповідача він звернувся 11.08.2014, то позивач має право на призначення пенсії по інвалідності саме з 16.07.2014.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав на задоволення позову.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, п. 2 ч. 1 ст. 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва залишити без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.