Справа № 810/1050/15
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1050/15 Головуючий у 1-й інстанції: Щавінський В.Р. Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

14 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ДПІ в Обухівському районі ГУ Міндоходів у Київській області з вимогою визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення №/2614 від 23.09.2014.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач просить суд скасувати постанову та задовольнити позов, оскільки вважає, що рішення прийняте при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ в Обухівському районі ГУ Міндоходів у Київській області проведено документальну позапланову перевірку ФОП ОСОБА_2 з питань правильності віднесення до податкового кредиту сум ПДВ по взаємовідносинам з платником податків ТОВ «ПКФ «Восток Трейд» за січень - лютий 2014 року,

За результатами перевірки складено Акт, в якому зафіксовані виявлені порушення п. 198.1 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 ПК України, що призвело до заниження суми податку на додану вартість за січень-лютий 2014 року на загальну суму 12 483,36 грн., в т.ч. за січень 2014 року у розмірі 5 833,33 грн., та за лютий 2014 року в розмірі 6 650, 03 грн.

За результатами розгляду матеріалів перевірки ДПІ в Обухівському районі ГУ Міндоходів у Київській області прийняте податкове повідомлення-рішення №/2614 від 23.09.2014 про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ за основним платежем у розмірі 12 483, 36 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 6 241,68 грн.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням - рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню звернулась з відповідним позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України встановлено, що не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Витрати для цілей визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Положеннями п. 198.2 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно із п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Отже, податкова накладна є документом, який підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у ціні товару.

Відповідно до п. 198.6 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту з ПДВ наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податку.

Судом встановлено, що в процесі господарської діяльності у позивача періодично виникає потреба в послугах перевізників. Пошук перевізника позивачем відбувається через сайти в мережі Інтернет (таких як www.prom.ua, www.olx.ua, www.ria.com тощо). Переглядаючи об'яви, вивчаючи пропозиції, вибір позивача було зупинено на ТОВ «ПКФ «ВОСТОК ТРЕЙД».

Так, між ФОП ОСОБА_2 (Замовник) та «ПКФ «ВОСТОК ТРЕЙД» (Перевізник) було укладено Договір № 0114 від 03.01.2014 р. на перевезення вантажів, згідно п. 1.1. якого Перевізник зобов'язаний прийняти для перевезення по території України вантажі у пунктах завантаження та доставити їх у пункти призначення, передати їх уповноваженій на одержання вантажу особі (Одержувачу), а Замовник зобов'язаний оплатити перевезення вантажів в порядку та у розмірах, вказаних у цьому Договорі.

Виконання сторонами умов вказаного договору підтверджується договорами-заявками на здійснення перевезення вантажів актами надання послуг, податковими накладними, товарно-транспортними накладними на перевезення вантажу, що наявні в матеріалах справи.

При цьому, станом на 29.09.2014 з боку позивача на користь «ПКФ «ВОСТОК ТРЕЙД» обліковується кредиторська заборгованість у розмірі 74 900 грн., що підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків (а.с. 121).

Дослідивши матеріалів справи, судова колегія дійшла висновку, що податкові накладні, які містяться в матеріалах справи мають усі реквізити, згідно Наказу Міністерства фінансів України № 1379 від 01.11.2011 «Про затвердження форми Податкової накладної та Порядку її заповнення», а самі первинні документи відповідають положенням Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для збільшення суми грошового зобов'язання позивача з податку на додану вартість стали висновки акта Ленінської ОДПІ у м. Луганську ГУ Міндоходів у Луганській області від 22.04.2014 № 66/12-36-22/03/НОМЕР_1 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «ПКФ «Восток Трейд», відповідно до яких реальність здійснення господарських операцій із постачальниками та покупцями, за період з 01.01.2014 по 28.02.2014 не підтверджено.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що обставини, зазначені в наведеному акті зустрічної звірки не можуть бути єдиною підставою для визначення грошового зобов'язання. Крім того, копії наведеного акту до суду надано не було.

Колегія суддів також звертає увагу на пояснення позивача щодо необхідності припинення взаємовідносин зі згаданим контрагентом, оскільки на момент вчинення господарських операцій TOB «ПКФ «ВОСТОК ТРЕЙД» у відповідності з реєстраційними документами знаходилось в м. Луганську по вул. Поштова 2 і через загострення ситуації на сході країни, а згодом через проведення антитерористичної операції, співпраця поступово зменшувалась через збільшення ризиків, а згодом зовсім зупинилась через неможливість безпечних перевезень.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не погоджується з висновками податкового органу про безтоварність відносин позивача з TOB «ПКФ «ВОСТОК ТРЕЙД», що стали підставою для збільшення позивачу податкового зобов'язання з ПДВ, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про скасування податкового повідомлення-рішення №/2614 від 23.09.2014.

Отже, оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, п. 2 ч. 1 ст. 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.