Справа № 520/5003/13-а
Суддя: Кобилянський М.Г.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року м. Київ К/800/53639/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого-судді: Кобилянського М.Г.,

суддів: Амєліна С.Є., Іваненко Я.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси про скасування рішення, визнання дій неправомірними та перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці

за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси на постанову Київського районного суду м. Одеси від 23 травня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

17 квітня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив скасувати рішення відповідача від 31 жовтня 2012 року про відмову в перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання як суді у відставці; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року на підставі довідки Одеського апеляційного господарського суду, яка була надана відповідачу разом із заявою від 28 вересня 2012 року про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання; зобов'язати відповідача виплатити йому різницю між перерахованою сумою щомісячного довічного грошового утримання за 2012 рік та фактично виплаченою сумою за цей період; зобов'язати відповідача в подальшому здійснювати йому перерахунок і оплату щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 2013 року на підставі довідок Одеського апеляційного господарського суду про новий розмір заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23 травня 2013 року позов в частині позовних вимог за період з 1 січня 2012 року по 17 жовтня 2012 року залишено без розгляду в зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 23 травня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2013 року, позов задоволено частково. Скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси від 31 жовтня 2012 року про відмову у перерахунку раніше призначеного судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання. Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачу як судді у відставці з 17 жовтня 2012 року по 31 грудня 2012 року на підставі довідки Одеського апеляційного господарського суду, яка була надана відповідачу разом із заявою від 28 вересня 2012 року про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. Зобов'язано відповідача виплатити позивачу різницю між перерахованою сумою щомісячного довічного грошового утримання за 2012 рік та фактично виплаченою сумою за цей період. В задоволенні позовних вимог за 2013 рік відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і постановити нове - про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VІ (далі - Закон № 2453-VІ) не передбачено проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, крім суддів Конституційного Суду України.

Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених частиною другою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи по суті встановлено, що ОСОБА_1 є суддею Одеського апеляційного господарського суду у відставці. Стаж роботи позивача на посаді судді становить 24 роки. Позивачу було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ (далі - Закон № 2862-ХІІ), чинної на час його відставки.

За правилами частини четвертої статті 43 Закону № 2862-XII судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

Наведене правило було закріплене й у статті 138 Закону № 2453-VІ, згідно з частиною третьою якої у редакції, чинній до 1 жовтня 2011 року, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

1 січня 2012 року введено в дію статтю 129 Закону № 2453-VІ, якою по-новому врегульовано питання, пов'язані із суддівською винагородою. У зв'язку з чим, як встановлено судами попередніх інстанцій, 28 вересня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Одеського апеляційного господарського суду від 18 вересня 2012 року № 08-38/1148/2012. Рішенням управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси від 31 жовтня 2012 року № 838574 відмовлено позивачу в проведенні перерахунку.

Частиною третьою статті 138 Закону № 2453-VІ у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI (набрав чинності з 1 жовтня 2011 року; далі - Закон № 3668-VI), чинною на час виникнення спірних відносин, передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

У частині п'ятій вказаної норми Закону визначено, що виплата щомісячного довічного грошового утримання, призначеного відповідно до цієї статті, на період роботи на посадах, які дають право на його призначення або право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», припиняється. На цей період призначається і виплачується пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Конституційний Суд України Рішенням від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453-VI у редакції Закону № 3668-VI визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

У зазначеному Рішенні Конституційний Суд України вказав на те, що Законом № 3668-VI змінено визначений Законом № 2453-VI порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання, внаслідок чого зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів. Залишивши незмінним зміст права на щомісячне довічне грошове утримання суддів, Закон № 3668-VI звузив обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування суддям щомісячного довічного грошового утримання і його максимальний розмір, та скасував право суддів на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру, чим знизив і досягнутий рівень гарантій незалежності суддів, що не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів.

Ухвалюючи зазначене Рішення, Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, які полягають у тому, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Верховний Суд України, рішення якого відповідно до положень статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковим для всіх судів України, у постанові від 17 березня 2015 року (справа № 21-371а14) висловив наступну правову позицію: «… з моменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону № 2453-VI в редакції до змін, внесених Законом № 3668-VI: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

З огляду на викладене, до 3 червня 2013 року - дати ухвалення Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2013 - правовідносини щодо визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання регулювалися статтею 138 Закону № 2453-VІ у редакції Закону № 3668-VI, яка передбачала, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням обмеження максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, з яким погодився апеляційний суд, що позивач має право на перерахунок довічного грошового утримання з 17 жовтня 2012 року по 31 грудня 2012 року на підставі довідки Одеського апеляційного господарського суду від 18 вересня 2012 року № 08-38/1148/2012 відповідно до частини третьої статті 138 Закону № 2453-VІ у редакції Закону № 3668-VI. При цьому судами попередніх інстанцій правильно взято до уваги, що частиною п'ятою статті 138 Закону № 2453-VІ в тій же редакції встановлено обмеження максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Одеси від 23 травня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ Кобилянський М.Г.

СУДДІ Амєлін С.Є.

Іваненко Я.Л.