Справа № 826/7846/14
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року м. Київ К/800/61349/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Зайця В. С. (суддя-доповідач),

Судді Єрьоміна А.В.,

Калашнікової О.В.

при секретарі судового засідання Корінець Ю.О.

за участю представника відповідача Маковій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 липня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 пред'явила позов до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нереєстрації декларації про прийняття в експлуатацію садового будинку по АДРЕСА_1 (далі - декларація; об'єкт), а також зобов'язання відповідача видати їй один примірник зареєстрованої декларації.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 липня 2014 року, залишеню без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що 12 грудня 2013 року до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області надійшла письмова заява позивача про прийняття в експлуатацію садового будинку загальною площею 150, 7 кв. м. по АДРЕСА_1.

25 грудня 2013 року відповідач повідомив ОСОБА_3, що декларацію оформлено із порушенням вимог, установлених Порядком прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року № 95 (далі - Порядок № 95), а саме в п. 6 декларації відсутня інформація про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта; подана декларація не відповідає формі додатку 2 до Порядку та відсутній підпис замовника на кожній сторінці декларації про готовність об'єкта до експлуатації (а. с.44).

На підставі п. 3.5 Порядку № 95 (який передбачає, що Інспекція повертає замовнику декларацію, якщо вона подана чи оформлена з порушенням вимог, установлених Порядком, у тому числі у разі виявлення невідповідності поданих документів вимогам законодавства та виявлення недостовірних відомостей у поданих документах) декларація про готовність об'єкта до експлуатації була повернута позивачу та роз'яснено їй право, що після усунення недоліків вона може повторно звернутись до Інспекції для реєстрації декларації (а. с. 44).

З матеріалів справи вбачається, що відмова Інспекції від 25 грудня 2013 року № 7/10-94/2512/03 щодо реєстрації зазначеної декларації була предметом судового розгляду у справі № 826/1909/14, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 березня 2014 року, залишенню без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2014 року, у задоволені адміністративного позову ОСОБА_3 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії відмовлено (а. с. 52-55, 56-59).

Після усунення недоліків поданої у грудні 2013 року декларації, 17 січня 2014 року до відповідача вдруге надійшла письмова заява позивача про прийняття в експлуатацію об'єкта, за результатами розгляду якої відповідач листом від 29 січня 2014 року № 7/10-36/2901/03 повідомив ОСОБА_3 про те, що відповідно до п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю, за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж, приймала в експлуатацію індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, громадські будинки та будівлі і споруди сільськогосподарського призначення І і ІІ категорій складності до 31 грудня 2013 року (а. с. 46, 47). Подані документи позивачем були повернуті Інспекцією, у зв'язку з відсутністю правових підстав та повноважень у неї щодо реєстрації вказаної декларації.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, зазначив, що, оскільки заяву позивача про прийняття в експлуатацію об'єкта відповідачем було розглянуто та надано відповідь по суті, тому відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності щодо нереєстрації декларації про прийняття в експлуатацію садового будинку позивача Також суд першої інстанцій прийшов до висновку про відсутність підстав і для задоволення похідної позовної вимоги - про зобов'язання відповідача видати позивачу один примірник зареєстрованої декларації.

Суд апеляційної інстанції із цими висновками суду першої інстанції погодився та залишив постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 липня 2014 року без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією судів першої та апеляційної інстанції погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2013 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об'єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж приймають в експлуатацію: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, збудовані у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року; збудовані до 12 березня 2011 року: громадські будинки I і II категорій складності; будівлі і споруди сільськогосподарського призначення I і II категорій складності.

Отже на час подання ОСОБА_3 декларації про готовність об'єкта до експлуатації до Інспекції 17 січня 2014 року, Інспекція втратила повноваження проводити реєстрацію такої декларації, тобто після 31 грудня 2013 року у відповідача були відсутні правові підстави для реєстрації вказаної декларації на підставі пункту 9 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Порядок прийняття в експлуатацію таких об'єктів і проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Згідно п.п. 3.1-3.2 розділу ІІІ Порядку № 95 прийняття в експлуатацію об'єктів, зазначених у п. 1.1 розділу I цього Порядку, здійснюється безоплатно територіальними органами Держархбудінспекції України (далі - Інспекція) протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені такі об'єкти, за результатами технічного обстеження цих об'єктів шляхом реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація), яка складається за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку.

У пунктах 3.3 - 3.7 розділу ІІІ Порядку № 95 зазначено, що інспекція розглядає документи, зазначені у п. 3.2 цього розділу, та приймає рішення про реєстрацію декларації або її повернення у строк, передбачений п. 3.1 цього розділу.

Дані, зазначені в декларації, повинні узгоджуватись з документами, які подаються разом з нею.

Замовник відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації.

Інспекція повертає замовнику декларацію, якщо вона подана чи оформлена з порушенням вимог, установлених цим Порядком, у тому числі у разі виявлення невідповідності поданих документів вимогам законодавства та виявлення недостовірних відомостей у поданих документах.

У разі прийняття рішення про повернення декларації Інспекція у строк, передбачений для її реєстрації, надсилає замовнику письмове повідомлення про прийняте рішення з обґрунтуванням причин повернення.

Після усунення недоліків, що стали підставою для прийняття рішення про повернення декларації, замовник може повторно подати до Інспекції документи згідно з цим Порядком.

Посилання позивача у касаційній скарзі на те, що при повторному подані заяви про прийняття в експлуатацію об'єкта до Інспекції відповідачем порушено п'ятиденний строки розгляду такої заяви, передбачений абз. 8 ч. 5 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», є безпідставними виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ, який дозвільний орган зобов'язаний видати суб'єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» дія цього Закону поширюється на дозвільні органи, державних адміністраторів, уповноважений орган та суб'єктів господарювання, які мають намір провадити або провадять господарську діяльність.

З огляду на вказану норму, колегія суддів прийшла до висновку, що вказаний Закон України не підлягає застосуванню у даних правовідносинах, оскільки позивач не є суб'єктом господарювання.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що заява про прийняття в експлуатацію об'єкта була зареєстрована 17 січня 2014 року, а відповідь на заяву надана відповідачем 29 січня 2014 року, тобто Інспекцією не було порушено строк розгляду заяви (десть робочих днів), що відповідає вимогам п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.п. 3.1 розділу ІІІ Порядку № 95.

Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком № 95.

Отже колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови у здійсненні реєстрації декларації про прийняття в експлуатацію об'єкта.

Суди першої та апеляційної інстанції повно і всебічно встановили обставини, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального та процесуального права та дійшли вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій та встановлених обставин справи.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Оскільки, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій, тому підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 липня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року без змін.

Ухвала набирає законної сили в строк, визначений статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1.

Судді: