Справа № 806/622/15
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2015-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гурін Д.М.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"13" липня 2015 р. Справа № 806/622/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

при секретарі Марчук Ю.А. ,

за участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "18" травня 2015 р. у справі за позовом Державної фінансової інспекції в Житомирській області до Овруцької районної державної лікарні ветеринарної медицини про зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2015 року року Державна фінансова інспекція в Житомирській області ( далі- ДФІ в Житомирській області) звернулась в суд з позовом до Овруцької районної державної лікарні ветеринарної медицини ( далі- Ветлікарня) про зобов"язання виконати підпункти 3.3,3.4,3.5,3.6 пункту 3 вимоги про усунення порушень від 24 липня 2014 року № 65-17/1220.

У позовній заяві ДФІ в Житомирській області вказала, що працівниками інспекції проведено планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Овруцької районної державної лікарні ветеринарної медицини за період з 1 серпня 2010 року до 1 березня 2014 року, результати якої відображені в акті ревізії №65-09/60 від 20 червня 2014 року. Просить зобов'язати Овруцьку районну державну лікарню ветеринарної медицини виконати підпункти 3.3, 3.4, 3.5, 3.6 пункту 3 вимоги про усунення порушень від 24 липня 2014 року №65-17/1220.

Позовні вимоги ДФІ в Житомирській області обґрунтовані тим, що в результаті ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності відповідача виявлено ряд порушень та недоліків, на підставі чого підконтрольній установі пред'явлено вимогу щодо їх усунення. Разом з тим, вимогу контролюючого органу відповідачем проігноровано, що є підставою для врегулювання спірних правовідносин в судовому порядку.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року у задоволенні позовних вимог ДФІ в Житомирській області відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Державна фінансова інспекція в Житомирській області звернулась з апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати та прийняти нове , яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга належить до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення) Інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Інспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Інспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Інспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону № 2939-ХІІ, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Судом встановлено, що на підставі підпунктів 6.1 та 5.1 пунктів 6 та 5 Плану контрольно - ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Житомирській області на І квартал 2014 року та на підставі направлення на проведення ревізії від 31 березня 2014 року №37 Овруцькою МДФІ проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Овруцької районної державної лікарні ветеринарної медицини за період з 1 серпня 2010 року до 1 березня 2014 року. За результатами проведеної ревізії був складений акт ревізії №65-09/60 від 20 червня 2014 року (Том №1 а.с.31-41).

За наслідками ревізії ДФІ в Житомирській області до Овруцької районної державної лікарні ветеринарної медицини направлено лист-вимогу від 24.07.2014 р. №65-17/1220 про усунення порушень і недоліків, виявлених ревізією.

За результатами розгляду вказаної вимоги відповідачем листом від 09.07.2014 №114 повідомлено контролюючий орган про заперечення щодо висновків по окремих пунктах акта ревізії щодо усунення виявлених порушень законодавства з фінансових питань .

Вказуючи на відсутність факту виконання підпунктів 3.3,3.4,3.5,3.6 пункту 3 вимоги про усунення порушень від 24 липня 2014 року, ДФІ в Житомирській області звернулась до суду із зазначеним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не подав суду достатніх та належних доказів, які б свідчили про правомірність заявленої вимоги.

Проте з таким висновком повністю погодитись не можна, враховуючи наступне.

Як вбачається з акту ревізії, Овруцькою районною державною лікарнею ветеринарної медицини допущено порушення законодавства з фінансових питань, а саме :

1.в порушення вимог п.4.1 Договору про тимчасову передачу приміщення №2 від 04.02.2009 року, п.1,2 ст.193, п.2 ст.218 Господарського кодексу України, ст.610-611 Цивільного кодексу України, п.5 ст.7, п.4 ст.13, абз.г ст.38,п.3 ст.51 Бюджетного кодексу України, Ветлікарнею за період з 01.01.2010 року по 01.04.2014 року рахунки за комунальні послуги- електроенергію та природний газ виставлялись не по фактичним затратам, як передбачено Договором, а, відповідно , до затверджених асигнувань згідно кошторису Орендаря- управління ветеринарної медицини в Овруцькому районі. Встановлено, що за вказаний період Ветлікарнею оплачено витрати за спожитий Орендарем газ по КЕКВ 1164 "Оплата природного газу" на загальну суму 23387,32. вказане порушення призвело до покриття за рахунок бюджетних коштів витрат сторонніх юридичних осіб, чим завдано Ветлікарні матеріальної шкоди на суму 23387,32 грн.

Дане порушення стало підставою для вимоги, викладеній у пп.3.3 пункту 3 :

- відобразити в обліку дебіторську заборгованість за понесені витрати по наданню комунальних послуг Орендарю - Управлінню ветеринарної медицини в Овруцькому районі на суму 23387,32 грн. Вжити заходів щодо стягнення понесених витрат з управління ветеринарної медицини. В іншому випадку стягнути суму з осіб, винних у покритті за рахунок бюджетних коштів витрат сторонніх юридичних осіб, шкоду у порядку та розмірі, встановленому ст.ст.130-136 КЗпП України.

2.в порушення ст.99 Закону України "Про ветеринарну медицину", "Розмірів плати за послуги, які надаються регіональними службами державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті і установами, що належать до сфери управління Державної ветеринарної та фітосанітарної служби, з питань ветеринарної медицини" від 13.02.2013 р.№96, працівниками лікарні за 2013 рік послуги із забору крові з вени на дослідження надавалися по занижених тарифах, а саме, вартість послуги становила не 10,52 грн. ( 8,77х20% ПДВ) за одну послугу, а 0,46 грн., що на 10,06 грн. менше за встановлену тарифами вартість та січень, лютий 2014 року послуги із забору крові на дослідження надавалися безкоштовно, що призвело до недоотримання Ветлікарнею коштів на загальну суму 54304,24 грн.

Дане порушення стало підставою для вимоги, викладеній у пп.3.4 п.3 :

-начальнику Ветлікарні визначити осіб, винних у вчиненні порушень фінансової дисципліни, обсягу завданої кожним шкоди та наявності в їх діях вини, в разі відмови працівників, що вчинили порушення, в добровільному порядку відшкодувати шкоду,- звернутись до суду з цивільним позовом про відшкодування шкоди.

3. в порушення п.4 ст.13 Бюджетного кодексу України , "Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ ",, затвердженого постановою КМ України від 28.02.2002 р. №228, Ветлікарнею протягом серпня - грудня 2010 року, вересня - грудня 2011 року та 2012 року, внаслідок невірного проведення розрахунків в розрізі загального та спеціального фондів, шляхом неврахування в них фактичної наявності посад, які надають платні послуги, зокрема, 21 посади ветлікарів, 7 посад ветфельдшерів, та 7,5 посад ветсанітарів, за рахунок коштів загального фонду здійснено видатки на заробітну плату в загальній сумі 158 573,78 грн. та нарахування на зарплату в сумі 9655,79 грн., тоді як наведені видатки повинні здійснюватись за рахунок коштів спеціального фонду.

Зазначене порушення стало підставою для вимоги, викладеній у пп.3.5 п.3 :

-зменшити бюджетні асигнування по загальному фонду кошторису на 2014 рік, внаслідок завищення потреби в бюджетних асигнуваннях за КЕКВ 1111 "Заробітна плата" на суму 74 332,62 грн. та за КЕКВ 1120 "Нарахування на заробітну плату" на суму 27050,06 грн.

4.в порушення вимог п.2 ст.57 Бюджетного кодексу України, внаслідок неперерахування Ветлікарнею до загального фонду Державного бюджету залишку на кінець 2011 року коштів спеціального фонду, які отримано протягом 2011 року як плату за надання адміністративних послуг, загальним фондом Державного бюджету України недоотримано у 2012 році фінансових ресурсів на суму 85 357,85 грн.

Вказане порушення зумовило вимогу, викладену в пп.3.6 п.3 :

-перерахувати залишок коштів в сумі 85 357,85 грн., отриманих протягом 2011 року до загального фонду Державного бюджету України.

За результатами перевірки судом правомірності вимоги ДФІ в Житомирській області, встановлено наступне.

по пп.3.3 :

Держфініспеція прийшла до висновку, що оскільки Управління ветеринарної медицини ( Орендар) за умовами укладеного з Ветлікарнею Договору, орендує площу в приміщенні, що складає 71,9 м кв., або 28% від загальної площі, і згідно п.4.1 Договору, воно зобов"язане сплачувати витрати за комунальні послуги по фактичним затратам згідно виставлених Орендодавцем ( Ветлікарнею) рахунків, у зв"язку з чим за охоплений перевіркою період Орендарем повинно бути відшкодовано Орендодавцю 30737,32 грн. Фактично відшкодовано лише 7 350,00 грн., відтак, Ветлікарнею понесені зайві витрати бюджетних коштів в сумі 23 387,32 грн., що сплачені за природний газ, спожитий сторонньою юридичною особою.

Вимагаючи виконання п.п.3.3 Вимоги, контролюючий орган посилається на те, що у період, за який проводилась перевірка, Ветлікарня безпідставно виставляла орендарю рахунки за спожитий природний газ не по фактичних затратах, а в межах кошторису Орендаря (Управління ветеринарної медицини).

Суд, відмовляючи у позові, виходив з того, що межі розрахунку кошторису визначались за показниками лічильників попереднього календарного року, а тому пропорційне відрахування на покриття витрат Управлінням ветеринарної медицини було таким, що не суперечить нормам гл.52 ЦК щодо договорів та їх істотних умов.

Крім того, суд вказав, що згідно бюджетного законодавства, служби державного казначейства не дозволили б провести більші платежі ніж ті, які визначено кошторисом.

Проте, з таким позовом не погоджується колегія суддів апеляційного адміністративного суду, враховуючи таке.

Як зазначалось, 04 лютого 2009 року між Овруцькою районною державною ветлікарнею ветеринарної медицини (Орендодавець) та Управлінням ветеринарної медицини в Овруцькому районі (Орендар) був укладений Договір №2 про тимчасову передачу в оренду частини приміщення площею 71,9 м кв. по вул.Житомирській,33А в Овручі. Згідно з пунктом 4.1 вказаного Договору комунальні та експлуатаційні послуги оплачуються Орендарем по фактичним затратам згідно виставлених рахунків (т.1 а.с.110 )

Аналогічний за змістом до зазначеного договору, відповідач та Управління ветеринарної медицини в Овруцькому районі уклали Договір № 1 оренди частини будівлі від 04.01.2010 р. (а.с.107-109).

В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.5.13 Типового договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності, затвердженого наказом ФДМ України від 23.08. 2000 № 1774, орендарів зобов'язано здійснювати витрати, пов'язані з утриманням орендованого майна та протягом 15 робочих днів після підписання договору оренди укладати з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування зазначених витрат.

Державною казначейською службою України дані роз"яснення в листах від 03.05.2007 № 3.4-06/1115-5385 та від 07.05.2013 р. N 1708/936-10335, згідно яким Орендодавець розподіляє між орендарями витрати на утримання приміщень залежно від наявності, кількості, потужності, часу роботи електроприладів, системи тепло- і водопостачання, каналізації за спеціальними рахунками, а в неподільній частині - пропорційно до розміру орендованої організаціями площі. Орендодавець надає орендарям рахунки для оплати орендної плати, послуг по охороні приміщення, комунальних послуг (теплопостачання, водопостачання, електроенергія, інші комунальні послуги - вивіз сміття, обслуговування ліфтів) та інших послуг, пов'язаних з утриманням приміщень, орендарі оплачують їх відповідно до економічної суті платежу.

Як встановлено судом, орендоване приміщення належить відповідачу, який фінансується в межах кошторису та надходження бюджетних коштів. Управління ветеринарної медицини в Овруцькому районі є бюджетною установою, самостійною юридичною особою і фінансується в межах свого кошторису.

Матеріалами справи підтверджено, що ревізією своєчасності та повноти розрахунків встановлено, що площа, орендована користувачем (Управлінням ветеринарної медицини в Овруцькому районі ) з серпня 2010 по 31.03.2014 року складала 71,9 м кв. або 28% до загальної опалювальної площі (відповідно до робочого проекту на газопостачання Ветлікарні загальна опалювальна площа складає 242,8 кв.м).

За період з серпня 2010 по 31.03.2014 року відповідач сплатив за послуги газопостачання кошти в сумі 86576,21,76 грн., з якої за послуги, спожиті Управлінням ветеринарної медицини 30737,32 грн. За вказаний період Управлінням ветеринарної медицини Ветлікарні перераховані кошти в сумі 7350,00 грн. за рахунками, виставленими Орендодавцем в межах затверджених щорічних кошторисів користувача. Відтак, невідшкодовані Ветлікарні кошти в сумі 23387,32 грн.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що відповідач неправомірно здійснював оплату опалення за частину приміщення, яке передано в користування іншій юридичній особі, тобто витрачав бюджетні кошти, які, відповідно до кошторису виділені виключно для потреб відповідача. Крім того, рахунки (акти)на оплату за спожитий газ Ветлікарня зобов"язана була виставляти по факту споживання, відповідно до умов Договору .

Як вбачається з матеріалів справи, змін до умов укладеного Договору щодо порядку розрахунків за надані комунальні послугами сторони не вносили, Управління ветеринарної медицини не зверталось до Головного розпорядника коштів про збільшення кошторисних призначень чи перерозподіл видатків у зв"язку з недостатністю кошті для оплати комунальних послуг.

Відтак, вимога контролюючого органу, викладена в пп.3.3 п.3,- є правомірною.

по пп. 3.4:

За висновком ДФІ в Житомирській області порушення полягає в тому, що Ветлікарнею в 2013 році надавались послуги по забору крові тварин для дослідження по занижених тарифах, а в січні-лютому 2014 року - безкоштовно.

Відмовляючи у позові в цій частині вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог ст.98 Закону України "Про ветеринарну медицину" ветеринарно-санітарні заходи здійснюються за рахунок Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел, не заборонених законом. Використання коштів Державного бюджету для здійснення відповідних протиепізоотичних заходів, за висновком суду, встановлено Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення протиепізоотичних заходів, та переліку послуг спеціалістів ветеринарної медицини, які провадять ветеринарну практику, за здійснення обов'язкових або необхідних протиепізоотичних заходів та розмірів їх оплати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2008 року №413 року.

На посилання контролюючого органу на те, що послуги із забору крові для діагностичних досліджень та діагностичні дослідження є відокремленими ветеринарними послугами, суд у рішенні зазначив, що відповідно до Порядку №413 зазначені діагностичні дослідження (додаток №2 Порядку №413) взагалі не є послугами, а є складовою частиною протиепізоотичних заходів з метою профілактики інфекційних хвороб, які проводяться безкоштовно.

Такі висновки суду відповідають чинному законодавству та ґрунтуються на матеріалах справи.

Згідно ст.1 Закону України "Про ветеринарну медицину" протиепізоотичні заходи -організаційно-господарська та спеціальна ветеринарно-санітарна діяльність, у тому числі профілактична і діагностична, спрямована на запобігання заразним хворобам тварин, їх виявлення та ліквідацію.

В свою чергу, порядок використання коштів державного бюджету для здійснення відповідних протиепізоотичних заходів встановлено постановою Кабінету Міністрів України №413 від 23.04.2008 року «Про затвердження Порядку використання коштів передбачених у державному бюджеті для здійснення протиепізоотичних заходів та переліку послуг спеціалістів ветеринарної медицини, які провадять ветеринарну практику за здійснення обов'язкових або необхідних протиепізоотичних заходів та розмірів їх оплати".

Відповідно до п.2 зазначеного Порядку за бюджетні кошти здійснюються лабораторно-діагностичні дослідження при інфекційних та паразитарних хворобах тварин за переліком згідно з додатком 2, згідно якого, до таких інфекційних і паразитарних хвороб тварин, лабораторно-діагностичні дослідження по яким проводяться за рахунок коштів державного бюджету , віднесено "лейкоз", "бруцельоз", "лептоспіроз".

З матеріалів справи убачається, що позивачем на підтвердження того, що забір крові проводився у зв»язку з протиепізоотичними заходами, які проводились централізовано, надані відповідний План протиепізоотичних заходів на 2013 рік, який затверджено Головним управлінням ветеринарної медицини в Житомирській області. Про виконання плану свідчать відповідні звіти.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку , що посилання Державної фінансової інспекції у Житомирській області на те, що послуги із забору крові для діагностичних досліджень та діагностичні дослідження є відокремленими ветеринарними послугами - є безпідставними, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №413 від 23.04.2008 року зазначені діагностичні дослідження (додаток №2 постанови) взагалі не є послугами, а є складовою частиною протиепізоотичних заходів з метою профілактики інфекційних хвороб, які проводяться безкоштовно.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивач помилково послався на постанову Кабінету Міністрів України від 4 листопада 2009 р. №1167, оскільки даною постановою затверджено Порядок формування тарифів на ветеринарні послуги, що надаються державними установами ветеринарної медицини.

по пп.3.5 :

За висновком ДФІ в Житомирській області, кошти, які отримує Ветлікарня за надання послуг відповідно до Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимогах до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою КМ України від 28.02.2002 року №228,- включаються до дохідної частини спеціального фонду на підставі розрахунків доходів, які складаються за кожним джерелом доходів. До кошторисів можуть включатися тільки видатки, передбачені законодавством та необхідність яких обумовлена характером діяльності установи. Згідно ч.2 п.20 Порядку №228 видатки на зарплату з коштів спеціального фонду обчислюються залежно від обсягу діяльності, що проводиться за рахунок цих коштів, із застосуванням норм, які використовуються установами аналогічного профілю. Звідси,- в результаті невірного проведення розрахунків в розрізі загального і спеціального фондів, шляхом неврахування в них фактичної наявності посад працівників, що надають платні послуги, останнім за рахунок загального фонду здійснено видатки на зарплату та проведено нарахування на зарплату, тоді, як ці виплати мали бути здійснені із спеціального фонду.

Відмовляючи у позові щодо зобов"язання відповідача виконати дану вимогу, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості посилання позивача на те, що штатні посади ветеринарних спеціалістів, які надають платні послуги, повинні утримуватись лише за рахунок коштів спеціального фонду.

Суд зазначив, що забезпечення основної діяльності установи (матеріально-технічні потреби щодо купівлі паливно-мастильних матеріалів, медикаментів, плата за комунальні послуги) проводилась за рахунок коштів спеціального фонду, оскільки за період 2010-2014 років із спецфонду на матеріально-технічне забезпечення виділено 935807 грн. 29 коп. натомість з Державного бюджету було направлено лише 51500 грн. 00 коп., що становить лише 5,5 %.

Штатний розпис відповідача затверджений керівним органом - Головним управлінням ветеринарної медицини в Житомирській області - як головним розпорядником коштів 2-го рівня), основну діяльність і платні послуги забезпечують 35.5 працівників (28 лікарів та 7.5 фельдшерів), які утримуються за рахунок загального фонду (докази - затверджені кошториси, штатні розписи, копії розрахунку кошторисів установи на календарний рік).

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що вимоги Овруцької МДФІ про зменшення асигнувань по загальному фонду кошторису на 2014 рік, у результаті завищення бюджетних асигнувань за КЕКВ 1111 «Заробітна плата» на суму 74332 грн. 62 коп. та за КЕКВ 1120 «Нарахування на заробітну плату» на суму 27050,06 грн., на думку суду, не підлягають задоволенню.

З такими висновками погоджується колегія суддів і зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.08.1992 року № 478 затверджено перелік протиепізоотичних, лікувальних, лабораторно-діагностичних, радіологічних та інших ветеринарно-санітарних заходів, що проводяться органами державної ветеринарної медицини за рахунок бюджетних та інших коштів (коштів власників тварин і тваринницької продукції).

Відповідно до статті 97 Закону України "Про ветеринарну медицину" фінансування та матеріально-технічне забезпечення державної служби ветеринарної медицини здійснюються за рахунок коштів загального та спеціального фондів Державного бюджету України.

Статтею 51 Бюджетного кодексу України від 21.06.2001 року № 2542-ІП передбачено, що основним плановим документом бюджетної установи, який надає повноваження щодо отримання доходів і здійснення видатків, визначає обсяг і спрямування коштів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення цілей, визначених на бюджетний період відповідно до бюджетних призначень, є кошторис.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року № 228 затверджено Порядок складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, відповідно до пункту 1 якого кошторис бюджетних установ має такі складові частини: загальний фонд, який містить обсяг надходжень із загального фонду бюджету та розподіл видатків за повною економічною класифікацією видатків бюджету на виконання бюджетною установою основних функцій або розподіл надання кредитів з бюджету за класифікацією кредитування бюджету; спеціальний фонд, який містить обсяг надходжень із спеціального фонду бюджету на конкретну мету та їх розподіл за повною економічною класифікацією видатків бюджету на здійснення відповідних видатків згідно із законодавством, а також на реалізацію пріоритетних заходів, пов'язаних з виконанням установою основних функцій, або розподіл надання кредитів з бюджету згідно із законодавством за класифікацією кредитування бюджету.

Згідно з пунктами 5, 19, 23 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року № 228, установам можуть виділятися бюджетні кошти тільки за наявності затверджених кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду.

Розподіл видатків або надання кредитів з бюджету спеціального фонду проекту кошторису проводиться виключно в межах і за рахунок відповідних надходжень, запланованих на цю мету в зазначеному фонді.

Видатки спеціального фонду кошторису за рахунок власних надходжень плануються у такій послідовності: за встановленими напрямами використання, на погашення заборгованості установи з бюджетних зобов'язань за спеціальним та загальним фондом кошторису та на введення заходів, пов'язаних з виконанням основних функцій, які не забезпечені (або частково забезпечені) видатками загального фонду.

Отже, відповідно до норм Бюджетного кодексу та Порядку № 228 основним плановим документом бюджетної установи є кошторис, який складається з загального та спеціального фондів Державного бюджету.

Бюджетні установи мають право провадити діяльність виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисами.

Порядком складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року № 228, передбачено, що видатки спеціального фонду кошторису здійснюються бюджетною установою на проведення заходів, пов'язаних з виконанням її основних функцій, які не забезпечені (або частково забезпечені) видатками загального фонду. При цьому зазначені нормативні документи не містять переліку видатків за кодами економічної класифікації, на які саме необхідно спрямовувати кошти, отримані до спеціального фонду.

Судом встановлено, що кошториси Ветлікарні на 2010-2014 роки по загальному та спеціальному фонду складено та затверджено в установленому порядку, видатки на заробітну плату та нарахування на заробітну плату були передбачені затвердженими кошторисами, як по загальному так і по спеціальному фондах установи.

У відповідності до статті 7 Бюджетного кодексу України одним з основних принципів бюджетної системи є принцип цільового використання бюджетних коштів - тобто бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями.

Згідно з статтею 51 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть зобов'язання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, все інше буде вважатися бюджетними правопорушеннями. Контроль за видатками Державного бюджету здійснюється казначейством, яке проводить платежі у разі наявності відповідного бюджетного зобов'язання для платежу у бухгалтерському обліку, відповідності напрямків витрачання бюджетних коштів бюджетному асигнуванню та наявності у розпорядника бюджетних коштів невикористаних бюджетних асигнувань.

Судом також встановлено, що витрачання бюджетних коштів Ветлікарнею здійснювалось відповідно до бюджетних асигнувань, напрямків витрачання та наявності невикористаних бюджетних асигнувань, що підтверджується актом ревізії, де вказано про відсутність порушень Порядку складання, розгляду та затвердження кошторисів витрат бюджетних асигнувань та штатних розписів.

Законодавством не визначено обов'язок як Ветлікарні, так і її спеціалістів фіксувати конкретну кількість робочого часу на надання окремо платних послуг та окремо послуг за рахунок бюджету, а отже не є можливим встановити фактичну кількість робочого часу, яку ветлікарі та ветфельдшери лікарні за свій робочий день витратили на надання платних послуг та послуг за рахунок бюджету (безоплатних для власників тварин послуг).

Аналогічна правова позиція з цього питання викладена Вищим адміністративним судом України у справах К/800/5261/14, К/10692/15 та ін.

по пп.3.6:

За висновком контролюючого органу, порушення полягає в тому, що позивач, в період з 24 червня 2011 року по 31 грудня 2011 року, надав платних послуг в кількості 6181 на загальну суму 110 314,09 грн. ( видача ветеринарних свідоцтв, ветеринарних довідок, паспортів ВРХ), проте в порушення пункту 2 статті 57 Бюджетного кодексу України, на кінець бюджетного періоду залишок цих коштів на кінець 2011 року не перерахував до загального фонду Державного бюджету України.

Відмовляючи в цій частині позову, суд першої інстанції виходив з того, що за встановленими Постановою №641 тарифами та кількістю наданих адміністративних послуг в 2011 році, залишок неперерахованих коштів становить 68000 грн. 65 коп., вказана сума коштів була перерахована повністю до Державного бюджету, що підтверджується платіжними доручення від 9 квітня 2012 року №475 та від 2 грудня 2014 року №206 про сплату за надання адміністративних послуг .

Колегія суддів погоджується з висновками і зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.57 Бюджетного кодексу України на кінець бюджетного періоду Державне казначейство України зберігає залишки коштів на рахунках спеціального фонду державного бюджету для покриття відповідних витрат у наступному бюджетному періоді з урахуванням їх цільового призначення. У разі відсутності відповідних бюджетних призначень на наступний бюджетний період залишки коштів спеціального фонду перераховуються до загального фонду бюджету.

Як вбачається з акту ревізії, сума коштів за надані адміністративні послуги, отримана Ветлікарнею у 2011 році становила 110 314,09 грн. За висновками суду , які підтверджені первинними бухгалтерськими документами Ветлікарні, загальна сума надходжень від видачі ветеринарних документів у 2011 році становила 68000,65 грн.

Розбіжність виникла у зв"язку з тим, що сума надходжень контролюючим органом визначена з 09.06.2011 року, тоді коли Постанова КМ України № 641 від 09.06.2011р., якою були затверджені тарифи за надання державними лікарнями ветеринарної медицини адміністративних послуг з видачі ветеринарних сертифікатів і ветеринарних свідоцтв чинності набрала лише з 24 червня 2011 року.

Відповідач не заперечував того, що на кінець бюджетного періоду 2011 року залишок коштів не був перерахований , проте перерахування всієї суми здійснено в квітні, листопаді 2012 року, та в грудні 2014 року.

Отже, фактично вимога контролюючого органу , викладена в пп.3.6 п.3 , відповідачем виконана.

Узагальнюючи наведене, слід прийти до висновку, що постанова суду першої інстанції в частині відмови у позові про зобов"язання відповідача виконати вимогу Державної фінансової інспекції, що викладена в пп. 3.3 п.3,-прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням усіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення в цій частині справи, тому її належить скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову з наведених підстав.

В решті - постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, доводи, викладені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Житомирській області задовольнити частково. Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "18" травня 2015 р. в частині відмови у позові про зобов"язання Овруцької районної державної лікарні ветеринарної медицини щодо виконання підпункту 3.3 пункту 3 вимоги про усунення порушень від 24 липня 2014 року № 65-17/1220 - с к а с у в а т и.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою позов задовольнити.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "13" липня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Державна фінансова інспекція в Житомирській області м-н С.П.Корольова,12,м.Житомир,10014

3- відповідачу/відповідачам: Овруцька районна державна лікарня ветеринарної медицини вул.Житомирська,33 А,м.Овруч,Овруцький район, Житомирська область,11100

4-третій особі: - ,