Справа № 2а-4708/11
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 року м. Київ К/800/54771/14

Колегія Вищого адміністративного суду України у складі:

суддів: Олексієнка М.М. (доповідач), Бутенка В.І., Штульман І.В.,

здійснивши в касаційному порядку попередній розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (далі - ДПСП) про зобов'язання сплатити матеріальну допомогу за 2010 рік за касаційною скаргою представника відповідача на постанову Київського районного суду м. Одеси від 18 липня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2011 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом, відповідно до якого просила:

визнати протиправними дії відповідача, допущені при відмови у сплатиті їй як вдові учасника бойових дій належну матеріальну допомогу за 2010 рік, відповідно до Регіональної програми соціального захисту та медичного забезпечення ветеранів війни в Одеській області на період 2010 року, які брали участь в бойових діях в Республіці Афганістан та інших країнах;

зобов'язати ДПСП сплатити зазначену допомогу.

Посилалась на те, що є вдовою учасника бойових дій, тому має право на матеріальну допомогу передбачену вище згаданою програмою.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 18 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року, позовні вимоги задоволено. Визнано протиправною відмову ДПСП у виплаті ОСОБА_3 матеріальної допомоги за 2010 рік як вдові учасника бойових дій відповідно до Програми. Зобов'язано виплатити зазначену допомогу.

У касаційній скарзі представник відповідача, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить попередні судові рішення скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Вказує на відсутність вини ДПСП у не виплаті матеріальної допомоги.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з урахуванням наступного.

На виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 11 вересня 2007 року № 731-р «Про затвердження плану дій щодо поліпшення життєзабезпечення ветеранів війни на 2007-2010 роки», рішенням Одеської обласної ради від 29 лютого 2008 року № 467-V затверджено Регіональну програму соціального захисту та медичного забезпечення ветеранів війни в Одеській області на період до 2010 року, які брали участь в бойових діях в Республіці Афганістан та інших країнах (далі - Програма).

Підпунктом 1,5 пункту 1 цієї Програми передбачено надання адресної допомоги сім'ям загиблих (померлих) військових, які брали участь в бойових діях в Республіці Афганістан та інших країнах з 01 січня 2010 року.

Як установлено судами попередніх інстанцій, що відповідає дійсним обставинам справи, позивачка як вдова учасника бойових дій в Афганістані має право на вказану допомогу.

Відповідно до листа Головного управліннях праці та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації від 21.07.2010 року № 4033 на виконання зазначеної Програми, районним управлінням праці та соціального захисту населення доручено опрацювати списки осіб, які у 2009 році отримували щомісячну допомогу та оформити відповідні справи. У списку знаходилося і прізвище ОСОБА_3, проте їй у 2010 році допомогу належним чином не виплачено, не дивлячись на наявність правових підстав.

Твердження представника відповідача на відсутність вини ДПСП не ґрунтується на зібраних і досліджених судами попередніх інстанцій доказах, хоча відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує про адміністративного позову. Зокрема, не знайшли свого підтвердження доводи відповідача про направлення на адресу ОСОБА_3 листів від 03 вересня 2010 року № 5535, від 08 жовтня 2010 року № 6382 з повідомленням про необхідність прибуття до управління для надання відповідних документів на отримання матеріальної допомоги, а також про те, що особисто спеціалістами управління були залишені запрошення з переліком необхідних документів 11 та 12 листопада 2010 року, не знайшли свого підтвердження.

З урахуванням наведеного, керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради відхилити, а постанову Київського районного суду м. Одеси від 18 липня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

В.І. Бутенко

І.В. Штульман