Справа № 804/6315/15
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2015 р. Справа № 804/6315/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Самарського районного відділу у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, третя особа Самарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про зобовязання вчинити певні дії, -
У березні 2015 року ОСОБА_2 (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Самарського районного відділу у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (далі відповідач), третя особа Самарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, в якому просить:
- зобовязати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Самарського районного відділу у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, виданий Красногвардійським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 23.11.1999 року, померлого 25 лютого 2015 року, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 а, на підставі актового запису про смерть № 187 від 27 лютого 2015 року, складеного Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції щодо вищевказаної особи.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 26.02.2008 року їй належить домоволодіння № 36а, що розташоване по вул. Новаторській у м. Дніпропетровську. У зазначеному домоволодінні 07.08.2008 року зареєстровано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 25 лютого 2015 року, що підтверджується довідкою про причину смерті від 06.04.2015 року. Оскільки, позивач не є близьким родичем померлого, відповідач відмовляється знімати з реєстрації останнього, у звязку з ненаданням свідоцтва про смерть. З огляду на викладене позивач просила суд зобовязати Самарський районний відділ у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 а, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з його смертю.
Представник позивача у судове засідання не зявилась, надала клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надавав.
Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Частиною 6 ст. 128 КАС України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, в письмовому провадженні.
Розглянувши подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне адміністративний позов задовольнити виходячи з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 26.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 1336, є власником домоволодіння № 36а по вул. Новаторській у м. Дніпропетровську.
07.08.2008 року у даному домоволодінні зареєстровано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії АК № 664412, виданий Красногвардійським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 23.11.1999 року, що підтверджується копією довідки про склад сімї № 5 від 06.04.2015 року та копією витягу з домової книги.
Судом встановлено, що 25 лютого 2015 року ОСОБА_3 помер, про що Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції складено актовий запис про смерть № 187 від 27 лютого 2015 року. Документом, що підтверджує факт смерті, як зазначено в актовому записі, є лікарське свідоцтво про смерть (остаточне) № 112 від 25.02.2015 року, видане Комунальним закладом «Дніпропетровський центр первинної медико-соціальної допомоги № 10». Місце проживання ОСОБА_3, відповідно до зазначеного актового запису: Україна, Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, Самарський район, вулиця Новаторська, будинок 36а.
24 березня 2015 року адвокат позивача звернулась до Самарського районного відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції з адвокатським запитом № 2015/03/24-01 від 24.03.2015р., в якому просила видати повторно свідоцтво про смерть ОСОБА_3
Проте, листом від 26 березня 2015 року № 358/10-8-29 Самарський районний відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції відмовлено у наданні відомостей про смерть останнього та видачі повторного свідоцтва, оскільки позивач не належить до кола осіб, яким може бути видано повторне свідоцтво про смерть, зокрема, не є його родичкою по прямій чи побічній лінії споріднення, його спадкоємцем, усиновлювачем чи усиновленою дитиною.
Правовідносини, що випливають з позовних вимог регулюються нормами Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року №435-IV, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-IV, Закону України «Про органи реєстрації актів цивільного стану» №2398-VI від 01.07.2010 року.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:
заяви особи або її законного представника;
судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;
свідоцтва про смерть;
паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;
інших документів, які свідчать про припинення:
підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства;
підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту;
підстав на право користування житловим приміщенням.
Відповіно до ч.1 ст.18 Закону України «Про органи реєстрації актів цивільного стану» про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану виготовляються за затвердженими Кабінетом Міністрів України зразками та їх описами.
Згідно з ч.2 ст. 19 вищезазначеного закону свідоцтво про смерть повторно видається другому з подружжя та близьким родичам померлого на підставі їх заяви та представникові органу опіки і піклування у разі виконання ним повноважень з опіки та піклування стосовно осіб, які мають право на отримання такого свідоцтва.
Відповідно до ч.2 розділу IV Порядку державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 N 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 N 3307/5) повторна видача свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану здійснюється за заявою особи, щодо якої складено запис, батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, представника закладу охорони здоров'я, навчального або іншого дитячого закладу, де постійно перебуває дитина, органу опіки та піклування. Свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану видається представникам зазначених установ за довіреністю установи та при пред'явленні документів, що посвідчують їх особу.
Свідоцтво про смерть повторно видається другому з подружжя, а також дітям, у тому числі й усиновленим, та їх законним представникам, близьким родичам померлого (братам і сестрам, онукам, діду і бабі як з боку батька, так і з боку матері), особі, яка є спадкоємцем за законом або заповітом, представникові органу опіки та піклування у разі виконання ним повноважень з опіки та піклування стосовно осіб, які мають право на отримання такого свідоцтва.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач не мала можливості отримати документ, підтверджуючий смерть ОСОБА_3, оскільки не перебувала в родинних відносинах з померлим.
Крім того, з наведених норм вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно з ч. 1-2 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Частиною 1 ст. 317 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 2 ст. 317 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Таким чином суд приходить до висновку, що подальше збереження реєстрації померлого ОСОБА_3 у належному на праві приватної власності домоволодінні ОСОБА_2 порушує її право приватної власності, оскільки позбавляє її можливості розпоряджатися своєю власністю.
За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.
Таким чином, документально підтверджені позивачем судові витрати - судовий збір у сумі 73,08 грн. підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 11, 71, 72, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_2 до Самарського районного відділу у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, третя особа Самарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.
Зобовязати Самарський районний відділ у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 а, у м. Дніпропетровську, у звязку із його смертю.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судові витрати повязані зі сплатою судового збору у сумі 73,08 (сімдесят три гривні вісім копійок) грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1