Справа № К-35579/09-С
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2010-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2010 року м. Київ К-35579/09

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Костенка М.І., Маринчак Н.Є., Усенко Є.А.,

розглянула в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ДПІ у Балаклійському районі Харківської області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2009 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2009 року по справі № 2а-18450/08/2070 за позовом СПД -фізичної особи ОСОБА_1 до ДПІ у Балаклійському районі Харківської області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія:

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2009 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2009 року, позовні вимоги СПД -фізичної особи ОСОБА_1 до ДПІ у Балаклійському районі Харківської області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення -задоволено.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, відповідач 13.08.2009 року звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.01.2010 року касаційна скарга прийнята до провадження суду, по ній відкрито касаційне провадження.

В касаційній скарзі ДПІ у Балаклійському районі Харківської області просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанції, ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення -без змін з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

З матеріалів справи вбачається, що з 22.08.2008 року по 05.09.2008 року, на підставі направлення № 84 від 21.08.2008 року, працівником ДПІ у Балаклійському районі Харківської області була здійсненна виїзна планова перевірка СПД-ФО ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2006 року по 31.03.2008 року, за результатами якої складено акт № 331/17-201/ від 10.09.2008 року.

Зокрема, в зазначеному акті податковий орган посилається на порушення позивачем пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» в частині віднесення до податкового кредиту суми ПДВ у зв'язку з придбанням основних фондів.

На підставі висновків вказаних в акті перевірки, відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення №/0 від 16.09.2008 року, яким визначено податкове зобов'язання по ПДВ на суму 121 000,71 грн., в тому числі 80667,14 грн. -основний платіж (серпень 2006 р. -в сумі 22 419,41 грн., березень 2007 р. -в сумі 58 247,73 грн.,) та 40 333,57 грн. -штрафні фінансові санкції.

За наслідками апеляційного оскарження до ДПІ у Балаклійському районі Харківської області, відповідачем було прийняте нове податкове повідомлення рішення №/1 від 13.10.2008 року, яким скаргу позивача залишено без задоволення.

Як встановлено судами попередніх інстанції, позивач є платником податку на додану вартість та знаходиться на податковому обліку в ДПІ у Балаклійському районі Харківської області з 13.12.2004 р., про що свідчить довідка за №202 від 13.12.2004 р., 14.03.2005 року підприємцем отримано свідоцтво № 80778680 про реєстрацію платника податку на додану вартість.

В 2006-2007 році позивачем імпортовано товар (грузовий автотранспорт) та сплачено ПДВ митним органам в розмірі 80 667,14 грн., що підтверджується митними деклараціями, які знаходяться в матеріалах справи, а саме:

- згідно договору комісії №27 від 25.05.2006 р. з ПП «Корпорація Магнетик»та акту приймання -здавання транспортного засобу від 31.07.2006р. -сідловий тягач марки «ІVEKO»вартістю -94 416,87 грн. (згідно Звіту комісіонера від 31.07.2006р);

- згідно договору комісії №31 від 05.07.2006 р. з ПП «Корпорація Магнетик»та акту приймання -здавання транспортного засобу від 31.07.2006р. -напівпричіп марки «KRONE»вартістю -10 715,88 грн. (згідно Звіту комісіонера від 31.07.2006р);

- згідно договору комісії №3 від 05.02.2007р. з ПП «Корпорація Магнетик»та акту приймання -здавання транспортного засобу від 07.03.2007р. -напівпричіп марки «FRUEHAUF»вартістю -47 100,00 грн. (згідно Звіту комісіонера від 07.03.2007р);

- згідно договору комісії №2 від 05.02.2007р. з ПП «Корпорація Магнетик»та акту приймання -здавання транспортного засобу №2 від 07.03.2007р. -сідловий тягач марки «ІVEKO» вартістю -127 202,90 грн. (згідно Звіту комісіонера від 07.03.2006р);

- згідно акту приймання -здавання транспортного засобу №7 від 28.03.2007р. з ПП «Корпорація Магнетик»-напівпричіп марки «RENDERS»вартістю -60 361,20 грн. (згідно Звіту комісіонера від 28.03.2007р);

- згідно акту приймання -здавання транспортного засобу №6 від 28.03.2007р. -сідловий тягач марки «ІVEKO»вартістю -114 337,85 грн. (згідно Звіту комісіонера від 28.03.2007р).

Відповідно до пп.7.2.7 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»у разі імпорту товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на отримання податкового кредиту, вважається вантажна митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку на додану вартість, або погашений податковий вексель.

Згідно з пунктом 1.7 статті 1 цього Закону під терміном податковий кредит слід розуміти - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Підпункт 7.3.6 пункту 7.3 статті 7 вказаного Закону передбачає, що датою виникнення податкових зобов'язань при імпорті є дата подання митної декларації із зазначенням у ній суми податку, що підлягає сплаті. Датою виникнення податкових зобов'язань при імпортуванні робіт (послуг) є дата списання коштів з розрахункового рахунку платника податку в оплату робіт (послуг) або дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) нерезидентом залежно від того, яка з подій відбулася першою.

Відповідно до пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 зазначеного Закону податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону.

Абзац четвертий вказаного підпункту встановлює, що право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.7.5 ст.7 датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) -в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Підпункт 7.4.5 пункту 7.4 статті7 Закону України «Про податок на додану вартість»встановлює, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

З огляду на викладене та первинні документи, які підприємцем надавались до суду першої та апеляційної інстанції на підтвердження правомірності віднесення 80 667,14 грн. до податкового кредиту, висновки судів попередніх інстанції щодо послідовності та дотриманості позивачем вищевикладених норм матеріального права є обґрунтовані та правомірні.

Таким чином, податковим органом безпідставно донараховано підприємцю податок на додану вартість у сумі 80 667,14 грн., з яких за серпень 2006 р. -в сумі 22 419,41 грн., березень 2007 р. -в сумі 58 247,73 грн., а тому і останнє податкове повідомлення-рішення є не законним.

Частина 1 ст. 224 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення -без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 210, 211, 220-1, 224, 231 та ч.5 ст.254 КАС України, колегія -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ДПІ у Балаклійському районі Харківської області залишити без задоволення, а Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2009 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2009 року -без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

За винятковими обставинами вона може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом одного місяця з дня їх відкриття.

Головуючий:/підпис/_______________________Т.М.Шипуліна
Судді:/підписи/_______________________Л.І. Бившева
_______________________М.І. Костенко
_______________________Н.Є. Маринчак
_______________________Є.А. Усенко

Суддя Т.М. Шипуліна