Справа № 732/48/15-а
Суддя: Терлецький О.О.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Терлецького О.О.,

суддів: Волкова О.Ф., Гриціва М.І., Коротких О.А., Кривенди О.В., Кривенка В.В., Маринченка В.Л., Панталієнка П.В., Прокопенка О.Б., -

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі Чернігівської області (далі - управління ПФУ) про визнання неправомірними дій під час перерахунку розміру пенсії,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління ПФУ, у якому просив: визнати неправомірними дії останнього щодо відмови позивачу у включенні матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати в його заробітну плату для нарахування пенсії; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок розміру його пенсії з урахуванням вищезазначених виплат, з яких сплачені страхові внески на обов'язкове державне пенсійне страхування і які враховуються при обчисленні пенсії; зобов'язати управління ПФУ виплатити йому різницю між виплаченим та перерахованим розмірами пенсії починаючи з 4 грудня 2014 року (дня звернення за перерахунком пенсії) і в подальшому проводити нарахування та виплату пенсії з урахуванням цих виплат.

Городнянський районний суд Чернігівської області постановою від 30 січня 2015 року позов задовольнив:

визнав неправомірними дії управління ПФУ щодо відмови позивачу у включенні матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати в заробітну плату для нарахування пенсії;

зобов'язав відповідача здійснити перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати за роботу на державній службі, які враховуються при обчисленні пенсії і з яких сплачені страхові внески відповідно до законодавства та які вказані у довідці від 1 грудня 2014 року № 190, з розрахунку 90 відсотків від заробітної плати;

зобов'язав управління ПФУ виплатити позивачу різницю між виплаченим та перерахованим розмірами, починаючи з 4 грудня 2014 року до перерахунку пенсії і проводити в подальшому нарахування та виплату пенсії з урахуванням зазначених виплат.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 19 березня 2015 року рішення суду першої інстанції змінив та виклав його резолютивну частину в такій редакції:

«Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління ПФУ про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу у включенні матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати в заробітну плату для нарахування пенсії.

Зобов'язати управління ПФУ здійснити перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1, з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати за роботу на державній службі, які враховуються при обчисленні пенсії та з яких сплачені страхові внески відповідно до законодавства та які вказані у довідці від 1 грудня 2014 року № 190, з розрахунку 70 відсотків від заробітної плати.

Зобов'язати управління ПФУ виплатити позивачу різницю між виплаченим та перерахованим розміром пенсії, починаючи з 4 грудня 2014 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити».

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 21 квітня 2015 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

Не погоджуючись із рішенням суду касаційної інстанції, ОСОБА_1 з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), звернувся із заявою про його перегляд Верховним Судом України, у якій просить: скасувати ухвалу Вищого адміністративного суду України від 21 квітня 2015 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року; а постанову Городнянського районного суду Чернігівської області від 30 січня 2015 року залишити в силі. На обґрунтування заяви додав копії ухвал Вищого адміністративного суду України від 23 жовтня 2012 року, 24 квітня 2013 року, 17 та 24 березня 2015 року (№№ К/9991/47745/11, К/9991/73760/12, К/800/44645/13, К/800/2237/15 відповідно), які, на його думку, підтверджують неоднакове застосування судом касаційної інстанції статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-XII).

Суд апеляційної інстанції, постановляючи рішення у цій справі, з яким погодився Вищий адміністративний суд України, а саме змінюючи рішення суду першої інстанції, зокрема, в частині визначення відсоткового розміру суми заробітної плати позивача, з якої призначається пенсія, виходив із того, що пенсія позивача має бути призначена в розмірі 70 відсотків від суми його заробітної плати, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Натомість у наданих заявником на підтвердження неоднакового правозастосування рішеннях, зокрема в ухвалі від 24 березня 2015 року, суд касаційної інстанції у подібних правовідносинах, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій, виходив із того, що при перерахунку пенсії береться той відсотковий розмір суми заробітної плати позивача, який було використано при її призначенні (тобто у редакції статті 37 Закону № 3723-XII, чинній на час призначення пенсії).

Встановивши неоднакове застосування Вищим адміністративним судом України статті 37 Закону № 3723-XII та вирішуючи питання про його усунення, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України виходить із такого.

Суди встановили, що з 6 жовтня 2009 року ОСОБА_1 одержує пенсію за віком згідно з Законом № 3723-XII, призначену управлінням ПФУ з розрахунку 90 відсотків від заробітної плати позивача.

4 грудня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою за перерахунком пенсії, до якої додав довідку Державної фінансової інспекції Чернігівської області від 1 грудня 2014 року № 190 про складові його заробітної плати за період з 1 вересня 2007 року по 30 вересня 2009 року. У додану довідку включено виплати, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зокрема, суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати.

Висновок судів попередніх інстанцій про те, що суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, відповідає правовій позиції, висловленій колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постанові від 14 травня 2013 року (справа № 21-125а13), що у поданій заяві позивачем не оспорюється.

Суть заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення зводиться до того, що апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визначення відсоткового розміру суми заробітної плати позивача, з якої призначається пенсія, вийшов за межі позовних вимог у цій частині, оскільки ні позивач, ні управління ПФУ не порушували питання про зміну відсоткового розміру суми заробітної плати, з якої призначена пенсія позивачу.

Статтею 37 Закону № 3723-XII (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) встановлено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Абазом третім зазначеної статті Закону передбачено, що за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Тобто, відсотковий розмір заробітної плати державного службовця, з якої призначається пенсія, визначається з урахуванням стажу державної служби, при цьому застосуванню підлягає стаття 37 Закону № 3723-XII у редакції, яка була чинною на час призначення пенсії.

Отже, висновок суду першої інстанції у справі, що розглядається, зокрема, про те, що пенсія позивача має бути призначена в розмірі 90 відсотків від суми його заробітної плати, є правильним.

Ураховуючи вищенаведене і те, що апеляційний та касаційний суди у справі, що розглядається, неправильно застосували норми матеріального права, ухвала Вищого адміністративного суду України від 21 квітня 2015 року та постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини другої статті 243 КАС підлягають скасуванню, а постанова Городнянського районного суду Чернігівської області від 30 січня 2015 року - залишенню в силі.

Керуючись статтями 241-243 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 21 квітня 2015 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року скасувати, а постанову Городнянського районного суду Чернігівської області від 30 січня 2015 року залишити в силі.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.О. Терлецький

Судді: О.Ф. Волков О.А. Коротких В.В. Кривенко П.В. Панталієнко М.І. Гриців О.В. Кривенда В.Л. Маринченко О.Б. Прокопенко