Справа № 2а-2133/12/2670
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року м. Київ К/9991/59779/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Головуючого судді: Чалого С.Я.

Суддів: Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

секретар

судового засідання Зубенко Д.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - Козак А.Л.

розглянувши в порядку касаційного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду касаційну скаргу Київської міської ради на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Київської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Київської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2012 року залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2012 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Київської міської ради щодо нерозгляду заяви (клопотання) позивача про надання дозволу на зміну цільового призначення земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення: ведення садівництва, загальна площа 0,0544 га), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_4; зобов'язано Київську міську раду розглянути заяву (клопотання) позивача про надання дозволу на зміну цільового призначення земельної ділянки у порядку і строки, передбачені нормами Земельного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку зміни цільового призначення земель, що перебувають у власності громадян або юридичних осіб» від 11 квітня 2002 року №502. В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій посилаючись та порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 07 серпня 2006 року позивач є власником земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення: ведення садівництва, загальна площа 0,0544 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 яка була придбана позивачем згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29 травня 2006 року.

21 грудня 2011 року позивач у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку зміни цільового призначення земель, що перебувають у власності громадян або юридичних осіб» від 11 квітня 2002 року №502 звернувся до Київської міської ради із клопотанням про зміну цільового призначення вищевказаної земельної ділянки з цільового призначення: ведення садівництва на нове цільове призначення: громадська забудова (комерційна діяльність), до якого додав копію державного акту на право власності на зазначену земельну ділянку, копію паспорта позивача, довідку Головного управління земельних ресурсів про відсутність обмежень (обтяжень) на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1), обгрунтування необхідності зміни цільового призначення земельної ділянки із зазначенням її розміру.

Листом від 25 січня 2012 року №03-345/1813 Головне управління земельних ресурсів повідомило позивача, що відповідно до рішення Київської міської ради від 15 липня 2004 року №457/1867 «Про врегулювання процедури передачі в користування земельних ділянок в м.Києві» та враховуючи вимоги ст.7 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» особа, зацікавлена в одержані земельної ділянки, звертається із клопотанням та заявою встановленої форми та доданими до них відповідними документами до Київського міського дозвільного центру.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, дійшов висновку про невідповідність дій відповідача вимогам Конституції України, Закону України «Про звернення громадян»тапостанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку зміни цільового призначення земель, що перебувають у власності громадян або юридичних осіб» від 11 квітня 2002 року №502, що свідчить про бездіяльність відповідача щодо нерозгляду заяви (клопотання) позивача про надання дозволу на зміну цільового призначення земельної ділянки, що належить позивачу.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Так, у відповідності до ст.9 Земельного кодексу України до повноважень Київської і Севастопольської міських рад у галузі земельних відносин на їх території належить, серед іншого, розпорядження землями територіальної громади міста; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

У відповідності до ч.3 ст.20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок визначений Порядком зміни цільового призначення земель, що перебувають у власності громадян або юридичних осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №502, у відповідності до п.2 якого зміна цільового призначення земельної ділянки проводиться за поданням заяви (клопотання) її власника до сільської, селищної, міської ради, якщо земельна ділянка розташована в межах населеного пункту, або районної держадміністрації, якщо земельна ділянка розташована за межами населеного пункту. При цьому до заяви (клопотання) додаються: копія державного акта на право власності на земельну ділянку; для громадянина - власника земельної ділянки - копія паспорта (серія, номер паспорта, коли і ким виданий та місце проживання), для юридичної особи - власника земельної ділянки - копія статуту (положення) та копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи; документи щодо встановлених обмежень (обтяжень) та земельних сервітутів на використання земельної ділянки; обгрунтування необхідності зміни цільового призначення земельної ділянки із зазначенням її розміру.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач до свого клопотання від 21 грудня 2011 року щодо зміни цільового призначення земельної ділянки додав копію державного акту на зазначену земельну ділянку, копію паспорта, довідку Головного управління земельних ресурсів про відсутність обмежень (обтяжень) на земельну ділянку, обгрунтування необхідності зміни цільового призначення земельної ділянки із зазначенням її розміру, тобто повний перелік документів, передбачений п.2 Порядку зміни цільового призначення земель, що перебувають у власності громадян або юридичних осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №502.

Згідно п.3 вищенаведеного Порядку сільська, селищна, міська рада або районна держадміністрація розглядає заяву (клопотання) і в разі згоди на зміну цільового призначення земельної ділянки дає дозвіл на підготовку проекту її відведення: складання проекту відведення земельної ділянки, якщо зміні цільового призначення підлягає її частина; перепогодження проекту відведення земельної ділянки з відповідними органами виконавчої влади, якщо зміні цільового призначення підлягає вся земельна ділянка.

Крім того, відповідно до ст.1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. При цьому, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду (ч.1 ст.7 Закону України «Про звернення громадян»).

Поряд з цим, у відповідності до ст.15 вищенаведеного Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення (ч.3 ст.7 Закону України «Про звернення громадян»).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що відповідачем всупереч вимогам Земельного кодексу України, Закону України «Про звернення громадян», Порядку зміни цільового призначення земель, що перебувають у власності громадян або юридичних осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №502, не розглянуто клопотання позивача щодо надання дозволу на зміну цільового призначення земельної ділянки та не надано обгрунтованої відповіді з цього питання у встановлений чинним законодавством строк, а також не повідомлено позивача про направлення його клопотання за належністю до іншого органу.

Крім того, колегія суддів погоджує висновки судів попередніх інстанцій щодо відмови в задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача прийняти рішення про надання дозволу на перепогодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивача, цільове призначення якої змінюється, з огляду на те, що у відповідності до чинного законодавства Київська міська рада є колегіальним органом, приймає рішення на пленарних засіданнях, а тому суд позбавлений права підміняти собою орган, до дискреційних повноважень якого належить вирішення поставлених питань.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що при розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій були повно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовані до них норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Відповідно до ст. 224 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Керуючись статтею 221, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Київської міської ради залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: