Справа № 820/2616/15
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2015-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 р.Справа № 820/2616/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Старостіна В.В. , Бегунца А.О.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.05.2015р. по справі № 820/2616/15

за позовом Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Державна податкова інспекція у Балаклійському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, у якому просив суд:

- стягнути з відповідача суму заборгованості по сплаті єдиного податку у сумі 698,49 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Балаклійському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області та є платником єдиного податку. На момент звернення до суду за нею рахується податковий борг у розмірі 698,49 грн. В зв'язку з тим, що відповідачем у добровільному порядку суму податкового зобов'язання не сплачено, а проведені податковим органом дії щодо примусово стягнення суми не призвели до погашення податкового боргу, то означена сума підлягає стягненню за рішенням суду.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05.05.15 року адміністративний позов Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області до Фізичної осби ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

У відповідності до п.3 ч. 1 ст. 197 КАС України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1, пройшовши визначену діючим законодавством процедуру державної реєстрації, набула статусу субєкта господарювання-фізичної особи-підприємця та перебувала на обліку як платник податків та зборів в Державній податковій інспекції у Балаклійському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області, а отже згідно п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України зобов'язана сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Враховуючи положення п. 291.3. ст.291 ПК України, відповідачем обрано спрощену систему оподаткування та звітності за другою групою платників єдиного податку згідно заяви від 23.01.2012 року.

Рішенням Балаклійської міської ради від 08.12.2011 року № 700-VI встановлено, що для фізичних осіб-підприємців, що працюють за спрощеною системою оподаткування та відносяться до другої групи платників, ставка єдиного податку складає 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати (а.с.13).

Приписами ст.295 ПК України визначено, що платники єдиного податку другої групи сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Із долученої до матеріалів справи облікової картки платника єдиного податку (а.с.10) встановлено, що податковим органом з урахуванням положень ст.295 ПК України нараховано єдиний податок по терміну сплати 20.10., 20.11., 20.12. 2014 року у розмірі 730,80 грн. та з урахуванням наявної переплати до сплати визначено 698,49 грн.

Внаслідок несплати податкового зобовязання відповідачу з урахуванням положень ст.59 ПК України сформовано та направлено вимогу від 04.12.2014 року № 351-25. Вказана вимога фізичною особою ОСОБА_1 отримана та не оскаржена. Проте, сума заборгованості не погашена, внаслідок чого керівництвом податкового органу прийняте рішення про опис майна відповідачки у податкову заставу (а.с.15-17).

Залишаючи позов без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач з 30.09.14 не має статусу фізичної особи - підприємця, а податковий борг у сумі 698,49 грн., нарахований вже після реєстрації припинення підприємницької діяльності, тому у відповідача відсутній обовязок сплачувати заявлену суму податкового нарахування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що 30.09.2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності відповідача за її рішенням (а.с.18, зворотній бік), а отже саме з цієї дати, в силу положень ч.3 ст.46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" відповідача позбавлено статусу субєкта господарювання - фізичної особи - підприємця.

Із долученої до матеріалів справи облікової картки платника податку встановлено, що податкове зобовязання у розмірі 698,49 грн. нараховане відповідачу за період жовтень-грудень 2014 року, тобто після позбавлення її статусу підприємця.

Підставою нарахування заявленого до стягнення податкового зобовязання податковим органом визначено абз.2 пп.65.10.8 п.65.10 ст.65 ПК України, якими передбачено, що реєстрація припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов'язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов'язань та застосування санкцій за їх невиконання. Крім того, позивач посилається на норми п.295.8. ст. 295 ПК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних відноси), згідно якої у разі припинення платником єдиного податку провадження господарської діяльності податкові зобов'язання із сплати єдиного податку нараховуються такому платнику до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому до контролюючого органу подано заяву щодо відмови від спрощеної системи оподаткування у зв'язку з припиненням провадження господарської діяльності.

Однак колегія суддів не погоджується з такою позицією позивача з огляду на наступне.

З урахуванням положень ст. ст. 51, 52, 598 - 609 ЦК України, ст.97 ПК України, однією з особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи - підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання, які виникли раніше, не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа - підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Виходячи зі змісту положень до абз.2 пп.65.10.8 п.65.10 ст.65 ПК України, колегія суддів приходить до висновку, що фізична особа-підприємець, діяльність якої припинена, виконує обов'язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, лише в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач з 30.09.14 не має статусу фізичної особи - підприємця, а податковий борг у сумі 698,49 грн., нарахований вже після реєстрації припинення підприємницької діяльності, тому у відповідача відсутній обовязок сплачувати заявлену суму податкового нарахування.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано залишив позов без задоволення.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 05.05.15 р. відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.05.2015р. по справі № 820/2616/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4