Справа № 183/3985/15
Суддя: Мельник О. М.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/3985/15
№ 2-а/183/139/15
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 липня 2015 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Мельника О.М.,

за участю секретаря судового засідання Гончарової С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС ВДПС ВДАІ з обслуговування м. Павлоград та району ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №516367 від 18.06.2015 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн.

В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що 18.06.2015 року він керуючи автомобілем «Мерседес» державний номер НОМЕР_1 в м. Павлоград по вул. Дніпровській після проїзду перехрестя з вул. Фрунзе регульованого світлофором, був зупинений інспектором ДПС ВДПС ВДАІ з обслуговування м. Павлоград та району ОСОБА_2, який склав щодо позивача протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, за порушення вимог п.п. «е» п. 8.7.3 Правил дорожнього руху. Позивач не порушував Правил дорожнього руху, але інспектор склав щодо позивача постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Позивач зазначає, що єдиним доказом порушення ним Правил дорожнього руху є протокол про адміністративне правопорушення, який складено на підставі непідтверджених і субєктивних припущеннях відповідача. Також відповідачем під час складення вказаного протоколу позивачу не були розяснені його права щодо ознайомлення з матеріалами справи, давати пояснення, надавати докази тощо, що не відповідає вимогам ст. 57 Конституції України, КУпАП та п. 22.7 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом МВС України №1111 від 13.11.2006 року. З огляду на вищезазначене позивач вважає, що його було незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності, і відповідна постанова повинна бути скасована.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, заперечення проти позову суду не надав, тому суд, на підставі ст. 128 КАС України вирішив розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.

У зв'язку із неявкою в судове засіданні сторін по справі, відповідно ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи суд вбачає, що 18.06.2015 року близько 19.12 год. в м. Павлоград Дніпропетровської області інспектором ДПС ВДПС ВДАІ з обслуговування м. Павлоград та району ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 було складено протокол серія АВ2 №405439 про адміністративне правопорушення про те, що водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «ОСОБА_3 Віто» державний номер НОМЕР_1 в м. Павлоград проїхав перехрестя вулиць Дніпровська та Фрунзе на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушив вимоги п.п. «е» п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Позивач в протоколі зазначив, що не порушував Правил дорожнього руху і з протоколом не згоден. В цей же день одразу після складення вказаного протоколу відповідачем на місці виявлення правопорушення відносно ОСОБА_1 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №516367, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №25-рп/2015 було надано офіційне тлумачення положенню ч. 1 ст. 276 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення. Так, в п. 2.2-2.4 вказаного рішення Конституційний Суд України прийшов до наступних висновків. Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення. У ч. 1 ст. 277 Кодексу закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності із законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (ч. 2 ст. 33 Кодексу).

Згідно з ч. 3 ст. 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. У частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм У країни.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в ч. 1 ст. 276 КУпАП, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, і аж ніяк не надає право вказаному органу накладати адміністративне стягнення на місці його вчинення, крім випадків, передбачених ст. 258 КУпАП. Можливість накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, на місці його вчинення, не передбачена КУпАП.

З матеріалів справи суд вбачає, що оскаржувана постанова була винесена відповідачем одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення і на місці виявлення правопорушення, що не відповідає вказаним вимогам закону. Таким чином, суд приходить до переконання, що позивача було незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, тому відповідна постанова підлягає скасуванню.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 4-9, 13, 14, 69-71, 159-163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС ВДПС ВДАІ з обслуговування м. Павлоград та району ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Постанову інспектора ДПС ВДПС ВДАІ з обслуговування м. Павлоград та району ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №516367 від 18.06.2015 року про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн. скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення постанови.

Суддя О.М. Мельник