Справа № 820/2398/15
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2015-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 р.Справа № 820/2398/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Старостіна В.В. , Бегунца А.О.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2015р. по справі № 820/2398/15

за позовом Комунального підприємства "Чугуївтепло"

до Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Комунальне підприємство «Чугуївтепло», звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Харківській області, в якому просив суд визнати нечинними податкові повідомлення-рішення:

- № від 09.12.2014 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем - 103879,00грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 25969,75грн.;

- № від 09.12.2014 року про зменшення від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 102499,00 грн.

Позивач вважає рішення відповідача неправомірними, необґрунтованими, безпідставними через відсутність доказів порушення підприємством податкового законодавства, а тому просить задовольнити позов в повному обсязі.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.15 року позов Комунального підприємства «Чугуївтепло»до Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень задоволено.

Скасовано податкові повідомлення-рішення Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Харківській області від 09.12.2014 року № та №.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що на підставі направлення, виданого Чугуївською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного Управління Міндоходів у Харківській області, від 18.11.2014 року № 332 ОСОБА_1, головним державним ревізором-інспектором відділу податкового аудиту інспектором податкової та митної справи III рангу, згідно із п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78.1, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України та наказу Чугуївської ОДПІ від 17.11.2014р. наказ № 404, проведена документальна позапланова виїзна перевірка Комунального підприємства «Чугуївтепло» з питання взаємовідносин з ДК «ГАЗ УКРАЇНИ» НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» () за грудень 2012 року, НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» (код ЄДРПОУ 2007720) за квітень 2014року.

За результатами вказаної перевірки ДПІ складено акт від 01.12.2014 року № 1095/20-29-22, яким зафіксовані наступні порушення: п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість в сумі 103879,00 грн. за квітень 2014 року та завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту за грудень 2012 року в сумі 102499,00 грн.

На підставі вказаного акту перевірки ДПІ було винесено податкове повідомлення - рішення № від 09.12.2014 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем - 103879,00грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 25969,75грн. та № від 09.12.2014 року про зменшення від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 102499,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що податковими повідомленнями-рішеннями № від 09.12.2014 року та № від 09.12.2014 року порушено права та охоронювані законом інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин, а тому вказані рішення підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Між підприємством КП «Чугуївтепло» та ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» проводилася діяльність згідно договору про закупівлю природного газу за державні кошти № 11/11-48 ТЕ-02 від 23.12.2010 р. для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Податкова накладна № 298/005 від 28.02.2011р. на суму ПДВ 442 759,22 грн. була виписана продавцем на поставлений (по першій події), але не сплачений природний газ і включена підприємством КП «Чугуївтепло» до податкового кредиту декларації за грудень 2012 року.

Сплата за газ, поставлений згідно вказаної податкової накладної та акту приймання-передачі, проведена в листопаді 2012 року в сумі 2 098 300, 00 грн., та грудні 2012 року в сумі 1 925 523,59 грн. Поставка газу підтверджується актом приймання - передачі з підписами і печатками газорозподільної організації та продавця.

Колегією суддів встановлено, що з отриманого природного газу підприємство виробляло теплову енергію для потреб населення. Підприємство КП «Чугуївтепло» постачає теплову енергію населенню, бюджетним установам, не зареєстрованим як платники податку і тому визначає дату виникнення податкових зобов'язань та податкового кредиту за касовим методом згідно п. 10 ст. 187 Податкового кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що, згідно п.14.1.266 Податкового кодексу України, касовий метод для цілей оподаткування - це метод зарахування (отримання) коштів на банківський рахунок (у касу) платника податку або дата отримання інших видів компенсації вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата виникнення права на податковий кредит визначається, як дата списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або дата надання інших видів компенсації вартості поставлених ( або тих, що підлягають поставці) йому товарів ( послуг).

В листопаді 2012 року та грудні 2012 р. проведена сплата за спожитий газ згідно податкової накладної № 298/005 від 28.02.2011 року, і сума податку на додану вартість віднесена до складу податкового кредиту декларації з ПДВ за грудень 2012 р.

Заборгованість згідно вищезазначеного договору повністю сплачена.

Колегією суддів встановлено, що не була віднесена сума податку до податкового кредиту тільки згідно податкової накладної № 298/005 від 28.02.2011 р. на загальну суму з ПДВ 2 656 555,33 грн., тому що не було сплати.

В листопаді, грудні 2012 року було проведено платежі, а тому виникло право на включення до податкового кредиту.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх ввезенні на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України;

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та у разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Також, згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст.193, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу). Платники податку, які застосували касовий метод до набрання чинності цим Кодексом або застосовують касовий метод, мають право на включення до податкового кредиту сум податку на підставі податкових накладних, отриманих протягом 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунку платника податку.

Враховуючи вищенаведену норму, колегія суддів прийшла до висновку, що позивачем термін на включення до податкового кредиту сум податку 60 календарних днів не порушено.

Податкова накладна №298/005 від 28.02.2011 року досліджена колегією суддів та встановлено, що 01.03.2011 року вона отримана, в реєстрі зареєстрована, складена без порушень, сплата за поставлений газ проведена повністю.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку про неправомірність доводів ДПІ про заниження податку на додану вартість в сумі 103879,0 грн. за квітень 2014 року.

Щодо неправомірного віднесення до складу податкового кредиту у квітні 2014 року суми ПДВ у розмірі 103878,94 грн. у зв'язку з порушенням строку 60 календарних днів.

Колегією суддів встановлено, що між підприємством КП «Чугуївтепло» та НАК «Нафтогаз України» проводилася діяльність згідно договору купівлі-продажу природного газу № 02-13-10-ТЕ-32 від 28.12.2012 р. для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Матеріалами справи підтверджено, що податкова накладна № 5244 від 29.03.2013 р. включена до податкового кредиту декларації з ПДВ за квітень 2014 року та включена до реєстру податкових накладних за квітень 2014 року.

Сплата за газ згідно податкової накладної № 5244 від 29.03.2013 року проведена повністю в квітні 2014 року, тому включена податкова накладна до реєстру за квітень 2014 року.

Колегія суддів вважає за необхідним вказати, що Податковим кодексом України не передбачена можливість розділення суми по податковій накладній з метою її включення до складу податкового кредиту в різних періодах. В податкових деклараціях з ПДВ відображаються зведені результати податкового обліку операцій по поставці та придбанню товарів (послуг), які підлягають оподаткуванню. Підставою для відображення зведених результатів такого обліку в податкових деклараціях з ПДВ є реєстр виданих та отриманих податкових накладних.

Колегія суддів зазначає, що податкова накладна згідно п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України, є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Тому, на думку колегії суддів, підприємством правомірно включена сума податку 324 267,45 грн. до податкового кредиту декларації з ПДВ за квітень 2014 року, тільки після повної сплати за отриманий природний газ по податковій накладній №5244 від 29.03.2013 року.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Між тим, виходячи зі змісту позову та для повного захисту прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд першої інстанції, на підставі ч.2 ст. 11 КАС України, обґрунтовано вийшов за межі позовних вимог та скасував податкові повідомлення-рішення Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Харківській області від 09.12.2014 року № та №.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність факту порушення податкового законодавства з боку позивача та про неправомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 14.05.15 р. відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2015р. по справі № 820/2398/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4