Справа № 161/867/14-а
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року Справа № 876/3154/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Кухтея Р.В., Іщук Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 лютого 2014 року про зміну способу виконання постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 квітня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області про зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії,

ВСТАНОВИВ :

21 січня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зміну способу виконання постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 квітня 2011 року у справі № 2а-5092/11/0308.

Оскаржуваною ухвалою від 18 лютого 2014 року вказану заяву задоволено та вирішено змінити спосіб виконання зазначеного рішення, стягнувши з управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 1701,15 грн.

У поданій апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області просить зазначену ухвалу скасувати. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що суд фактично змінив не спосіб виконання рішення, а суть цього рішення, оскільки вказано змінити спосіб виконання шляхом стягнення з управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області певних коштів. Вважає, що при прийнятті вищевказаної ухвали судом неповністю зясовано обставин справи та порушено норми матеріального та процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не зявилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Встановлено, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 квітня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2013 року, яка набрала законної сили, зобовязано управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області провести нарахування і виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як дитині війни з 30.09.2010 року у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обовязковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно з приписами п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Виходячи з аналізу резолютивної частини постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 квітня 2011 року та наведених правових норм, апеляційний суд дійшов висновку, що покладені на відповідача зобов'язання, є обраним судом видом захисту порушених прав позивача шляхом задоволення його позовних вимог.

Відтак, на переконання апеляційного суду, позивач просив змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття цієї постанови.

При цьому у адміністративному судочинстві повноваження щодо зміни постанови суду в частині задоволення позовних вимог мають тільки адміністративні суди апеляційної та касаційної інстанцій (ст.ст. 198, 223 КАС України).

Вказане свідчить про те, що суд першої інстанції, задовольняючи заяву про зміну способу виконання рішення, не звернув увагу та не врахував відмінності між позовною вимогою, як обраним судом видом захисту порушених прав позивача, від способу виконання судового рішення, як одного з його заходів, чим змінив постанову суду по суті за відсутності на це процесуальних повноважень.

Крім того, ч. 1 ст. 263 КАС України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

Матеріали справи свідчать, що виконання постанови суду першої інстанції неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України. Таким чином, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду першої інстанції.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що «захист порушеного права у судовому рішенні» та «спосіб виконання судового рішення» за своїм змістом не є тотожними поняттями (процесуальними інститутами).

Відтак апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції, змінюючи спосіб виконання постанови суду, фактично змінив її суть, а вирішення питання про стягнення коштів як заборгованості невиплаченої пенсії, яка нарахована у разі виконання рішення адміністративного суду, відноситься до юрисдикції цивільних судів.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові Верховного Суду України від 11.11.2014 року у справі № 21-394а13, яка в силу приписів ч. 1 ст. 244-2 КАС України зобовязує суди привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, оскільки при вирішенні даного процесуального питання судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення свого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні заяви про зміну способу виконання постанови суду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 199, 202, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області задовольнити.

Скасувати ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 лютого 2014 року та прийняти нову про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу виконання постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 квітня 2011 року у справі № 2а-5092/11/0308.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Р.В.Кухтей

ОСОБА_2