Справа № 805/17845/13-а
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року м. Київ К/800/16105/14

Колегія Вищого адміністративного суду України у складі:

суддів: Олексієнка М.М.(доповідач), Бутенка В.І., Штульман І.В.,

здійснивши в касаційному порядку попередній розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Будьонівському районі міста Донецька (далі - УПФ) про скасування вимоги щодо стягнення недоїмки за касаційною скаргою представника УПФ на судові рішення Донецького окружного адміністративного суду від 4 лютого 2014 року та Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся в суду з позовом, відповідно до якого просив скасувати вимогу УПФ від 1 серпня 2013 року № Ф-237 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Посилався на незаконність оскаржуваної вимоги, оскільки він є пенсіонером за віком на пільгових умовах, тому звільнений від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 4 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2014 року, позовні вимоги задоволено. Скасовано вимогу УПФ від 1 серпня 2013 року № Ф-237 про сплату недоїмки на суму 1592,04 грн.

В касаційній скарзі представник відповідача, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить попередні судові рішення скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що УПФ при прийнятті вимоги про сплату недоїмки діяло у межах і спосіб, передбачений Законом України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI).

Колегія суддів, перевіривши доводи касаційної скарги в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийшла до висновку про її безпідставність з урахуванням наступного.

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону №2464-VI (у редакції Закону України від 07.07.2011 року № 3609-VI) фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

За змістом цієї норми, для фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, законодавством передбачена можливість звільнення від сплати єдиного внеску за себе за умови, якщо, зокрема, такі особи є пенсіонерами за віком та отримують відповідно до закону пенсію і вони самі не виявили бажання брати участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з абзацами першим та другим пункту 16 Прикінцевих положень Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону №1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Статтею 2 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) визначено виключний перелік трудових пенсій, які призначаються за цим Законом (за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років). Загальні умови призначення пенсій за віком визначені в статті 12 цього Закону та частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV. Таке право виникає у чоловіків після досягнення 60 років та за наявності відповідного стажу. При цьому статтею 13 Закону №1788-ХІІ, на підставі пункту "а" якої, позивач отримує пенсію, передбачена можливість призначення пенсії за віком на пільгових умовах - із зменшенням віку, зазначеного у статті 12 цього Закону, та за наявності відповідного трудового стажу.

Враховуючи зазначені положення нормативних актів, особи, яким пенсія призначена за віком, мають право на пільги щодо сплати за себе єдиного внеску згідно з частиною четвертою статті 4 Закону № 2464-VІ, оскільки ця норма не містить будь-яких обмежень та умов щодо набуття фізичними особами-підприємцями статусу пенсіонера за віком.

Саме до такого висновку зводиться правова позиція, висловлена Верховним Судом України у постанові від 15 квітня 2014 року (справа №21-69а14), яка згідно зі статтею 244-2 КАС України, має враховуватися судами при застосуванні таких норм права.

Як установлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_3 є пенсіонером за віком та з 4 жовтня 2010 року отримує пенсію відповідно до Закону № 1788-ХІІ. Згідно свідоцтва про державну реєстрацію від 17.07.2012 року він є фізичною особою-підприємцем, перебуває на обліку в УПФ як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

На підставі картки особового рахунку платника УПФ сформовано вимогу №Ф-237 від 1 серпня 2013 року, яка є предметом оскарження, про сплату позивачем недоїмки по страхових внесків, що утворилася за січень-квітень 2013 року в розмірі 1592,04 грн.

З урахуванням зазначених обставин та норм права, суди попередніх інстанцій прийшли до обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, висновок суду не спростовують і не дають підстав вважати рішення такими, що ухвалені з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Будьонівському районі міста Донецька відхилити, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 4 лютого 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

В.І. Бутенко

І.В. Штульман