Справа № 348/73/15-а
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року Справа № 876/3177/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Іщук Л.П., Сапіги В.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2015 року за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним рішення управління Пенсійного Фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області (далі УПФУ в Надвірнянському районі Івано-Франківської області) щодо відмови у застосуванні показника середньої заробітної плати за 2011 2013 рр. та зобовязати відповідача застосувати при призначенні пенсії та подальшому її перерахунку показник середньої заробітної плати за 2011 2013 рр. здійснити виплату недоотриманих мною грошових коштів та проводити виплату пенсії у перерахованому розмірі.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.02.2015р. в задоволені позову було відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, її оскаржив ОСОБА_1 Апеляційну скаргу мотивує тим, що при призначенні пенсії та в подальших її перерахунках відповідачем безпідставно використано показник середньої заробітної плати за 2010 рік у розмірі 1982,63 грн. Крім того, управління Пенсійного фонду в Надвірнянському районі при прийнятті 02.01.2014 р. рішення про призначення йому пенсії, не врахувало, що на час прийняття такого рішення, Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набув чинності з 01.10.2011 р., було внесено зміни до статті 40 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", згідно з якими, пенсії обчислюються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити його позовні вимоги.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, а тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з наступних підстав.

З матеріалів справи видно, що постановою Надвірнянського районного суду від 14.02.2012 р, яка була залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2013 р., було зобовязано зарахувати ОСОБА_1 в пільговому обчисленні період роботи з 10.10.1977 р. по 20.04.1983 р. та з 17.05.1983 р. по 04.12.1992 р., як трудовий стаж, вироблений в районах Крайньої Півночі та районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік 6 місяців.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.12.2013 р. було зобовязано призначити позивачу пенсію по віку з 01.07.2011 р.

Згідно протоколу № 141 від 02.01.2014 р. УПФУ в Надвірнянському районі Івано-Франківської області призначено позивачу пенсію за віком на пільгових умовах.

17.02.2014 р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив застосувати при призначенні йому пенсії показник середньої заробітної плати за 2011-2013 рр., проте УПФУ в Надвірнянському районі Івано-Франківської області листом від 28.02.2014 р. № 36/М-10 було відмовилено йому у перегляді показника середньої заробітної плати не дивлячись, що зміни до статті 40 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" набули чинності з 01.10.2011 р., тобто були чинними при прийнятті рішення про призначення йому пенсії.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої виходив з того, що При призначенні позивачу пенсії та її в подальших перерахунках відповідачем було враховано середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки України за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії за 2010 рік у розмірі 1982,63 грн. відповідно до ст. 40 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", в редакції , яка була чинна на час призначення пенсії тобто 01.07.2011 р., якою було передбачено врахування середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Частиною 2 ст. 40 вказаного Закону в редакції, яка діяла станом на 01.07.2011 р., встановлено формулу заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, а саме при призначенні пенсії в розрахунок береться середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.

У редакції Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р., яка набрала чинності 01.01.2004 р., зазначена формула була такою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп -заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс -середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії;

к -сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn);

К -кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Пунктом «б» підпункту 9 пункту 35 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2008 р., абзац 4 ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» було викладено в новій редакції: «Зс (середня заробітня плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади у галузях статистики, економіки, праці та соціальної політики і фінансів».

Тобто, з 01.01.2008 р. змінено показник середньої заробітної плати (доходу) - однієї із складових формули заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії та встановлено, що цим показником має бути середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008, положення підпункту «б» підпункту 9, підпункту «б» підпункту 10 пункту 35 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

За таких умов, з 22.05.2008 р. у відновили дію положення частини другої статті 40 та частини четвертої статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у первинній його редакції, які й підлягають застосуванню.

Чинне на час виникнення спірних правовідносин законодавство, а саме положення ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка діяла станом на 01.07.2011 р., що передбачало для обчислення пенсії враховується середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.

Отже, при призначенні ОСОБА_1 пенсії та її в подальших перерахунках відповідачем враховано середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки України за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії за 2010 рік у розмірі 1982,63 грн. відповідно до ст. 40 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", в редакції, яка була чинна на час призначення пенсії тобто 01.07.2011 р., згідно якої було передбачено врахування середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.

Аналізуючи встановлені обставини та приведені норми закону, які врегульовують спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відмови в задоволені позовних вимог, оскільки позивачу призначена пенсія з 01.07.2011 р. до набрання чинності Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», тобто на позивача порядок виплати пенсії, встановлений цим Законом не поширюється.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів прийшла до переконання про те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2015 року по справі №348/73/15-а без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Р.В. Кухтей

Судді : Л.П. Іщук

ОСОБА_2