Справа № 2-а-13842/11
Суддя: Кокорєв В. В.
Дата ухвалення: 2015-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 6-а/489/120/15
Ухвала

Іменем України

10 липня 2015 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві подання Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Миколаївській області про заміну способу виконання судового рішення,

встановив

В липні 2015 року відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Миколаївській області звернувся до суду із поданням про заміну способу виконання судового рішення зазначивши, що в них на виконанні знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа у справі № 2а-13842/2011 від 20.05.2015, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про зобов'язання УПФ України в Ленінському районі м. Миколаєва провести ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 06.03.2011.

Боржником по справі виконано рішення в частині здійснення нарахування, проте в частині виплати суми боргу не виконано у зв'язку з припиненням державного бюджетного фінансування на проведення виплат. Посилаючись на викладене, просили замінити спосіб виконання судового рішення шляхом стягнення з УПФ на користь ОСОБА_1 суми в розмірі 812,46 грн. на підставі ст. 36 ЗУ «Про виконавче провадження» .

В судове засідання сторони не з'явилися, від представника Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Миколаївській області надійшла заява з проханням розглядати подання за відсутності їх представника, подання підтримують.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі обставини.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12.09.2011 у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, позовні вимоги задоволено частково. Зобов'язано УПФ України в Ленінському районі м. Миколаєва провести ОСОБА_2 нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.03.2011 по 22.07.2011 з урахуванням фактично виплачених сум.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 вказану постанову викладено в наступній редакції: зобов'язати УПФ України в Ленінському районі м. Миколаєва здійснити перерахунок та підвищити пенсію ОСОБА_3 на 30% мінімальної пенсії за віком (розмір якої встановлений ч. 1ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період: з 06.03.2011 з урахуванням фактично виплачених сум за вказаний період.

Боржником у справі виконано рішення в частині нарахування ОСОБА_3 , проте в частині виплати суми боргу не виконано у зв'язку з припиненням державного бюджетного фінансування на проведення виплат.

На підставі вищезазначеного рішення Ленінським районним судом м. Миколаєва було видано виконавчий лист № 2а/13842/2011.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 КАС України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 263 КАС України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Таким чином, зміна порядку і способу виконання судового рішення допускається виключно за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо) Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленому раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Між тим, у поданні заявник фактично просить змінити судове рішення, оскільки така вимога як стягнення коштів не була предметом розгляду та дослідження адміністративним судом під час прийняття постанови від 06.05.2014. Крім того, відсутність в боржника бюджетних асигнувань не є обставиною, що ускладнює виконання судового рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання.

Керуючись статтею 263 КАС України, суд

ухвалив

В задоволені подання Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Миколаївській області про заміну способу виконання судового рішення відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом п'яти днів з дня її проголошення, а у випадку оскарження особою, яка не була присутня при проголошенні ухвали - з моменту отримання копії.

Суддя В. В. Кокорєв