Справа № 813/2046/15
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року 11 год. 33 хв. Справа № 813/2046/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Козак О.О.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Львівський завод будівельних виробів» до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство «Львівський завод будівельних виробів» звернулось із позовом до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.03.2015 року № та №.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідальність за несвоєчасне та не повне внесення сум земельного податку до бюджету в порушення п.102.1 ст.102 ПК України контролюючим органом застосовано після закінчення граничного строку 1095 днів. Крім того, позивач вказує на податковий розрахунок земельного податку № від 20.03.2013р. який не належить позивачу і відповідно по ньому не проводилась перевірка, що свідчить про неправомірність застосування штрафної санкції по вказаному розрахунку земельного податку.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд такі задовольнити.

Представник відповідача позов заперечив. Стверджує, що відповідачем проведено перевірку дотримання платником податків граничних строків сплати грошового зобовязання з земельного податку з юридичних осіб. ПАТ «Львівський завод будівельних виробів» користувався розстроченням податкового боргу по земельному податку з юридичних осіб згідно рішень ДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового боргу. Однак оскільки оплата проводилась з простроченням термінів, після закінчення строку дії договору про розстрочення грошового зобовґязання ДПІ у Сихівському районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області внаслідок проведеної перевірки застосовано штрафні санкції за несвоєчасну сплату узгоджених сум податкового зобовязання по земельному податку. Відтак, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Державною податковою інспекцією у Сихівському районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області проведено перевірку ПАТ «Львівський завод будівельних виробів» з питань дотримання платником податків граничних строків сплати грошового зобовязання до бюджету, своєчасності сплати до бюджету узгоджених податкових зобовязань з земельного податку з юридичних осіб. Перевірка проводилась 06.03.2015року. В результаті проведеної камеральної перевірки складено Акт від 06.03.2015 року № 230/15-02 «щодо дотримання платником податків граничних строків сплати грошового зобовязання до бюджету» В акті перевірки зазначено, що ПАТ «Львівський завод будівельних виробів» в порушення п.57.1 ст.57 розділу II Податкового кодексу України несвоєчасно сплачено 252010,60 грн. узгодженої суми податкового зобов'язання з земельного податку з юридичних осіб.

На підставі акту начальником ДПІ у Сихівському районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області були прийнято податкові повідомлення-рішення від 13.03.2015р. №, № про зобов'язання сплати штрафу за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з земельного податку відповідно в сумі 5575,43 грн. і 39206,40 грн.

Позивач посилається на ту обставину, що оскаржувані податкові повідомлення рішення від 13.03.2015р. прийняті після закінчення граничного строку 1095 днів визначеного пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України. ПАТ «Львівський завод будівельних виробів» вказує, оскільки податкові повідомлення рішення прийнято 13.03.2015року, а Договір про розстрочення податкового боргу№29 укладено 28.02.2012року, строк визначений статтею 102 ПК України минув, що дає підстави позивачу для тверджень про неправомірність повідомлень рішень контролюючого органу.

ПАТ «Львівський завод будівельних виробів» користувався розстроченням податкового боргу по земельному податку з юридичних осіб згідно рішень ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового боргу №29 від 28.02.2012року, №61 від 29.03.2013 року та №8 від 30.01.2014року.

По договору №29 від 28.02.2012 року (термін дії до 15.12.2012р.) розтерміновано борг по земельному податку за 2011 рік в сумі 46716,47 грн., в тому числі : основний платіж 43605,18 грн., штрафна санкція 2977,17 грн., пеня 134,12 грн. Згідно строків погашення розтермінованих сум податкового боргу за вказаним договором перше нарахування відбулось 15.03.20112рокув сумі 4671,18 грн., наступні нарахування проводились в такому ж розмірі кожного наступного місяця, - до 15.12.2012 року.

Відповідно до п.100.1 ст.100 ПК України, розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.

Згідно п.3.9 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобовязань (податкового боргу) платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів від 10.10.2013 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 р. за N 1853/24385, на розстрочені (відстрочені) грошові зобовязання (податковий борг) пеня та штрафи не нараховуються з дати укладання (підписання) договору до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобовязання (податкового боргу). Виходячи з наведеного, штрафні санкції за несвоєчасну сплату податкового зобовязання по земельному податку відповідачем прийнято після закінчення строку дії договору про розстрочення.

Згідно п.102.1 ст.102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Граничним строком сплати грошових зобовязань згідно поданих декларацій за 2011 рік є 30.01.2012р. Однак, оскільки задекларована сума податкового зобовязання в сумі 11438,73 грн. в граничний термін (30.01.2012р.) не сплачена і згодом увійшла до складу податкового боргу, сплата якого розтермінована договором №29 від 28.02.2012року, податковий борг погашався протягом 2012року несвоєчасно починаючи з 15.03.2012р.

Згідно з п.п.14.1.156 п.14.1 ст. 14 ПКУ податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк). Згідно з п.31.1 ст.31 ПКУ строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно з п.57.1 ст. 57 ПКУ платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п.п.14.1.175 п.14.1 ст. 14 ПКУ податковий борг- сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але несплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 4.1. Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких); здійснюється органами державної податкової служби України, затвердженої наказом ДПА України від 18.07.2005 №276, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.08.2005 за №843/11123, нарахуванню в особових рахунках платників підлягають податкові зобов'язання, штрафні санкції та пеня, самостійно визначені платником; податкові зобов'язання, штрафні санкції та пеня, нараховані органом державної податкової служби та узгоджені платником відповідно до чинного законодавства. У пункті 4.3 Інструкції №276, визначено, що нарахування платежів до бюджету в особових рахунках платників податків здійснюються відповідно до порядків адміністрування відповідних податків, розроблених на підставі чинного законодавства. Нарахування узгоджених податкових зобов'язань у картках особових рахунків платників здійснюється датою граничного терміну сплати зазначених зобов'язань. Згідно з підпунктом 11.4 пункту 11 Інструкції №276, під погашенням податкового боргу за певним видом платежу слід розуміти зменшення абсолютного значення від'ємного сальдо розрахунків платника з бюджетом та пені, підтверджене відповідним документом. За порушення правил сплати грошових зобов'язань до платників податків застосовується відповідальність визначена статтею 126 ПКУ.

Так, відповідно до пункту 126.1 ст.126 ГТКУ у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

З матеріалів справи вбачається, що узгоджена згідно з розрахунками сума податкового зобовязання по земельному податку сплачувалась позивачем несвоєчасно із простроченням терміну до 30 та після 30-ти днів.

Відтак, виходячи із того що узгоджене податкове зобов'язання по земельному податку позивачем своєчасно не сплачене, а погашене із затримкою на кількість календарних днів визначених в розрахунку штрафних санкцій, штрафні санкції були застосовані підставно.

Згідно із ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позивачем порушено порядок і строки перерахування до бюджету податкових зобов'язань у сумах, самостійно узгоджених у податковій звітності, а тому податкові повідомлення-рішення є такими, що прийняті у відповідності з чинним законодавством, скасуванню не підлягають, відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 7-14, 17-20, 69-71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено 13 липня 2015 року.

Суддя Сакалош В.М.