Справа № 644/12982/14-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 р. Справа № 644/12982/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Курило Л.В.

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В.

за участю секретарів судового засідання - Дудки О.А., Шалаєвої І. Т.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.04.2015р. по справі № 644/12982/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

17.12.2014 р. ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова перерахувати йому пенсію по інвалідності з урахуванням коефіцієнту страхового стажу розміром 0,85 за період з 07.11.2011 року по сьогоднішній день; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова виплатити йому недораховану суму пенсії по інвалідності з урахуванням коефіцієнту страхового стажу розміром 0,85 за період з 07.11.2011 року по сьогоднішній день.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.04.2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

Позивач та його представник в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі, просили постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

В судове засідання, призначене на 08.07.2015 року, учасники процесу не прибули, про дату, час та місце повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 25.10.2011 року отримує пенсію по другій групі інвалідності та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова.

Як убачається із трудової книжки НОМЕР_1, в період з 01.05.1993 року по 24.05.1993 року ОСОБА_1 працював машиністом електропоїзду 4 класу; з 24.05.1993 року по 02.08.1993 року - помічником машиніста електропоїзду; з 02.08.1993 року переведений на посаду машиніста електропоїзду 4 класу; 05.02.1996 року ОСОБА_1 присвоєний 3-й клас машиніста електропоїзда метрополітену; у зв'язку із створенням відокремленого структурного підрозділу "Служба рухомого складу" з 01.04.2009 року ОСОБА_1 переведений машиністом електропоїзда (при роботі на лінії в одну особу 3-го класу в цех експлуатації електродепо "Московське" службу рухомого складу згідно ст. 32 КЗпП України) на підставі наказу № 322-ок від 30.03.2009 року; 07.12.2011 року звільнений у зв'язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, який перешкоджає продовженню зазначеної роботи, за п. 2 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу № 392 від 07.12.2011 року (а.с. 8-11).

24.11.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова із письмовою заявою про перерахунок його пенсії по інвалідності з урахуванням коефіцієнту страхового стажу розміром 0,85 за період з 07.11.2011 року по час звернення із заявою та виплату недорахованої суми пенсії по інвалідності з урахуванням коефіцієнту страхового стажу розміром 0,85 за період з 07.11.2011 року по час звернення. (а.с.14-17).

Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова листом від 25.11.2014 року за № 15765-05/32 відмовило ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії з урахуванням коефіцієнту страхового стажу розміром 0,85, у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу за списком №1. При цьому відповідач зазначив, що згідно довідки КП "Харківський метрополітен №261 від 03.11.2011 року пільговий стаж за списком №1 згідно з проведеними атестаціями робочого місця за наказами від 24.11.1994 р. та 07.12.1999 року складає 9 років 5 місяців і 25 днів. (а.с.18).

Не погодившись з відмовою відповідача у проведенні перерахунку його пенсії для захисту своїх прав позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача при призначенні пенсії ОСОБА_1 були правомірні і обґрунтовані.

Даючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 17.12.2014 року із вимогами щодо захисту його порушених прав, що мали місце з 07.11.2011 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За змістом приписів ч.ч.2, 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів

Отже, для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

При цьому колегія суддів зауважує, що, як вбачається з матеріалів справи, порушення прав позивача відбувалось періодично, при отриманні ним сум пенсії, а тому кожного разу при отриманні пенсії в неналежному розмірі позивач мав змогу звернутись до суду за захистом своїх прав.

Доказів поважності причин пропуску строку на звернення до суду з позовом позивачем не надано.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Згідно з пунктом дев'ятим частини першої ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо її подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Згідно ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в силу приписів ч.4 ст.11 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Виходячи із зазначених обставин справи, колегія суддів вважає, що судом при ухваленні рішення порушено приписи ст.ст.99, 100 КАС України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що через порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції в частині позовних вимог про зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії позивачу за період з 07.11.2011 року по 17.06.2014 р. підлягає скасуванню, із залишенням позову в цій частині без розгляду.

Щодо позовних вимог про проведення перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 18.06.2014 року колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" N 1058-IV зарахування періодів трудової діяльності та інших періодів, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, можливе в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом N 1058-1V.

Згідно з п. 1 ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Судовим розглядом встановлено, що в період з 01.05.1993 року по 24.05.1993 року ОСОБА_1 працював машиністом електропоїзду 4 класу; з 24.05.1993 року по 02.08.1993 року - помічником машиніста електропоїзду; з 02.08.1993 року переведений на посаду машиніста електропоїзду 4 класу; у зв'язку із створенням відокремленого структурного підрозділу "Служба рухомого складу" з 01.04.2009 року ОСОБА_1 переведений на машиніста електропоїзда, де працював до 07.12.2011 року.

Відповідний список виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. № 162. Посада машиніста електропоїзда метрополітену була віднесена до посад та робіт, які дають право на призначення працівникам пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36 постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 втратила чинність.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36 затверджено нові списки №1 і №2 виробництв, робіт і професій, посад і показників, зайнятість в яких повний день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Зазначеними списками не було передбачено право на пільгове пенсійне забезпечення машиністів електропоїздів метрополітену.

Разом з тим, Міністерство праці та соціальної політики України листом від 24.04.2004 р. № 03-3/3626-010-6 роз'яснило, що машиністам електропоїздів метрополітену, професії яких були передбачені в Списках № 1 і №2 виробництв, робіт і професій, посад і показників, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою КМУ від 11.03.1994 р. №162, і які набули певний пільговий стаж до введення в дію постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36, якою були затверджені нові Списки № 1 і № 2, право на пенсію за віком на пільгових умовах визначається відповідно до вимог статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Отже, період роботи на посадах машиніста електропоїзда метрополітену може бути зарахований до стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці до 16.01.2003 року за умови подання довідки, уточнюючої пільговий характер роботи відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2006 року № 276 внесено зміну до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36, доповнивши підрозділ 1 розділу XXI "Транспортні послуги" такою позицією: "21.1а машиністи електропоїздів (метрополітену)".

Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за віком на пільгових умовах за списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Відповідно до п. 1 цього Порядку атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форми власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також їхніх нащадків, як тепер так і в майбутньому.

Пунктом 4 вказаного Порядку передбачено, що атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки передбачені колективним договором, але не раніше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Також зазначено, що позачергова атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу, органів Державної експертизи умов праці з участю установ СЕС МОЗ. Згідно п. 11 вказаного Порядку контроль за якістю проведення атестації , правильністю застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, пільги і компенсації покладається на органи Державної експертизи умов праці.

Судовим розглядом встановлено, що атестації робочих місць машиністів електропоїздів (метрополітену) були проведені у 1994 році (наказ начальника Харківського метрополітену від 24.11.1994 р. № 129 "Про затвердження пільг та компенсацій робітникам метрополітену за результатами атестації робочих місць за умовами праці"), та у 1999 році ( наказ начальника Харківського метрополітену від 7.12.1999 р. № 214 "Про затвердження пільг та компенсацій робітникам метрополітену атестації робочих місць"); на вказаній роботі позивач був зайнятий повний робочий день, простоїв та відпусток без збереження заробітної плати не було; з 2004 року умови праці машиніста електропоїзда (метрополітену) не змінювались та відповідають останній атестації робочих місць, проведеній у 1999р.

Згідно Роз'яснень про проведення атестації робочих місць за умовами праці в окремих випадках, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 року №205, в окремих випадках за скрутного фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці у зв'язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об'єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 р. № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Відповідно до п. 4.2. Порядку застосування списків №1 і №2 підприємств, робіт, професій, посад і показників при нарахуванні стажу роботи, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах а саме: результати атестації (які проведені вперше і в послідуючому) застосовуються при нарахуванні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, протягом 5 років після затвердження результатів, при умові, якщо протягом цього часу на підприємстві, де працював позивач, не змінювалися корінним чином, умови і характер праці (підприємство, праця, робоче місце), яке дає право на призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах.

Як убачається із довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наданої Комунальним підприємством "Харківський метрополітен" №57 від 19.01.2012 року, ОСОБА_1 працював повний робочий день на (в) службі рухомого складу електродепо "Московське" КП "Харківський метрополітен" і за період з 01.05.1993 р. (наказ № 56 від 30.04.1993р.) по 24.05.1993 р. (наказ № 68 від 24.05.1993р.) та з 02.08.1993 р. (наказ № 129 від 02.08.1993р.) по 06.12.2004 р. виконував роботи в умовах постійної зайнятості у тунелі під землею за посадою машиніст електропоїздів (метрополітену), що передбачена Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці. За період з 01.05.1993р. по 24.05.1993 р. - 0 років 0 місяців 23 дня та з 02.08.1993 р. по 06.12.2004 р. - 11 років 04 місяці 04 дні. Атестації робочих місць машиністів електропоїздів (метрополітену) були проведені у 1994 році (наказ начальника Харківського метрополітену від 24.11.1994 р. № 129 "Про затвердження пільг та компенсацій робітникам метрополітену за результатами атестації робочих місць за умовами праці"), у 1999 році (наказ начальника Харківського метрополітену від 7.12.1999 р. № 214 "Про затвердження пільг та компенсацій робітникам метрополітену атестації робочих місць"). На вказаній роботі був зайнятий повний робочий день, простоїв та відпусток без збереження заробітної плати не було. З 2004 року умови праці машиніста електропоїзда (метрополітену) не змінювались та відповідають останній атестації робочих місць, проведеній у 1999р. (а.с. 12).

Отже, вказаною довідкою підтверджено пільговий характер роботи позивача протягом повного робочого дня, що передбачена Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зокрема, за період з 01.05.1993р. по 24.05.1993 р. - 0 років 0 місяців 23 дня та з 02.08.1993 р. по 06.12.2004 р. - 11 років 04 місяці 04 дні. При цьому, з 2004 року умови праці машиніста електропоїзда (метрополітену) не змінювались та відповідають останній атестації робочих місць, проведеній у 1999р. (а.с. 12).

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2006 року № 276 внесено зміну до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36, доповнивши підрозділ 1 розділу XXI "Транспортні послуги" такою позицією: "21.1а машиністи електропоїздів (метрополітену)".

Колегія суддів зазначає, що обов'язок проведення та відповідальність за несвоєчасне проведення атестації відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, який затверджено постановою КМУ від 01.08.92 р. № 422 покладено на керівника підприємства, організації, а тому не може бути підставою для відмови у включенні відповідного періоду роботи до пільгового стажу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що при призначенні пенсії ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Харкова мало врахувати до пільгового стажу за списком №1 період роботи позивача на посаді машиністом електропоїздів метрополітену з 17.01.2003 року по 30.11.2011 року.

Згідно з абз. 10 ч.3 ст.24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п'яти знаків після коми за формулою: Кс= (См х Вс) : (100% х 12), де: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35 %, а за період участі в солідарній і накопичувальній системах пенсійного страхування - 1,08 %.

При цьому, до показника См (сума місяців страхового стажу) входить сума місяців загального страхового стажу на момент нарахування пенсії - (А); окремо стаж роботи за Списком №1 (В), оскільки в ч.3 ст.24 вищезазначеного Закону вказано - за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року; період часу з моменту отримання інвалідності до досягненням особи пенсійного віку, для чоловіків - 60 років, відповідно до ст.26 цього закону (С).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв'язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах, відповідно, період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою передбаченого статтею 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Судовим розглядом встановлено, що загальна сума місяців страхового стажу ( А) позивача складає 339 міс; стаж роботи за списком №1 (В) - 220 міс.; період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку (С)-197 міс.

Отже, з урахуванням формули Кс=((А+В+С)* 1,35%):(12*100%) коефіцієнт страхового стажу ОСОБА_1 складає: ((339+220+197)* 1.35%):(12* 100%)=0,8505.

Згідно з ч.2 ст. 25 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції Закону, чинній на момент призначення пенсії позивачу) коефіцієнт страхового стажу з урахуванням періодів до набрання чинності цим Законом не може перевищувати 0,75, а з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом другим частини четвертої статті 24 цього Закону, - 0,85.

Судовим розглядом встановлено, що пенсію по інвалідності ОСОБА_1 обчислено при загальному страховому стажі 28 років 15 днів, в тому числі пільгового стажу за списком №1, з урахуванням його роботи на посаді машиніста електропоїзду метрополітену в період з 01.05.1993 р. по 23.05.1993 року - 23 дні; з 02.08.1993 р. по 23.11.1999 р. - 6 років 3 місяці 22 дні; з 07.12.1999 р. по 16.01.2003 р. - 3 роки 1 місяць 10 днів, усього зараховано до пільгового стажу за Списком №1 -9 років 5 місяців 25 днів. При обчисленні пільгового стажу відповідачем не враховано період роботи ОСОБА_1 на посаді машиніста метрополітену з 24.11.1999 р. по 06.12.1999 р. та з 17.01.2003 року по 30.11.2011 р., оскільки вказані періоди не охоплені атестацією робочих місць.

Єдиною підставою для відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням коефіцієнту страхового стажу 0,85 відповідач в листі від 25.11.2014 року № 15765-02/32 зазначив відсутність достатнього пільгового стажу, посилаючись на відсутність атестації робочих місць за умовами праці.

Згідно ч.3 ст. 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою від 24.11.2014 року) органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права пенсію.

Відповідно до п.1.7 Постанови Правління Пенсійного Фонду України №13-1 від 07.07.2014 року "Про внесення змін до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Згідно з п. 2.23. цього Порядку документи, необхідні для призначення пенсії можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Виходячи із системного аналізу вище вказаних правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що подання позивачем копій документів не може слугувати підставою для відмови у проведенні перерахунку його пенсії. Крім того, фахівцем управління Пенсійного фонду на заяві позивача не зроблено запис про подання документів не в повному обсязі.

Судовим розглядом встановлено, що як на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії, так і на час призначення пенсії по інвалідності позивач мав достатній пільговий стаж для призначення йому пенсії по інвалідності з урахуванням коефіцієнту страхового стажу 0,85.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позов в частині зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова провести перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , з урахуванням коефіцієнту страхового стажу розміром 0,85, та виплатити йому недораховану суму пенсії по інвалідності з урахуванням коефіцієнту страхового стажу розміром 0,85, починаючи з 18.06.2014 року, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 23.04.2015 року не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ч.2 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова судом першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 99, 100, п.9 ч.1 ст.155, ст.ст.160, 167, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч.2 ст. 205, ст.ст. 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.04.2015р. по справі № 644/12982/14-а скасувати в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова про зобов'язання перерахувати пенсію по інвалідності з урахуванням коефіцієнту страхового стажу у розмірі 0,85 та виплатити недораховану суму пенсії за період з 07.11.2011 року по 17.06.2014 року, адміністративний позов в цій частині залишити без розгляду.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 23.04.2015 р. по справі №644/12982/14-а скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова про зобов'язання перерахувати пенсію по інвалідності з урахуванням коефіцієнту страхового стажу у розмірі 0,85 та виплатити недораховану суму пенсії за період з 18.06.2014 року.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова провести перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1, з урахуванням коефіцієнту страхового стажу 0,85 та виплатити йому недораховану суму пенсії по інвалідності з урахуванням коефіцієнту страхового стажу 0,85, починаючи з 18.06.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 36 грн. 54 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.
Судді Русанова В.Б. Присяжнюк О.В.
Повний текст постанови виготовлений 10.07.2015 р.