Справа № 826/3812/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05 червня 2015 року 14 год. 30 хв. № 826/3812/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Данилишин В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держземагентства у Київській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Держземагентства у Київській області (далі - відповідач) про скасування рішення відповідача від 30 січня 2015 року № 31-10-0.3-1375/0/17-15-сг про відмову у передачі земельної ділянки у власність (далі - оскаржуване рішення), а також зобов'язання відповідача здійснити весь комплекс юридичних дій, направлених на передачу земельної ділянки, розміром два гектари, розташованої в адміністративних межах селища Барахти Васильківського району Київської області (далі - земельна ділянка), позивачу у власність для ведення особистого селянського господарства.

В обґрунтування позову зазначено, що відмова у відведенні позивачу у власність земельної ділянки, яка оформлена у формі оскаржуваного рішення, є протиправною та такою, що порушує право позивача на передачу у власність земельної ділянки державної форми власності у межах безоплатної передачі.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

У подальшому, представником позивача заявлено письмове клопотання (заяву) про уточнення позовних вимог, а саме про:

- визнання протиправними дій відповідача, які полягають у відмові в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер: НОМЕР_1) у власність із цільовим призначенням "для ведення особистого селянського господарства", орієнтовною площею 2,0 (два) га;

- зобов'язання відповідача повторно розглянути у місячний строк клопотання про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із цільовим призначенням "для ведення особистого селянського господарства", орієнтовною площею 2,0 (два) га, яка розташована у Київській області, Васильківський район, біля села Барехти, кадастровий номер: НОМЕР_1, та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки або вмотивовану відмову у його наданні;

- зобов'язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Вказану заяву судом, відповідно до ч. 1 ст. 137 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

У ході судового розгляду справи позивач та її представник позов, з урахуванням уточнень, підтримали та просили задовольнити його повністю, а представник відповідача у судові засідання не прибув, хоча про дати, час та місце судового розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, заява про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надійшла.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 30 березня 2015 року судом, згідно з ч.ч. 4, 6 ст. 128 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

У ході розгляду справи судом з'ясовано, що позивач звернулася до відповідача із відповідним клопотанням про надання їй дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

За результатами розгляду вказаного клопотання, 30 січня 2015 року відповідачем надано позивачу відповідь у формі оскаржуваного рішення.

Зі змісту оскаржуваного рішення, копія якого міститься у матеріалах справи, вбачається, що відповідно до графічних матеріалів, доданих до клопотання, місце розташування бажаної для відведення земельної ділянки співпадає із місцем розташування сформованої земельної ділянки, площею 1,5486 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, яка має інше цільове призначення "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва", що не відповідає запитуваному позивачем цільовому призначенню.

Враховуючи вище викладене, позивачу запропоновано з метою вирішення питання надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення відповідної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства визначитися з іншим місцем розташування бажаної до відведення земельної ділянки та звернутися із заявою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

У контексті вище викладеного суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 35 Закону України "Про землеустрій", інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об'єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

У разі виявлення при проведенні інвентаризації земель державної та комунальної власності земель, не віднесених до тієї чи іншої категорії, віднесення таких земель до відповідної категорії здійснюється органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування на підставі відповідної документації із землеустрою, погодженої та затвердженої в установленому законом порядку.

Згідно з п. 30 Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2012 року № 513, відомості, отримані в результаті інвентаризації земель, підлягають внесенню до Державного земельного кадастру протягом семи робочих днів після передачі копій матеріалів, отриманих в результаті проведення інвентаризації земель, до місцевого фонду документації із землеустрою.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 79-1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Тобто, з вище викладених норм вбачається, що земельна ділянка площею 1,5486 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, є сформованою та такою, що включена до переліку земельних ділянок, які виставлені на земельні торги.

Згідно з наказом Держземагентства України від 15 жовтня 2014 року № 328 "Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України від 14.10.2014", та на виконання доручення Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08 жовтня 2014 року № 37732/0/1-14, за результатами аналізу матеріалів інвентаризації необхідно затвердити переліки земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми, права на які виставляються на земельні торги.

Наказом Держземагентства України від 22 жовтня 2014 року № 343 затверджено методичні рекомендації щодо підготовки територіальними органами Держземагентства до продажу на земельних торгах прав на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності.

Відповідно до вказаних рекомендацій, Головним управлінням Держземагентства в областях рекомендується здійснити добір земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які можуть бути виставлені на земельні торги за результатами аналізу матеріалів інвентаризації, іншої землевпорядної документації, звернень фізичних і юридичних осіб про надання (передачу) земельних ділянок для ведення фермерського господарства, особистого селянського господарства, садівництва.

Згідно з ч. 3 ст. 136 ЗК України, земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Відповідно до наказу відповідача від 23 жовтня 2014 № 87, земельна ділянка площею 1,5486 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, внесена до переліку ділянок, що виставлені на публічні торги.

Тобто, вказана земельна ділянка, з урахуванням вище викладених норм, не може бути відчужена та/або надана у користування до завершення торгів.

Згідно з ч. 3 ст. 123, ч. 9 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, підсумовуючи усе вище викладене, суд вважає правомірними дії відповідача та, як наслідок, відсутність підстав для задоволення заявленої позивачем вимоги про визнання протиправними дій відповідача, які полягають у відмові в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер: НОМЕР_1) у власність із цільовим призначенням "для ведення особистого селянського господарства", орієнтовною площею 2 (два) га.

Крім того, з урахуванням вище викладеного, суд зазначає, що позивачем не надано суду копії клопотання, з яким вона звернулася до відповідача з метою вирішення питання відведення земельної ділянки, так само як і копій документів, доданих до такого клопотання.

Позивачем також не надано суду доказів звернення до відповідача у письмовій формі із питанням відведення земельної ділянки, кадастровий номер: НОМЕР_1, що, за переконанням суду, свідчить про передчасність заявлення позивачем вимог про зобов'язання відповідача повторно розглянути у місячний строк клопотання про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із цільовим призначенням "для ведення особистого селянського господарства", орієнтовною площею 2 (два) га, кадастровий номер: НОМЕР_1, та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки або вмотивовану відмову у його наданні.

На думку суду, першочергово позивач повинен звернутися до компетентного уповноваженого органу з метою вирішення питання відведення їй у власність земельної ділянки, кадастровий номер: НОМЕР_1, а уже після цього, якщо позивач буде вважати, що протиправними діями, бездіяльністю чи рішеннями суб'єкта владних повноважень порушено її права, свободи, чи інтереси, позивач має право звернутися до суду метою їх захисту.

До того ж, як зазначено у листі Верховного Суду України від 29 жовтня 2008 року № 19-3767/0/8-08, при розгляді справ за позовами до органів державної влади чи місцевого самоврядування про визнання неправомірною бездіяльності щодо нерозгляду заяви про надання земельної ділянки в оренду або про передачу земельної ділянки у власність суди вправі зобов'язати відповідний орган розглянути зазначене питання, а не приймати рішення про надання в оренду, передачу у власність, що не належить до компетенції суду.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Держземагентства у Київській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1.

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин