Справа № 753/9065/15-а
Суддя: Романчук О.М.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 753/9065/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Каліушко Ф.А. Суддя-доповідач: Романчук О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

14 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Романчук О.М.,

Суддів: Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі Артюхіній М.А.,

розглянувши в судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Дарницького районного суду м.Києва від 27 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Служби безпеки України, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправним дій та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Дарницького районного суду м.Києва з позовом до Служби безпеки України, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправним дій та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 27 травня 2015 року адміністративний позов залишено без руху.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та постановити нову про направлення адміністративного позову до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Залишаючи адміністративний позов без руху, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не сплачено судовий збір за кожну вимогу немайнового характеру.

Оцінюючи відповідність оскаржуваної ухвали про залишення адміністративного позову без руху вимогам ст. 106 КАС України, колегія суддів зазначає, що за змістом вказаної статті позивач на власний розсуд вказує відповідача, яким на його думку порушені права та інтереси.

Відповідно до статті 104 Кодексу адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року № 2747-ІV (КАС України) особа має право звернутися до суду з адміністративним позовом, якщо вона вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Відповідний позов подається до адміністративного суду у формі письмової позовної заяви, яка повинна відповідати загальним вимогам, що встановлені статтею 106 КАС України.

Так, відповідно до частини третьої цієї статті до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Судовий захист прав інтересів та свобод фізичних осіб передбачає їх звернення до відповідного судового органу з метою поновлення порушених прав зазначених суб'єктів.

Таке звернення до суду пов'язане з необхідністю сплати судового збору, що впливає на можливість доступу особи до правосуддя та отримання нею судового захисту, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Законом України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору. Згідно зі статтею 1 вказаного Закону судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим законом, і включається до складу судових витрат. За статтею 2 Закону зазначеного Закону платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим законом.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року N R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 20 травня 2015 року, у зв'язку з порушенням позивачем вимог статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме не сплатою судового збору, зобов'язано позивача усунути недоліки позовної заяви шляхом направлення до Дарницького районного суду м. Києва документу, що підтверджує сплату ним судового збору, а також надано строк на усунення зазначених недоліків.

На виконання вказаної ухвали суду представником позивача 25.05.2015 року, через канцелярію суду, подано заяву з доданою до неї оригіналом квитанції про сплату судового збору у розмірі 73.08 грн.

Водночас, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначає, що відповідно до підготовленої Вищим адміністративним судом України довідки про результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами Закону України «Про судовий збір», позови та заяви, які подаються до судів, можуть містити декілька самостійних вимог, кожна з яких є об'єктом сплати судового збору. З урахуванням вимог статті 6 ЗУ «Про судовий збір» з позовних заяв, що містять кілька вимог немайнового характеру судовий збір справляється з кожної вимоги окремо.

Так, згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру встановлюється ставка судового збору у розмірі 0,06 розміру мінімальної заробітної плати.

Колегією суддів встановлено, що позивачем до позовної заяви додано квитанцію про сплату судового збору на загальну суму 73,08 грн., що відповідає встановленому чинним законодавством розміру сплати судового збору за заявленими ним вимогами.

Судовий збір в даному випадку, не повинен бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами, як то зазначає суд першої інстанції, оскільки позовні вимоги ОСОБА_3 не містять декількох самостійних вимог. Вказаний позов містить декілька вимог, які за своєю суттю являються похідними.

Оскільки при вирішення спірного питання порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, суд апеляційної інстанції, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України, приходить до висновку про скасування оскаржуваної ухвали судді і постановлення нової ухвали з направленням матеріалів до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 199, 204, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м.Києва від 27 травня 2015 року - скасувати та постановити нову ухвалу, якою адміністративний позов ОСОБА_3 до Служби безпеки України, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправним дій та зобов'язання вчинити дії - направити для продовження розгляду до Дарницького районного суду міста Києва.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Романчук

Судді: Я.Б.Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя Романчук О.М.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.