Справа № 815/1695/13-а
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2015 р. Справа № 815/1695/13-а

Категорія: 9.5 Головуючий в 1 інстанції: Левчук О. А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

при секретарі Кіселик Д.С.,

за участю представника позивача Санжарук О.О. та представника 3-ї особи Хоміча Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційні скарги Державної фінансової інспекції в Одеській області, Одеського національного політехнічного університету, Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року по справі за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в Одеській області до Одеського національного політехнічного університету та 3-ї особи Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

06.03.2013р. ДФІ в Одеській області звернулося до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Одеського національного політехнічного університету та 3-ї особи на стороні відповідача - ПАТ «ЕК Одесаобленерго», в якому, з урахуванням уточнень до позовних вимог, просило суд зобов'язати відповідача виконати п.2 Вимоги від 10.08.2012 року №15-031-34-14/7729, а саме - відобразити в обліку дебіторську заборгованість за зайво сплачену електроенергію в сумі 362 779,1 грн.; провести претензійно-позовну роботу з ВАТ «ЕК «Одесаобленерго» Південний РЕМ щодо стягнення зайво сплачених коштів в сумі 328828,27 грн. та ВАТ «ЕК «Одесаобленерго» Центральний РЕМ - 33950,83 грн., або зарахувати в рахунок майбутніх платежів; за результатами ревізії Одеського автомобільно-дорожнього коледжу Одеського НПУ зобов`язати Одеський національний політехнічний університет виконати п.1 Вимоги від 10.08.2012 року №15-031-34-14/7729, а саме: відобразити в обліку дебіторську заборгованість за зайво сплачену електроенергію в сумі 35821,25 грн.; провести претензійно-правову роботу з ВАТ «ЕК «Одесаобленерго» Південний РЕМ щодо стягнення зайво сплачених коштів в сумі 23051,81 грн. та ВАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» Центральний РЕМ - 12769,44 грн., або зарахувати в рахунок майбутніх платежів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в серпні 2012 року ревізорами ДФІ в Одеській області було проведено планові ревізії фінансово-господарської діяльності Одеського національного політехнічного університету та Одеського автомобільно-дорожнього коледжу ОНПУ (т.б. структурного підрозділу ОНПУ без права юридичної особи, що має самостійний баланс та звітність) за період з 01.01.2010 року по 01.06.2012 року, за результатами яких складений акт ревізії від 27.07.2012 року №031-19/392, на підставі якого, в свою чергу, на адресу ОНПУ направлено Вимогу, яку відповідач добровільно не виконав.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року адміністративний позов ДФІ в Одеській області задоволено частково. Зобов`язано Одеський національний політехнічний університет виконати п.2 вимоги ДФІ від 10.08.2012 року №15-031-34-14/7729 в частині зобов`язання відобразити в обліку дебіторську заборгованість за зайво сплачену електроенергію в сумі 362779,1 грн. Зобов`язано Одеський національний політехнічний університет виконати п.1 вимоги ДФІ в Одеській області від 10.08.2012 року №15-031-34-14/7729 (за результатами ревізії Одеського автомобільно-дорожнього коледжу Одеського національного політехнічного університету) в частині зобов`язання відобразити в обліку дебіторську заборгованість за зайво сплачену електроенергію в сумі 35821,25 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, ректор Одеського національного політехнічного університету 31.10.2013р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права та просив скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10.10.2013 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

18.11.2013 року на адресу суду 2-ї інстанції надійшла апеляційна скарга ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго», в якій заступник директора юридичного департаменту ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» теж просив скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10.10.2013 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

25.11.2013 року до суду надійшла і апеляційна скарга ДФІ в Одеській області, в якій представник позивача теж просив скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10.10.2013 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, виступи сторін та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

В серпні 2012 року ревізорами ДФІ в Одеській області було проведено планові ревізії фінансово-господарської діяльності Одеського національного політехнічного університету та Одеського автомобільно-дорожнього коледжу ОНПУ (т.б. структурного підрозділу ОНПУ без права юридичної особи, що має самостійний баланс та звітність) за період з 01.01.2010 року по 01.06.2012 року, за результатами яких складено Акт ревізії від 27.07.2012 року №031-19/392, яким встановлено ряд порушень законодавства та недоліків.

Як встановлено з цього акту ревізії, ВАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» Південний РЕМ та Центральний РЕМ (Постачальник) за договорами про постачання електричної енергії №56 від 14.05.2004 року та №56 від 09.07.2004 року постачалась електрична енергія Одеському національному політехнічному університету (Споживач). Відповідно до умов вказаних договорів, Постачальник електричної енергії постачає електричну енергію Споживачу, а Споживач оплачує Постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовам и цього Договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами. Зміни до умов вказаних договорів сторонам не вносились.

Згідно із Додатками №5.2 та №10.2 до договору №56 від 14.05.2004 року та Додатків №6 та №10 до договору №56 від 09.07.2004 року, які є невід'ємними частинами вказаних договорів, об'єктами Одеського національного політехнічного університету, що живляться від мереж Південного РЕМ та від мереж Центрального РЕМ є гуртожитки.

Відповідно до рахунків-фактур, які виставлялись ВАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» Центральний РЕМ та ВАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» Південний РЕМ за використання електроенергії гуртожитками Одеського національного політехнічного університету в період з 01.04.2011 року по 01.01.2012 року, електрична енергія вказаним об'єктам відпускалась за тарифом 30,4 коп. за 1 кВт·год.

Таким чином, ревізорами встановлено, що ВАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» виставлялись рахунки за використання електричної енергії гуртожитками Одеського національного політехнічного університету за тарифом як для населених пунктів, а не як для гуртожитків, що на думку, ДФІ, суперечить положенням Постанови Національної комісії регулювання електроенергетики від 17.03.2011 року №343 (зареєстр. в МЮ України 21.03.2011р. №379/19117, набрала чинності з 01.04.2011р.) «Про зміни до Порядку застосування тарифів на електроенергію, що відпускається населенню і населеним пунктам».

Відповідно до реєстру зайво сплачених коштів Одеським національним політехнічним університетом ВАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» Південний РЕМ та Центральний РЕМ за постачання електричної енергії за період з квітня 2011 року по травень 2012 року відповідачем зайво сплачено ВАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» Південний РЕМ кошти в сумі 328828,27 грн. та ВАТ «ЕК «Одесаобленерго» Центральний РЕМ - 33950,83 грн.

10.08.2012 року, на підставі вказаного вище акту ревізії від 27.02.2012р. на адресу ОНПУ було винесено та направлено Вимогу №15-031-34-14/7729, п.1 та п.2 якої Університетом добровільно виконано не було.

В зв'язку з частковим невиконанням відповідачем зазначеної вимоги, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості позовних вимог та, відповідно з часткової протиправності дій та спірного рішення відповідача.

Однак, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, не може повністю погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Як слідує зі змісту приписів «Положення про Державну фінансову інспекцію України» (затв. Указом Президента України від 23.04.2011р. №499/2011), зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція, відповідно до покладених на неї завдань, вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (пп.4 п.4 Положення про Держфінінспекцію).

Як вбачається зі змісту вимог пункту 6 зазначеного вище Положення, Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також, цим же Положенням про Держфінінспекцію установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п.7 ст.10 Закону України від 26.01.1993 року №2939-ХІІ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими, державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні ж збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Що ж стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони, в свою чергу, не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Так, вирішуючи питання щодо обґрунтованості спірної Вимоги №05-14/876 від 02.12.2010 року в частині зобов'язання ОНПУ відобразити дебіторську заборгованість двох самостійних суб'єктів господарювання у ході виконання господарського договору про постачання електричної енергії, першочерговому з'ясуванню підлягає питання щодо наявності самого власне факту «зайвої сплати споживачем електричної енергії коштів контрагентові підконтрольної установи».

Як вже зазначалося вище, спірні правовідносини, що виникли між енергопостачальником - ВАТ «ЕК «Одесаобленерго» та споживачем - ОНПУ, які перевіряла ДФІ, регулювалися договорами про постачання електричної енергії від 03.07.2004р. ід 04.02.2004р. та «Правилами користування електричною енергією», затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері електроенергетики №28 від 31.07.1996р.

Судовою колегією по справі встановлено, що між Одеським національним політехнічним університетом та ВАТ «Одесаобленерго» було укладено договори про постачання електричної енергії №56 від 03.07.2004 р. (Південний РЕМ) та від 04.02.2004 р. (Центральний РЕМ).

Так, згідно з п.5.1 ПКЕЕ, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії і споживачем, визначає зміст правових відносин, права та обов'язки сторін і відповідно, є обов'язковим для виконання сторонами. А п.п.9.1 п.9 зазначених Договорів закріплено, що всі додатки до договору є його невід'ємними частинами, і саме в цих додатках безпосередньо і містяться перелік об'єктів споживача та положення щодо визначення тарифної групи об'єктів споживача. Зокрема, для об'єктів «гуртожиток» був погоджений такий тариф, що відпускається міським населеним пунктам.

Як вбачається з матеріалів справи та цих додатків, Університет є балансоутримувачем житлових будинків (гуртожитків) №№1,2,3, які розташовані в м.Одесі по пер.Светлий,11, вул.Говорова,11а, вул.Семинарська,7, пер.Матросова,1.

При цьому, слід вказати, що на момент укладення вказаних договорів від 03.07.2004р. і 04.02.2004р. діяла Постанова НКРЕ «Про тарифи на електроенергію, що відпускається населенню та населеним пунктам» №309 від 10.03.1999р., якою був затверджений «Порядок застосування тарифів на електроенергію, що відпускається населенню та населеним пунктам». Отже, саме на підставі тієї, діючої на той час постанови та відповідно до п.2 Порядку №309, в додатку до договору сторони узгодили порядок застосування тарифу на електроенергію для гуртожитків як такий, що відпускається міським населеним пунктам, оскільки такої тарифної групи як «гуртожиток» на час укладання цих договорів вказаним Порядком передбачено не було.

Також, необхідно звернути увагу на той факт, що на момент укладання вказаних договорів діючим на той час законодавством не ставилися вимоги щодо підтвердження статусу об'єктів споживача, зокрема підтвердження статусу «Гуртожитки», як наслідок інформація, що заносилася до додатку до договору про об'єкти споживача фактично не перевірялася з огляду на те, що не впливала на порядок застосування тарифів.

Проте, 17 березня 2011р. НКРЕ своєю Постановою №343 «Про зміну тарифів на електричну енергію, що відпускається населенню та населеним пунктам, та затвердженим Змінам до порядку застосування тарифів на електроенергію, що відпускається населенню та населеним пунктам» внесла зміни до Порядку застосування тарифів на електричну енергію. Так, з 01.04.2011 року були внесені зміни до «Тарифів на електричну енергію, що відпускається населенню та населеним пунктам, затверджених постановою НКРЕ від 13.01.2011р.», а саме було передбачено нові (зменшені) тарифи на електричну енергію, що відпускається «гуртожиткам», тобто була встановлена нова тарифна група, яка досі не існувала.

Одночасно, НКРЕ надала роз'яснення щодо застосування нових тарифів на електричну енергію для гуртожитків (листи від 03.03.2011р. №1473/09/17-11; 12.03.2011р. №1664/09/17-П; 14.03.2011р. №1683/09/17-11; 11.08.2011р. №5887/09/17-11), в яких роз'яснювалося, що умовою отримання гуртожитком тарифу (зменшеного) на електричну енергію є надання енергопостачальній компанії копії Реєстраційного посвідчення гуртожитку або іншого документу про реєстрацію гуртожитку у встановленому порядку (зокрема, витяг з відповідного реєстру тощо).

Згідно з п.6.1 ПКЕЕ, розрахунки споживача за використану енергію здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору. А відповідно до п.7 ст.276 ГК України, оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

Разом з тим, безпосередньо ціни (тарифи) на електричну енергію, згідно зі ст.ст.12,17 Закону України «Про електроенергетику», Указу Президента України від 23.11.11р. №1059/2011 «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики України», Постановою КМУ від 25.12.1996р. №1548 «Про встановлення повноважень органів викононавчої влади та органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)», відповідно до Закону України «Про ратифікацію Кредитної угоди (Проект розвитку ринку електроенергетики) між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку» та для забезпечення більш повного відшкодування населенням фактичних витрат з виробництва, передачі та постачання електричної енергії встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики України (НКРЕУ).

В договорі ж про постачання електричної енергії власне закріплений лише порядок застосування тарифів на електричну енергію шляхом встановлення тарифної групи до того чи іншого об'єкту споживача, а тому, для зміни тарифної групи визначеної сторонами у договорі та для застосування відповідного тарифу необхідно внести зміни у зазначений договір.

Необхідно зазначити, що підстави та порядок зміни договору закріплені в ст.651 ЦК України, згідно з якою, зміна договору допускається лише за згодою сторін. А згідно ст.654 ЦК України, зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється.

Відповідно ж до п.1.13 ПКЕЕ, п.п.9.1 п.9 Договорів, усі зміни та доповнення до вказаного договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками обох сторін. Згідно із п.5-23 ПКЕЕ, зміна або розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувались при укладенні договорів здійснюється у порядку, визначеному законодавством України.

Оскільки ВАТ «Одесаобленерго» не мало повноважень згідно з вимогами Закону самостійно, в односторонньому порядку внести зміни до Договорів в частині визначення тарифної групи споживача, Компанія письмово та через засоби масової інформації повідомила споживачів, у тому числі й Університет, про необхідність внесення змін до договорів про постачання електричної енергії щодо визначення тарифної групи для гуртожитків з наданням відповідних правовстановлюючих документів.

По справі встановлено, що враховуючи вищезазначене, в квітні 2012 року Університет звернувся до Центрального РЕМ ВАТ «Одесаобленерго» з метою внесення змін до договору про постачання електричної енергії в частині застосування тарифів. Після даного звернення та надання право встановлюючих документів на гуртожитки, між Університетом та Центральним РЕМ ВАТ «Одесаобленерго» було укладено додаткову угоду до договору, що вступила в дію з 23.04,2012р., та в додатку 10.2 «Перелік об'єктів споживача» для об'єктів університету була визначена така тарифна група як «гуртожитки». Отже, саме з цього часу (внесення змін до договору) розрахунки за електричну енергію, що використовувалась на забезпечення гуртожитків Університету, за адресами: пер.Матросова,1 та вул.Семінарська,7, проводились за тарифами «гуртожиток», а не «міське населення», що було передбачено договором про постачання електричної енергії до квітня 2012 року.

Що ж стосується об'єктів Університету, які живляться від мереж Південного РЕМ ВАТ «Одесаобленерго», то слід зазначити, що додаток №10 «Об'єкти споживача» до Договору №56 взагалі не містить такого об'єкта як гуртожиток. Відповідно до вказаного додатку до договору постачання електроенергії за адресою вул. М.Говорова,11а здійснюється на об'єкт споживача - «Студмістечко», що включає в себе різні об'єкти, однак обліковується єдиним приладом обліку, що, в свою чергу, фактично взагалі унеможливлює відокремити кількість електроенергії спожитої гуртожитком від електроенергії спожитої іншими об'єктами розміщеними за вказаною адресою.

З метою внесення змін до вказаного додатку Університет направив до Південного РЕМ листи за вх.№771 від 19.04.2012р., вх.№772 від 19.04.2012р., вх.№2157 від 23.04.2012р., у відповідь на які ВАТ «Одесаобленерго» погодило зміну тарифів на гуртожитки університету та повторно роз'яснило порядок внесення відповідних змін до договору та необхідних для внесення зазначених змін документів. Так, зокрема, листом №29/32-327 від 09.08.2012р. було роз'яснено, що відповідно до схеми електропостачання та договору розрахунковий лічильник окрім об'ємів електричної енергії, спожитої мешканцями гуртожитку, враховує ще й об'єм електричної енергії, спожитої комбінатом побутового обслуговування, до якого підлягає застосуванню інша тарифна група ніж «Гуртожиток». В зв'язку з чим, для застосування на гуртожиток, що розташований за адресою - вул.Говорова,11а тарифу на електроенергію, що відпускається гуртожиткам, необхідно відокремити облік споживання електроенергії гуртожитками та комбінату побутового обслуговування та внести відповідні зміни до договору про постачання електричної енергії.

Однак, як вставновлено по справі, в подальшому будь-яких звернень Університета до ВАТ «Одесаобленерго» не надходило, в зв'язку з чим, керуючись нормами чинного законодавства, до зазначених об'єктів Університету застосовується тариф згідно з договором про постачання електричної енергії №56 від 03.07.2004 р., а саме «міське населення».

Аналогічна ситуація склалася і в ході виконання умов договору №2650 укладеного 23.04.2007р. між ВАТ «Одесаобленерго» Центральний та Південний РЕМ та Одеським автомобільно-дорожнім коледжем ОНПУ. Однак, ані Коледж, ані ОНПУ, на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення, не звертався до енергопостачальної організації із відповідною заявою та не надали належних документів про статус чи право власності на гуртожитки (в зв'язку з їх відсутністю) з метою внесення змін до договору про постачання електричної енергії №2650 в частині зміни тарифної групи з «міське населення» на «гуртожитки». У зв'язку із чим, усі розрахунки між Коледжем та енергопостачальною Компанією у перевіряємий спірний період вчинялися у повній відповідності з вимогами законодавства України та умовами діючого договору. І тільки 19.05.2015р. до вказаного договору №2650 від 23.04.2007р. цими стронами було укладено додаткову угоду, якої спірний тариф було зменшено та приведено у відповідність до постанови НКРЕ №343 від 17.03.2011р.

Підсумовуючи вищезазначене, судова колегія погоджується з позицією представників відповідача та 3-ї особи, і в свою чергу, теж вважає, що усі розрахунки за електричну енергію, які проводились між ВАТ «Одесаобленерго» та Університетом в період 2011-2012 рр. повністю відповідали умовам укладених договорів про постачання електричної енергії, що підтверджується виставленими рахунками та актами звірок, і жодна посадова особа Компанії не приймала рішення про застосування тарифів на електроенергію відносно Університету, оскільки, як вже зазначалось вище, тарифи на електроенергію, як й порядок їх застосування, зокрема для гуртожитків, встановлюється НКРЕ.

Окрім того, судова колегія не може погодитися і з висновком суду 1-ї інстанції стосовно наявності у відповідача належних правовстановлюючих документів на свої гуртожитки (т.б. рішень виконкому Приморської райради НД 70-80-х р.р. про прийняття в експлуатацію побудованих будівель гуртожитків) з тих підстав, що документи, на які посилався окружний суд, не є правовстановлюючими документами на об'єкти нерухомості та не підтверджують статус «гуртожитку» у розумінні чинного законодавства (т.б. ст.ст.127,128 ЖК України та п.5 Примірного положення про гуртожитки №208 від 03.06.1986р). Вказаними документами є - Реєстраційне посвідчення «гуртожитку» чи свідоцтво про державну реєстрацію права власності ОНПУ на це нерухоме майно.

Таким чином, вищенаведене також спростовує висновок суду першої інстанції щодо неправомірності застосування Енергопостачальною компанією до об'єктів відповідача тарифів як для населених пунктів, а не для гуртожитків.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне також вказати, що суд 1-ї інстанції, задовольняючи позовні вимоги ДФІ в частині зобов'язання позивача відобразити в бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість, не вірно застосував вимоги чинного законодавства щодо ведення бухгалтерського обліку, оскільки висновки акту ревізії не можуть слугувати належною підставою для відображення дебіторської заборгованості.

Згідно з п. 4, 5 П(С)БО 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Мінфіна України від 08.10.1999р. №237, «дебітори» - юридичні та фізичні особи, які внаслідок минулих подій заборгували підприємству певні суми грошових коштів, їх еквівалентів або інших активів; «дебіторська заборгованість» - сума заборгованості дебіторів підприємству на певну дату.

Аналогічні положення містяться і в п.п.1.2 «Інструкції з обліку коштів, розрахунків та інш. активів бюджетних установ» (затв. наказом Держказначейства України №242 від 26.12.2003р.), згідно якого, «дебіторська заборгованість» - це фінансовий актив установи, що виникає унаслідок договірних відносин між двома юридичними особами, серед яких одна, що є власником активу, після настання відповідних умов угоди має право на отримання платежів, товарів, робіт та послуг.

Проте, як видно з матеріалів справи, таке право на отримання нібито зайво сплачених коштів Університет до цього часу ще не отримав, оскільки направлену під час ревізії претензію №1800/104-06 від 20.07.2012р. про повернення ОНПУ певної суми переплачених за електропостачання коштів ВАТ «ЕК «Одесаобленерго» не задовольнив.

Крім того, як слідує зі змісту ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для відображення в бухгалтерському обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні ж документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують проведення господарських операцій, включаючи надання розпоряджень та дозволів адміністрації (власника) на їх проведення.

Разом з тим, спірний акт ревізії ДФІ в Одеській області (який, в свою чергу, є документом, який лише фіксує факт проведення ревізії та її результати) та її Вимога про усунення виявлених порушень не є первинними документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та ПК України та не можуть слугувати належною підставою для відображення в бухгалтерському обліку господарських операцій, зокрема виникнення дебіторської заборгованості.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевказані обставини та приписи діючого у цій сфері законодавства, судова колегія вважає помилковим рішення суду 1-ї інстанції в частині зобов`язання ОНПУ, за відсутності первинних документів, які містять відомості про господарську операцію і підтверджують факт її здійснення та без отримання права на ці кошти і без факту порушення постачальником умов договору (зобов'язань), відобразити в своєму обліку дебіторську заборгованість за зайво сплачену електроенергію в певній сумі.

Окремо, необхідне звернути увагу ще й на те, що на даний час вже склалася досить стала судова практика щодо вирішення спорів з аналогічних спірних правовідносин, які виникли з аналогічних вимог ДФІ, т.б. між іншими вищими навчальними закладами Одеької області та ПАТ «Одесаобленерго» стосовно порядку застосування тарифів за електроенергію, що постачається для гуртожитків та стягнення, нібито, надмірно сплачених енергопостачальній компанії коштів.

Так, рішеннями господарського суду Одеської області від 30.08.2012 року (по справі №5017/1982/2012), по справам №916/1913/13, №916/1263/13, №916/814/13, №916/974/13, №5017/2727/2012, від 24.12.2012р. по справі №5017/3172/2012, що набрали законної сили, було відмовлено в задоволені позову Одеського національного університету ім.Мечникова, ДЗ «Південноукраїнський національний педагогічний університет ім. К.Д.Ушинського», Одеського національного морського університету, Одеської державної академії будівництва та архітектури, Одеської національної академії харчових технологій та Одеської державної академії холоду до ВАТ «Одесаобленерго» про стягнення надмірно сплачених грошових коштів за спожиту електричну енергію.

Так, підставами для відмови усім Одеським вищим навчальним закладам у задоволенні позовних вимог у вказаних судових рішеннях стали висновки господарського суду про те, що ВАТ «Одесаобленерго» правомірно здійснювало нарахування за спожиту електроенергію та вірно застосовувало тариф «міське населення» з огляду на те, що споживачі не зверталися до Компанії із заявами щодо внесення змін до договорів, не надавали належних доказів, шо підтверджували правовий статус об'єктів споживання, як гуртожитки, на час виникнення відповідних змін в законодавстві.

При чому, як вже зазначалося вище, ще раз слід наголосити на тому, що підставою вказаних вище звернень до господарського суду у вказаних справах з боку вищих навчальних закладів слугували результати проведених перевірок Державною фінансовою інспекцією та її Вимоги про проведення претензійно-позовної роботи по стягненню з енергопостачальної компанії ніби-то безпідставно сплачених грошових коштів за спожиту електричну енергію, висновки яких є аналогічними тим, невиконання яких стало підставою для розгляду даної справи.

Отже, за таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки ДФІ в частині порушення Одеським національним політехнічним університетом вимог постанови Національної комісії регулювання електроенергетики від 17.03.2011 року №343, викладені у акті ревізії від 27.07.2012 року №031-19/392 є необґрунтованими та безпідставними, в зв'язку із чим, винесена на адресу відповідача спірна Вимога №05-14/876 від 02.12.2010 року в частині виконання п.п.1,2 є неправомірною, а відтак, відсутні належні підстави для задоволення позовних вимог в такій редакції.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, на підставі вказаного, судова колегія вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Таким чином, враховуючи, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, судова колегія, діючи в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, керуючись ст.202 КАС України, вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, скасувати постанову суду 1-ї інстанції і прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ДФІ відмовити уповному обсязі.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Одеській області - залишити без задоволення.

Апеляційні скарги Одеського національного політехнічного університету та Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» - задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Державної фінансової інспекції в Одеській області - відмовити у повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко