Справа № 725/1820/15-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/1820/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Піхало Н.В.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

09 липня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

позивача ОСОБА_2

представника відповідача Рудницької І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях на постанову Першотравневого районного суду міста Чернівці від 27 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях про визнання дій незаконними та зобов'язання суб'єкта владних повноважень призначити пенсію,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2015 року позивач - ОСОБА_2 звернулася до Першотравневого районного суду міста Чернівці з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях про визнання дій незаконними та зобов'язання суб'єкта владних повноважень призначити пенсію.

Першотравневий районний суд міста Чернівці постановою від 27.04.2015 року вказаний позов задовольнив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, в свою чергу позивач заперечив проти апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 3 березня 2015 року позивач з метою призначення пенсії відповідно до положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» звернувся до відповідача із відповідною заявою про призначення пенсії та надав необхідні для призначення пенсії документи.

Однак, листом Управління Пенсійного фонду України в м. Чернівці від 18 березня 2015 року №4978/11, повідоми ло позивача що у призначенні пенсії їй відмовлено з підстав відсутності необхідного стажу для призначення такої пенсії.

Зокрема, відповідачем до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років зараховано лише період роботи на прокурорських посадах з 19.05.1998 року по 03.03.2015 року, що становить 16 років, 6 місяців, 16 днів, при цьому відповідачем не було враховано період роботи позивача з 01.10.1986 року по 02.08.1993 року та з 02.08.1993 року по 18.05.1998 року у звязку з відсутністю у позивача вищої юридичної освіти під час роботи за вказаний період, а також час перебування у відпустці по догляду за дитино, яка була у вказаний період.

Вважаючи зазначені дії незаконними позивач звернувся до суду.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України "Про прокуратуру", прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років.

До 22-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у ст. 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Згідно ст. 1 Закону України «Про державну службу», який введений в дію 16 грудня 1993 року визначено, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб , які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є Державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень. Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Наказом Головного управління державної служби України від 01 вересня 1999 року № 65 затверджено Довідник типових професійно-кваліфікаційних характеристик посад державних службовців, який регламентує кваліфікаційні вимоги щодо певних категорій і посад державних службовців .

Пунктом 2.6. Довідника передбачено, що державний службовець повинен мати, як правило, повну вищу освіту (освітньо-кваліфікаційний рівень - спеціаліст, магістр за спеціальностями галузі «Державну управління» або іншими, професійно орієнтованими для державної служби, з додатковим підвищенням кваліфікації за професійними програмами вказаної галузі , а на посадах спеціалістів у 11 категорій державних службовців припустимо використання фахівців з базовим рівнем вищої освіти ( бакалавр) .

Отже вимога щодо обов'язкової наявності у особи, яка в органах прокуратури обіймає посаду державного службовця, вищої юридичної освіти для врахування періоду роботи на такій посаді до стажу роботи (вислуги років), що відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років, була законодавчо передбачена після введення в дію відповідної редакції Закону України «Про прокуратуру» і після припинення повноважень позивача на вказаній посаді.

Також, відповідно п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 визначено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" , а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_2 працювала з 01.10.1986 року по 18.05.1998 рік, а саме: на посаді відповідального секретаря комісії в справах неповнолітніх Глибоцької райдержадміністрації, секретаря комісії Глибоцької районної ради народних депутатів з питань поновлення прав реабілітованих, спеціаліста І категорії комісії з питань поновлення прав реабілітованих Глибоцької районної ради, головного спеціаліста організаційного відділу Глибоцької районної ради, у тому числі з 18.10.1995 по 18.05.1998 рік на посаді головного спеціаліста юридичного відділу, де з 19.02.1996 року тимчасово виконувала обов'язки начальника юридичного відділу.

В березні 1994 року ОСОБА_2 прийняла прийсягу державного службовця.

Також, у 1998 році позивач закінчила Чернівецький державний університет ім. Ю.Федьковича і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобула кваліфікацію юриста, що підтверджується копією диплому спеціаліста.

Таким чином, враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що згідно Закону України «Про прокуратуру» до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується сама робота на посадах державних службовців, що займають особи, як правило, з вищою освітою, при цьому судом вірно встановлено, що оскільки позивач виконувала роботу зазначену у ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у вказаний період то відсутність диплому саме про вищу юридичну освіту не є підставою для відмови в зарахуванні трудового стажу державного службовця, що дає право на пенсію згідно зазначеного вище Закону.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про правомірність заявлених позивачем вимог, які підтверджуються належними доказами, а тому обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Апелянтом не надано достатніх доказів в підтвердження доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях залишити без задоволення, а постанову Першотравневого районного суду міста Чернівці від 27 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Залімський І. Г.

Сушко О.О.