Справа № 2-а-5688/11
Суддя: Пахоменко О. Г.
Дата ухвалення: 2011-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-5688/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2011 року Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

у складі головуючого-судді: Пахоменка О.Г.,

при секретарі: Димовій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бердянськ адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС Коблевської роти ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_2, про поновлення строку звернення до суду з позовом та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

20.12.2010 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову серії ВЕ № 266958 від 10.10.2010р. по справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Також просив поновити йому строк звернення до суду з цим позовом, визнавши поважною причину пропуску цього строку.

У обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до копії оскаржуваної ним постанови та протоколу про адміністративне правопорушення від 10.10.2010р., винесеної інспектором ДПС ДАІ ОСОБА_2, він ОСОБА_1, в цей же день, о 12-55 годин, на 69 км. автодороги Одеса Н.Азовськ, керував автомобілем НОМЕР_1 та перевищив швидкість руху на 31 км. в зоні дії дорожнього знаку 5.45 (населений пункт) с. Федорівка, рухався зі швидкістю 91 км/год. Швидкість вимірювалась приладом „Іскра № 119578, який пройшов перевірку до 12.05.2011р. Тим самим ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

З зазначеними в постанові обставинами позивач не згоден та вважає, що постанова винесена при відсутності події та складу адміністративного правопорушення. Крім того, позивач вважає, що постанова винесена при відсутності доказів по справі про адміністративне правопорушення, інспектор ДПС ніяких доказів провини йому не предявив. В протоколі зазначив, посилаючись на факт проведення ним нібито вимірювання швидкості його руху технічним приладом Іскра, з чим він не згоден, оскільки рухався в потоці інших автомобілів, і тому підтвердження факту скоєння саме ним правопорушення вважає не можливим за допомогою цього технічного приладу, так як не можливо встановити автентичність та належність зафіксованої швидкості до його автомобіля.

Крім того зазначив, що відповідач ОСОБА_2 не видав йому копії протоколу та постанови про порушення ПДР, мотивуючи це тим, що він, ОСОБА_1 відмовився від підпису, чим порушив його конституційні права, передбачені ст. 68 Конституції України, і в звязку з чим він пропустив 10-денний строк звернення до суду з цим позовом.

В судове засідання позивач не зявився, надіслав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та задовольнити його позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка у поштовому повідомлені, письмові заперечення на позов, докази на підтвердження прийнятого ним рішення, яке оскаржується по даній справі, заяви про відкладення судового засідання або про розгляд справи у його відсутність, не направив.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 289 КУпАП строк для оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення становить десять днів з дня винесення постанови.

Протокол та постанову по справі по адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 винесено 10.10.2010р. З цим адміністративним позовом до суду позивач звернувся 20.12.2010р., про що свідчить штамп канцелярії суду, тобто не в межах строків, передбачених ст. 289 КУпАП.

Але позивач просив поновити йому строк на звернення до суду з цим позовом, визнавши поважною причину пропуску з тих підстав, що він звернувся зі скаргою на дії інспектора ДАІ ОСОБА_2 до УДАІ УМВС України в Миколаївській області і інформацію про серії і номери протоколу та постанови про адміністративне правопорушення отримав лише у відповіді на скаргу (а.с.4). Таким чином, суд вважає пропущений позивачем строк звернення до суду з цим адміністративним позовом з поважних причин.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів а також іншими документами.

У своєму рішенні від 09.09.2010 року N 19-рп/2010 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами", Конституційний Суд України зазначив, що при вирішенні спорів у порядку адміністративного судочинства, з метою реалізації такого завдання адміністративного судочинства, як захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, у цьому виді судового провадження діє принцип офіційності, за яким суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, зокрема щодо виявлення і витребування доказів з власної ініціативи. Суд може вирішувати справу також на основі наявних доказів, якщо особа, яка бере участь у справі, не надасть на його пропозицію докази для підтвердження обставин, на які вона посилається. Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов.

Згідно ухвали суду від 21.12.2010 року про відкриття провадження по даній справі, копія якої була направлена відповідачу інспектору ДПС ОСОБА_2, і останньому запропоновано, відповідно до вимог п.5 ч.5 ст. 107 КАС України, у строк до 21.01.2011 року надати письмові заперечення проти позову та всі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті ним рішення і вчинені дії, з приводу яких подано позов (а.с.7). Також, цією ж ухвалою суд зобовязав ВДАІ м. Бердянськ направити для дослідження в судовому засіданні оригінали адміністративної справи відносно позивача по справі ОСОБА_1

Але відповідач на підтвердження правомірності своїх дій та прийнятого ним рішення щодо притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч.1 ст. 122 КУпАП, ніяких доказів, не надав. На адресу суду надійшов зазначений вище адміністративний матеріал, який складається лише з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВЕ1 № 1165549 від 10.10.2010р. та вищезазначеної постанови, яка оскаржується по даній справі, які на підтвердження провини ОСОБА_1 в скоєні правопорушення ніякими доказами не підкріплений.

Таким чином, відповідно до змісту названих норм закону і розяснень Конституційного Суду України, суд оцінює як доказ лише пояснення позивача, який не визнав своєї провини в скоєні адміністративного правопорушення та заперечував проти зазначених в протоколі обставин його вчинення, заперечував про наявність події та складу з адміністративного правопорушення, а також наполягав про відсутність допустимих та належних доказів при оформлені протоколу та оскаржуваної постанови .

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 268 КУпАП на особу, яку звинувачують у скоєні правопорушення не покладається обовязок доказування, цей обовязок покладається на органи та посадових осіб, які складають протокол та розглядають справу. Це право особи закріплено у ст. 62 Конституції України.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи за їх сукупністю, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Але відповідач в судове засідання не зявився, не надав доказів правомірності своїх дій та не спростував доводи позивача.

Таким чином, на підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57, 62, 68 Конституції України, ст.ст. 252, 268, 294 КУпАП, ст. ст. 2, 8, 11, 69-71, 94, 99, 158-164, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати поважною причину та поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з цим адміністративним позовом.

Постанову серії ВЕ № 266958 від 10.10.2010р. по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, про накладення на нього адміністративного стягнення по ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., визнати незаконною та скасувати.

Судові витрати в розмірі 3,40 грн. компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Рішення суду є остаточним і оскарженню не підлягає.

Сторони можуть отримати повне рішення суду з 28.01.2011р. з 15-00 годин.

Суддя: О.Г. Пахоменко