Справа № 813/4948/13-а
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року Справа № 876/12281/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Ніколіна В.В., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Овація до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

ТОВ Овація 02.07.2013 року звернулося в суд з адміністративним позовом до ДПІ у Личаківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області в якому, уточнивши позовні вимоги, просило скасувати податкові повідомлення-рішення від 17.04.2012 року №, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в сумі 349903 грн., у тому числі основний платіж 349903 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 0 грн. та №, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість в сумі 320835,50 грн., у тому числі основний платіж 291036 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 29799,50 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2013 року позов задоволено. Скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби від 17.04.2012 року № та №.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ДПІ у Личаківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що судом першої інстанції були недостатньо досліджені докази та обставини справи, рішення постановлено з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що під час проведення перевірки відповідно до даних Системи автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПС України встановлено завищення податкового кредиту ТОВ Овація на загальну суму 291036 грн. по взаєморозрахунках з ТОВ Південні традиції. Відповідач стверджує, що оскільки відсутній факт придбання ТОВ Південні традиції товарів, відсутні складські приміщення, транспортні засоби, відповідно, відсутній і факт продажу продукції ТОВ Південні традиції позивачу. Стверджує, що наявність у позивача лише отриманої податкової накладної без фактичного здійснення господарської операції не може бути підставою для включення визначених у такій накладній сум податку на додану вартість до податкового кредиту та формування валових витрат. Відповідач вважає, що при формуванні даних податкового обліку не повинні враховуватись первинні документи, які вказують на проведення господарських операцій із контрагентом ТОВ Південні традиції.

Представники сторін подали клопотання з проханням розглядати справу без їх участі, тому колегія суддів, у відповідності до ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ Овація зареєстровано 05.08.1996 року, узято на облік в органах ДПС 28.04.1998 року.

У період з 15.03.2012 року по 21.03.2012 року ДПІ у Личаківському районі м. Львова Львівської області ДПС проведено планову виїзну перевірку ТОВ Овація, про що складено ОСОБА_1 №21/23-2/22392394 від 28.03.2012 року про результати планової виїзної перевірки з питань взаємовідносин та взаєморозрахунків із ТОВ Південні традиції за період з 01.05.2011 року по 31.12.2011 року. Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог ст.203, п.1, п.2 ст.215, ст.216, ст.228 Цивільного кодексу України, пп.134.1.1. п.134.1., ст.134, п.138.4., п.138.6. ст.138 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток у сумі 349903 грн.; вимог ст.203, п.1, п.2 ст.215, ст.216, ст.228 Цивільного кодексу України, п.198.1., п.198.3., п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість в сумі 291036 грн.

17.04.2012 року відповідачем на підставі акта перевірки №21/23-2/22392394 від 28.03.2012 року прийнято податкове повідомлення рішення форми Р №, яким за порушення ст.203, п.1, п.2 ст.215, ст.216, ст.228 Цивільного кодексу України, пп.134.1.1. п.134.1., ст.134, п.138.4., п.138.6. ст.138 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобовязання позивача за платежем податок на прибуток приватних підприємств в сумі 349903 грн., у тому числі основний платіж 349903 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 0 грн.

17.04.2012 року відповідачем на підставі акта перевірки №21/23-2/22392394 від 28.03.2012 року прийнято податкове повідомлення рішення форми Р №, яким за порушення ст.203, п.1, п.2 ст.215, ст.216, ст.228 Цивільного кодексу України, п.198.1., п.198.3., п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобовязання позивача за платежем податок на додану вартість в сумі 320835,50 грн., у тому числі основний платіж 291036 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 29799,50 грн.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що є помилковим висновок податкового органу про нікчемність правочинів між ТОВ Овація і ТОВ Південні традиції, який ґрунтуються на тому, що під час їх вчинення не було дотримано ч.5 ст.203 ЦК України і ці правочини не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними.

Наголошує, що під час перевірки податковий орган не встановив обставин, які б свідчили про умисел ТОВ Овація на укладення договору з ТОВ Південні традиції без наміру створити наслідки, які передбачені цим договором. Не надано цих доказів і під час судового розгляду справи. Навпаки, документально доведено виконання зобовязань щодо поставки товарів. Це підтверджується не лише документами, але й реальними діями ТОВ Овація щодо оплати товару, подальшого використання отриманого товару у власній господарській діяльності. Відтак, протиправного умислу сторін, зокрема ТОВ Овація, на укладення фіктивного правочину не встановлено, що виключає його кваліфікацію як недійсного.

Суд звертає увагу також і на те, що відповідно до ч.2 ст.234 ЦК України фіктивний правочин визнається судом недійсним. Отже, цей вид недійсних правочинів належить до оспорюваних правочинів. З огляду на цю норму, жоден інший орган, окрім суду, не може робити висновок про недійсність фіктивного правочину. Підстави нікчемності правочину встановлюються законом, а не актами податкових перевірок.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважаючи, що він відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

На думку колегії суддів суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що твердження відповідача про безтоварність господарських операцій позивача та його контрагента ТОВ Південні традиції, нікчемність укладених між ними правочинів, а також висновки про заниження податку на прибуток на суму 349903 грн. та заниження суми ПДВ, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет на суму 291036 грн. не обґрунтовані належними та допустимими доказами.

13 травня 2015 року відповідачем, а саме його правонаступником ДПІ у Личаківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області подано до суду апеляційної інстанції клопотання про закриття провадження у справі у звязку з примиренням сторін, яке мотивоване тим, що в процесі судового розгляду справи платником податків відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу» подано заяву про досягнення податкового компромісу.

ТОВ «Овація» сплачено суму податкового зобов'язання, що визначено податковими повідомленнями-рішеннями від 17.04.12 № та № у розмірах встановлених законодавством.

Враховуючи подане клопотання колегія суддів вважає за належне зазначити наступне.

Податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 Податкового кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.136 КАС України сторони можуть примиритися протягом всього часу судового розгляду.

Пунктом 11-2 розділу VIII «Прикінцевих та перехідних положень» КАС України передбачено, що підставою для примирення сторін на будь-якій стадії процесу є досягнення податкового компромісу щодо сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств відповідно до підрозділу 9.2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Згідно п.8 підрозділу 9.2 Розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених сум податкових зобов'язань.

Як видно з матеріалів справи ДПІ у Личаківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області розглянуто заяву від 17.03.2015р №1703 про намір досягнення податкового компромісу, визначеного Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств у разі застосування податкового компромісу» ТОВ «Овація» () по податкових повідомленнях-рішеннях форми «Р» від 17.04.2012р. з податку на додану вартість № на загальну суму 320 835,5 грн.. в т.ч. основний платіж 291 036,00грн. та штрафні санкції 29 799,5грн. та з податку на прибуток № на загальну суму 349 903,0 грн. в т.ч. основний платіж 349 903,0 грн. та штрафні санкції 0 грн.

Кримінальне провадження по даному підприємству відсутнє.

Дані податкові повідомлення-рішення є не узгодженими, а також відповідають критеріям, встановленим Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств у разі застосування податкового компромісу» винесено в період 1095 днів.

На виконання п.2 Підрозділу 92 Розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України сума заниженого податкового зобов'язання ТОВ «Овація» з податку на прибуток та з податку на додану вартість сплачується в розмірі 5% від загальної суми заниження податкового зобов'язання, при цьому 95% суми заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість вважається погашеною, штрафні санкції не нараховуються, пеня не застосовується.

Загальна сума заниження податкового зобов'язання у податкових повідомленнях-рішеннях щодо якої застосовується податковий компроміс, складає 640 939 грн., в т.ч. по податку на прибуток 349 903,0 грн. та по податку на додану вартість 291 036,0 грн. відповідно загальна сума податкових зобов'язань, що підлягає сплаті ТОВ «Овація» для досягнення податкового компромісу, складає 32 046,95 грн. (5%) в т.ч. по податку на прибуток 17 495,15 грн. та по податку на додану вартість 14 551,8 грн.

Згідно п.8 Підрозділу 92 Розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених сум податкових зобов'язань.

Сплата податків узгоджених сум податкових зобов'язань підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Враховуючи наведене ДПІ у Личаківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області прийнято рішення №23 від 25.03.2015 року «Про погодження застосування податкового компромісу» яким досягнуто податкового компромісу.

Відповідно до ст.194 КАС України позивач може відмовитись від адміністративного позову, а сторонни можуть примиритися у будь який час до закінчення апеляційного розгляду. У разі відмови від адміністративного позову або примирення сторін суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 112 і 113 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.113 КАС України сторони можуть повністю або частково врегулювати спір на основі взаємних поступок. Примирення сторін може стосуватись лише прав та обов'язків сторін і предмета адміністративного позову.

Частиною 3 статті 113 КАС України передбачено, що у разі примирення сторін суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, у якій фіксуються умови примирення. Умови примирення не повинні суперечити закону або порушувати чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо сторони досягли примирення.

Згідно ч.2 ст.203 КАС України якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

З огляду на викладене вище, враховуючи факт досягнення сторонами примирення, колегія суддів вважає, що постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2013 року слід визнати нечинною і провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст. 157 ч.1 п.3, 160, 195, 197, 198 п.5, 203 ч.2, 205 ч.1 п.5, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2013 року визнати нечинною і провадження у справі №813/4948/13-а закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.В. Ніколін

ОСОБА_1