Справа № 826/3636/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28 травня 2015 року 16 год. 30 хв. № 826/3636/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Данилишин В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ле Флог" до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Привалової Євгенії Євгенівни та державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві, треті особи: ОСОБА_2 та Державна архітектурно-будівельна інспекція України, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "Ле Флог" (далі - позивач) до реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач), треті особи: ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2.) та інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві, про визнання протиправним та скасування рішення відповідача (далі - оскаржуване рішення), яким зареєстровано право власності за ОСОБА_2 на нежитлову будівлю, загальною площею 175,5 кв.м., за адресою: місто Київ, АДРЕСА_1 (далі - нежитлова будівля), а також зобов'язання відповідача внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр) про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на нежитлову будівлю.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки дії ОСОБА_2, результатом яких є реєстрація за ним права власності на нежитлову будівлю, є протиправними. Прийнявши оскаржуване рішення, державний реєстратор фактично зареєстрував право власності на тимчасову споруду як нерухоме майно, що суперечить нормам чинного законодавства.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні, а також, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача допущено ОСОБА_2 (далі - третя особа-1) та Державну архітектурно-будівельну інспекцію України (далі - третя особа-2).

У подальшому, представником позивача надано суду письмову заяву про зміну позовних вимог, а саме про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Привалової Євгенії Євгенівни (далі - відповідач-1) про реєстрацію права власності на нежитлову будівлю за третьою особою-1, а також зобов'язання державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач-2) внести запис до Державного реєстру про скасування державної реєстрації права власності третьої особи-1 на нежитлову будівлю.

Вказану заяву судом, згідно з ч. 1 ст. 137 КАС України, прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

У ході судового розгляду справи представник позивача підтримала позов та просила задовольнити його повністю, а представники відповідачів не визнали позов та разом із третьою особою-1 та його представником просили відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

Представники третьої особи-2 просили суд прийняти судове рішення у справі по суті відповідно до норм чинного законодавства.

У судове засіданні 30 березня 2015 року третя особа-1 ОСОБА_2 (його представник) не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи вони повідомлені належним чином, заява про розгляд справи за відсутності третьої особи-1 (його представника) до суду не надійшла.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 30 березня 2015 року судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

До суду 02 та 03 квітня 2015 року через канцелярію представниками третьої особи-1 та позивача відповідно подано додаткові письмові пояснення по суті позову, які судом долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Крім того, 03 квітня 2015 року до суду через канцелярію від представника позивача надійшло письмове клопотання про розгляд по суті раніше поданого письмового клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, у задоволенні якого відмовлено відповідною ухвалою суду.

06 квітня 2015 року представником відповідача подано до суду через канцелярію додаткові письмові докази, які судом також долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем-1 06 листопада 2014 року прийнято оскаржуване рішення № 17006639 про державну реєстрацію права приватної власності на нежитлові будівлі, розташовані за адресою: місто Київ, АДРЕСА_1, за третьою особою-1.

Суд погоджується з доводами представників позивача щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів та аналізу наступних норм і обставин.

Так, як вбачається з наявної у матеріалах справи копії картки прийому заяви від 14 жовтня 2014 року № 16467398, право власності третьої особи-1 на нежитлові будівлі зареєстровано, у тому числі, на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт "Реконструкція нежитлових приміщень №№ 1-1 - 1-9 літ. "Е", № 1-1 літ. "Ж" по АДРЕСА_1 в Голосіївському районі м. Києва" від 05 серпня 2014 року № КВ54 та декларації про готовність об'єкта до експлуатації "Реконструкція нежитлових приміщень №№ 1-1 - 1-9 літ. "Е", № 1-1 літ. "Ж" по АДРЕСА_1 в Голосіївському районі м. Києва" від 20 серпня 2014 року № КВ08.

Разом з тим, у ході розгляду справи судом з'ясовано, що наказом інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві від 02 вересня 2014 року № 53 "д" "Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об'єкта до експлуатації" скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт № КВ54 (замовник будівництва - третя особа-1) та декларації про готовність об'єкта до експлуатації № КВ08.

Про скасування вказаних декларацій реєстраційну службу Головного управління юстиції у місті Києві повідомлено листом департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві від 15 жовтня 2014 року № 7/26-17/1510/05, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія листа вказаного департаменту від 21 жовтня 2014 року № 7/26-25/2110/05.

Суд зазначає, що до позову додано копію листа від 15 жовтня 2014 року № 7/26-17/1510/05, зі змісту якого вбачається, що департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві дійсно повідомив реєстраційну службу Головного управління юстиції у місті Києві, зокрема, про прийняття наказу віз 02 вересня 2014 року № 53 "д" "Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об'єкта до експлуатації" та просив врахувати такий факт у роботі вказаної реєстраційної служби у ході розгляду заяв про оформлення права власності за адресами, вказаними у даному листі.

Однак, як з'ясовано судом у ході розгляду справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та уже зазначено вище, право власності третьої особи-1 на нежитлові будівлі зареєстровано у листопаді 2014 року, у тому числі, на підставі декларацій № КВ54 та № КВ08, реєстрація яких скасована уповноваженим на це органом ще у вересні 2014 року, про що орган реєстрації повідомлено у жовтні 2014 року.

У листі департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05 вересня 2014 року № зазначено, що розміщення споруд за адресою: місто Київ, АДРЕСА_2, підтверджено. Разом з тим, рішень Київська міська рада за поданням департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо передачі земельних ділянок, на яких розміщенні споруди, у власність (користування) не приймала, документи, що посвідчують право власності (користування) земельними ділянками, не зареєстровані.

Відповідно до ст. 2, ч. 1 ст. 4, ст. 5, ч.ч. 2-3 ст. 9, ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Нерухоме майно - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених ст. 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Державний реєстратор не має права приймати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на своє ім'я і від свого імені, на ім'я і від імені свого чоловіка чи своєї дружини, його (її) та своїх родичів (батьків, дітей, онуків, діда, баби, братів, сестер). У такому разі державна реєстрація прав проводиться іншим державним реєстратором органу державної реєстрації прав.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Невід'ємною складовою частиною Державного реєстру прав є база даних про реєстрацію заяв і запитів та реєстраційні справи.

Згідно з ч. 1 ст. 19, ч.ч. 1, 2 ст. 24 Закону, Державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

У державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених ч. 9 ст. 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених ч. 9 ст. 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Відповідно до п.п. 8, 13, 20, 21, 22, 36, 37, 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита.

За результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

На підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав щодо об'єкта нерухомого майна, право власності на який заявлене вперше, державний реєстратор відкриває відповідний розділ у Державному реєстрі прав, присвоює реєстраційний номер такому об'єкту та формує реєстраційну справу відповідно до законодавства.

Державний реєстратор на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав вносить записи до Державного реєстру прав.

Для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: 1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат; 2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 4) видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати; 5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону; 6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат; 7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією; 8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 9) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею; 10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 12) заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 13) закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Для проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна в разі, коли в документах, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на такий об'єкт, відсутні відомості про його технічні характеристики, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Отже, підсумовуючи усе вище викладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення.

При цьому, суд зазначає, що зобов'язання відповідача-2 внести запис до Державного реєстру про скасування державної реєстрації права власності третьої особи-1 на нежитлову будівлю буде втручанням у дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень.

За переконанням суду, достатнім та належним способом захисту порушених прав та інтересів позивача, як власника нежитлових приміщень, розташованих за адресою: місто Київ, АДРЕСА_3, літера Б, є зобов'язання відповідача-2 вчинити передбачені нормами чинного законодавства дії у зв'язку з визнанням протиправним та скасуванням оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов товариства з обмеженою відповідальністю "Ле Флог" до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Привалової Євгенії Євгенівни та державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві, треті особи: ОСОБА_2 та Державна архітектурно-будівельна інспекція України, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У зв'язку з тим, що позивачем не заявлено вимогу про стягнення судового збору за рахунок бюджетних коштів, суд не присуджує на користь позивача здійснені ним судові витрати відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 17006639 від 06 листопада 2014 року, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Приваловою Євгенією Євгенівною.

3. Зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві вчинити передбачені нормами чинного законодавства дії у зв'язку з визнанням протиправним та скасуванням рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 17006639 від 06 листопада 2014 року, прийнятого державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Приваловою Євгенією Євгенівною.

4. Позов в іншій частині залишити без задоволення.

Копії постанови направити (вручити) сторонам та третім особам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин