Справа № 826/11706/15
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

за позовом Овруцької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області

до Фермерського господарства «Агро Рай»

про накладення арешту на кошти платника податків, які знаходяться на розрахункових рахунках в банках, що його обслуговують

Суддя - Вовк П.В.

В порядку письмового провадження

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Овруцької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області (далі також - Овруцької ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області, позивач) до фермерського господарства «Агро Рай» (далі також - ФГ «Агро Рай», відповідач), в якій позивач просив накласти арешт на кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках в банках, що обслуговують ФГ «Агро Рай».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2015 року в даній справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за відповідачем рахується податковий борг зі сплати орендної плати за землю в розмірі 63 410, 10 грн. проте у нього відсутнє майно, яке могло б бути джерелом погашення податкового боргу, що і стало підставою для звернення податкового органу до суду з даним позовом.

14 липня 2015 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про здійснення розгляду даної адміністративної справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог ч. 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на зазначене, оскільки у судове засідання 14 липня 2015 року не з’явився належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення відповідач, що не є перешкодою для розгляду справи, враховуючи відсутність необхідності заслухати свідка чи експерта, з урахуванням вимог статті 128 КАС України, суд, дослідивши матеріали справи, перейшов до розгляду справи в подальшому у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

З наявних в матеріалах справи даних облікової картки платника податку - ФГ «Агро Рай» вбачається, що за відповідачем рахується податковий борг зі сплати орендної плати за землю в розмірі 63 410, 10 грн., який виник у зв’язку з несплатою відповідачем податкових зобов’язань, самостійно нарахованим ним в поданих до податкового органу податкових деклараціях з плати за землю.

Податковим органом направлялась на адресу відповідача податкова вимога від 02 червня 2014 року № 98-06, якою сума заборгованості була визначена на рівні 22 510, 32 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України (тут і далі по тексту всі нормативно-правові акти вказані в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі – ПК України), платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пп. 14.1.156 п. 14.1 статті 14 ПК України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п. 287.4 статті 287 ПК України, податкове зобов'язання з плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

З наявних доказів у справі судом встановлено, що відповідачем до податкового органу подавались декларації з плати за землю, відповідно до яких він самостійно визначив суми податку, які повинні був сплатити в установлений законодавством строк. Проте, станом на час звернення до суду з відповідним позовом, згідно з даними обліку податкового органу, суми самостійно визначених в таких деклараціях податкових зобов’язань відповідачем сплачені не були.

В силу вимог пп. 14.1.175 п. 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Враховуючи те, що податкові зобов'язання, самостійно визначені відповідачем в поданих деклараціях є узгодженими з моменту їх подання, але не сплачені в повному обсязі у строк, визначений податковим законодавством, суд приходить до висновку про визнання таких податкових зобов'язань податковим боргом.

У відповідності до пп. 14.1.137 п. 14.1 статті 14 ПК України, орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п. 41.2 статті 41 ПК України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Статтею 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 59.4 статті 59 ПК України, податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Як було зазначено вище, позивачем направлялась на адресу відповідача податкова вимога від 02 червня 2014 року № 98-06, якою сума заборгованості була визначена на рівні 22 510, 32 грн.

Отже, за ФГ «Агро Рай» обліковується сума узгоджених та несплачених податкових зобов’язань з орендної плати за землю в розмірі 63 410, 10 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не заперечується відповідачем.

Загальні підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків визначені статтею 94 ПК України.

Так, відповідно до п. 94.2 статті 94 ПК України, арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин: платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу; відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством; відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов'язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам; платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу.

Пунктом 94.4 статті 94 ПК України визначено, що арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Згідно пп. 94.6.2 п. 94.6 статті 94 ПК України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Водночас ПК України передбачені також інші, додаткові випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94 цього Кодексу.

Так, відповідно до пп. 20.1.33 п. 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Наведена норма є імперативною, обов'язковою до виконання і встановлює одночасно як право податкового органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.

Зазначена позиція також підтверджується положеннями, викладеними Вищим адміністративним судом України в інформаційному листі від 29 квітня 2013 року №642/12/13-13.

Так, згідно відомостей довідки КП «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 29 квітня 2015 року № 1505, за ФГ «Агро Рай» нерухоме майно на праві приватної власності не зареєстроване.

Також, згідно листа Центру надання послуг, пов’язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Овруцького та Народицького районів Управління ДАІ УМВС України в Житомирській області, за ФГ «Агро Рай» не зареєстровано будь-яких транспортних засобів.

Крім того, згідно відомостей листа Державної інспекції сільськогосподарського господарства в Житомирській області Держсільгоспінспекції України від 05 червня 2015 року № 02/837, наданого на запит позивача, вбачається, що за ФГ «Агро Рай» не зареєстровано сільськогосподарської техніки.

Згідно довідки Відділу Держземагентства у народницькому районі Житомирської області Головного управління Держземагентства у Житомирській області від 05 лютого 2015 року № 226 ФГ «Агро Рай» було взято в оренду земельні ділянки загальною площею 1 559, 5526 га., що розташовані на території Норинцівської, Болотницької, Стародорогинської сільських та Народицької селищної рад.

Так, згідно наявної в матеріалах справи копії листа Норинцівської сільської ради Народницького району Житомирської області від 22 червня 2015 року № 209, наданого у відповідь на запит позивача, вбачається, що виробничі підрозділи ФГ «Агро Рай» або об’єкти нерухомого майна, які б належали ФГ «Агро Рай», на території сільської ради відсутні.

Зазначені вище відомості підтверджується також наявною в матеріалах справи інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об’єктів нерухомого майна від 09 лютого 2015 року.

Таким чином у відповідача відсутнє власне майно, яке може бути використане для погашення його податкового боргу, а тому, беручи до уваги те, що податковий борг ФГ «Агро Рай» є узгодженим, суд приходить до переконання, що позивачем було вжито всіх необхідних заходів, визначених ПК України, які слід вжити податковому органу з метою забезпечення виконання платником податків своїх зобов'язань.

Отже, виходячи з наведених правових положень та відповідних їм обставин справи суд вважає обґрунтованими позовні вимоги Овруцької ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області про накладення арешту на кошти ФГ «Агро Рай», які знаходяться на розрахункових рахунках в банках, що його обслуговують.

Відповідно до статті 161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч. 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-12, 71, 122, 128, 158-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Овруцької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області до фермерського господарства «Агро Рай» про накладення арешту на кошти платника податків, які знаходяться на розрахункових рахунках в банках, що його обслуговують – задовольнити повністю.

Накласти арешт на кошти фермерського господарства «Агро Рай», які знаходяться на наступних розрахункових рахунках в банках, які обслуговують фермерське господарство «Агро Рай»:

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя П.В. Вовк