Справа № 646/3939/15-а
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 р.Справа № 646/3939/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старосуда М.І.

Суддів: Яковенка М.М. , Лях О.П.

при секретарі судового засідання Клочко Ю.О.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова на постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.05.2015р. по справі № 646/3939/15-а

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова

про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова, в якому просила суд: визнати неправомірною відмову управління ПФУ в Червонозаводському районі м. Харкова по проведенню правильного нарахування (донарахування) пенсії державного службовця з 08.11.2010 року щодо включення до складових заробітної плати для обчислення пенсії сум матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати та винагороди за вислугу років в розмірі 30%; зобов'язати управління ПФУ Червонозаводському районі м. Харкова здійснити донарахування (правильного нарахування) та виплату пенсії за віком з 08.10.2010 року.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.05.2015 року зазначений адміністративний позов задоволено частково.

Визнано дії управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова щодо відмови в донарахуванні пенсії державного службовця ОСОБА_1 з 19.11.2013 року щодо включення до складових заробітної плати для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати та винагороди за вислугу років в розмірі 30 % відповідно до довідок від 12.02.2014 року № 23/Гр/28-09-05-36 та від 19.11.2013 року № 91/Гр/05-00-37 - неправомірними.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова здійснити донарахування та виплату пенсії за віком, яка була призначена з 08.11.2010 року ОСОБА_1 в розмірі, відповідно до Закону України "Про державну службу", який діяв на момент її призначення, з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати та винагороди за вислугу років в розмірі 30 %, починаючи з 19.11.2013 року.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову в цій частині та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального, а саме: ст.87 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ч.2 ст.46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову в цій частині та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, а саме: ст. 33 Закону України Про державну службу, ст. 66 Закону України Про пенсійне забезпечення, ст. 41 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, що призвело до невірного вирішення справи.

Позивач подала заперечення на апеляційну скаргу відповідача, в яких наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції в частині задоволення позову, просила залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувану постанову в цій частині без змін.

Відповідач подав заперечення на апеляційну скаргу позивача, в яких наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, просив залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а оскаржувану постанову в цій частині без змін.

Позивач, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті постанови в частині відмови в задоволенні позову, норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України оскаржувана постанова переглянута в межах апеляційних скарг.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 08.11.2010 р. перебуває на обліку у відповідача і отримує пенсію державного службовця, яку їй призначено за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Рішенням від 02.12.2013 року, яке направлено листом № 83/Т-4 (а.с. 18), управління ПФУ в Червонозаводському районі м. Харкова відмовило позивачу у перерахунку пенсії з врахуванням нової довідки (а.с.18-19) для обчислення пенсії за нормами Закону України «Про державну службу» у зв'язку із відсутністю законних підстав.

Вказане рішення ОСОБА_1 оскаржила 26.02.2014 року до Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області і отримала відповідь від 27.03.2014 року про відмову у здійсненні перерахунку пенсії без врахування сум індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення (а.с. 20-22). Дану відповідь у свою чергу ОСОБА_1 оскаржила 09.02.2015 року до Голови правління Пенсійного фонду України, на що отримала відповідь від 12.03.2015 року про відмову у врахуванні до складової частини заробітної плати: індексації заробітної плати, винагороди за вислугу років та матеріальної допомоги на оздоровлення.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії є неправомірними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За змістом статті 37 Закону України "Про державну службу" в редакції, що діяла на час призначення позивачці пенсії, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 % від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний рік повний роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один процент заробітку, але не більше 90% заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Статтею 37-1 вказаного Закону встановлено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної досади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Частиною другою статті 33 Закону "Про державну службу" передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Заробітна плата підлягає індексації в силу ст.95 КЗпП України.

Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актам України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (ст.1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення).

Отже, індексація є невідємною складовою заробітної плати, тому повинна враховуватись при обчисленні пенсії.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та індексація грошових доходів, яка за своєю природою є компенсаційною виплатою, входили до системи оплати праці державного службовця.

Положенням пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" встановлено, що посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років при призначенні пенсії відповідно до законів, зазначених у пункті 1 цієї постанови (у пункті 1 постанови зазначений Закон України "Про державну службу"), враховуються в розмірах, що виплачуються на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії.

Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон N 1788-ХІІ) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до ст.41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи при обчислені пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавство, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких було фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 28.05.2013 року.

З огляду на зазначене, відповідачем безпідставно не враховані такі суми до заробітку позивача, з якого визначається розмір отримуваної нею пенсії згідно Закону України "Про державну службу" та відмовлено в здійсненні перерахунку пенсії.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що донарахування до пенсії позивача слід здійснити з 19.11.2013 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до норми ч.4 ст.45 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до управління Пенсійного фонду із заявою про донарахування їй пенсії із врахуванням вищезазначених складових заробітної плати 19.11.2013 року, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що донарахування пенсії позивачу слід здійснити з 19.11.2013 року, тобто з моменту звернення з довідкою про складові заробітної плати до якої включені матеріальна допомога на оздоровлення, індексація заробітної плати та винагорода за вислугу років в розмірі 30 %.

Таким чином, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.05.2015р. по справі № 646/3939/15-а прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова залишити без задоволення.

Постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.05.2015р. по справі № 646/3939/15-а залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина ухвали прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 08 липня 2015 року. У повному обсязі буде складена 13 липня 2015 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4