Справа № 2270/6446/11
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2011-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2270/6446/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2011 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі:представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4, представників відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Відділу освіти Хмельницької районної державної адміністрації до Контрольно-ревізійного управління в Хмельницькій області, про визнання протиправними та скасування пунктів 4, 11, 12, 16, 30 вимоги від 18.04.2011 року № 22-03-03-14/2741, -

В С Т А Н О В И В:

18.05.2011 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, яким просить відновити пропущений строк звернення до суду і також просить визнати протиправними і скасувати пункти 2, 3, 11, 12, 13, 16, 26, 30 вимоги від 18.04.2011 року № 22-03-03-14/2741.

Заявою про зменшення позовних вимог від 30.06.2011 року позивач уточнив позовні вимоги і просить визнати протиправними та скасувати пункти 4, 11, 12, 16, 30 вимоги від 18.04.2011 року № 22-03-03-14/2741.

Суд вважає, що строк звернення до суду позивачем не пропущений, адже оскаржуються ряд пунктів вимоги від 18.04.2011 року № 22-03-03-14/2741, а згідно ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Крім цього, питання поновлення строку звернення до суду не є позовною вимогою, тому суд з урахуванням встановлених обставин, вирішив це питання 18.05.2011 року ухвалою, про відкриття провадження у справі.

У суді представники позивача уточнені позовні вимоги підтримали, посилаючись на ті ж докази, що у позовній заяві.

Представники відповідача позов не визнали, про що надали письмове заперечення, яке підтвердили у суді.

Заслухавши учасників судового розгляду і дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Вимогою від 18.04.2011 року № 22-03-03-14/2741 (далі - Вимога) стверджено: "п. 4 В порушення вимог п.п.3 "а" п.4 наказу МОН України від 26.09.2005 №557, п.п.4 п.3 постанови КМ України від 30.08.2002 №1298 керівникам структурних підрозділів загальноосвітніх шкіл району проводилась доплата за суміщення професій, в результаті чого допущено зайву виплату заробітної плати на суму 87200,12 гривень. Стягнути з осіб, винних у безпідставних виплатах коштів на суму 87200,12 гривень, шкоду у порядку та розмірі встановленому ст.ст.130 - 136 КЗпП України. В подальшому дотримуватись вимог вищезгаданих нормативних документів."; "п.11 В порушення вимог п.п.4 п.3 постанови КМ України від 30.08.2002 року №1298, водіям шкільних автобусів виплачувалась надбавка за класність у розмірі 25 відсотків тарифної ставки не за фактично відпрацьований час, а в повному розмірі, що призвело до переплати надбавки на загальну суму 3298,57 гривень."; "п.12 В порушення вимог п.2 вимог постанови КМ України від 03.04.1993 №245 "Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій" та п.5 вимог "Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій", затверженого спільним наказом Мінпраці, Мін"юсту та Мінфіну України від 28.06.1993 №43, зовнішнім сумісникам зайво нараховано та виплачено заробітної плати на суму 3246,48 гривень. Стягнути з осіб, винних у безпідставних виплатах коштів на суму 3246,48 гривень, шкоду у порядку та розмірі встановленому ст.ст.130-136 КЗпП України. В подальшому дотримуватись вимог вищезазначених нормативних документів."; "п.16 В порушення вимог постанови КМ України від 03.04.1993 року №245, головному спеціалісту відділу освіти Хмельницької РДА ОСОБА_7 за понад законодавчо встановлену норму вичитаних годин зайво нараховано та виплачено заробітної плати на суму 536,21 гривень. Стягнути з осіб, винних у безпідставних виплатах коштів на суму 536,21 гривень, шкоду у порядку та розмірі встановленому ст.ст.130 - 136 КЗпП України. В подальшому дотримуватись вимог законодавства з оплати праці."; "п.30 В порушення п.2.8 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637 (далі - Положення №637), В 2010 році допущено перевищення встановленого ліміту каси на загальну суму 80898,90 гривень. В порушення п.4.2 Положення №637 відділом освіти ведеться касова книга, яка не відповідає типовій формі затвердженої цим положенням. В порушення п.3.8 Положення №637 у видаткових відомостях не зазначається строк видачі готівки. Забезпечити ведення касових операцій у відповідності до вимог Положення №637.".

Відповідно до п.п.3 "а" п.4 наказу Міністерство освіти і науки від 26.09.2005 № 557 "Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ", встановлено доплати працівникам: а) у розмірі до 50 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати, тарифної ставки): за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників; за суміщення професій (посад); за розширення зони обслуговування або збільшення обсягу виконуваних робіт. Зазначені види доплат не встановлюються керівникам навчальних закладів, установ освіти та наукових установ, їх заступникам, керівникам структурних підрозділів навчальних закладів, установ освіти та наукових установ, їх заступникам. Аналогічна норма передбачена постановою КМ України від 30.08.2002 № 1298 "Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери", тому п.3 Вимоги є правомірним, адже відповідач встановив факти доплат керівним працівникам загальноосвітніх шкіл, що зафіксовано у акті перевірки №03-08/65 від 21.03.2011 року. Щодо посилання відповідача на ст.ст.130 -136 КЗпП України з вимогою, про стягненння з винних осіб заподіяної шкоди, то на думку суду, таке формулювання є не коректним, так як відповідач встановивши порушення повинен і міг визначити винних, якими є по суті є керівники навчальних закладів у яких виявлені ці порушення, але це не впливає на висновок суду по суті.

На думку суду не законним є п.11 Вимоги, так як позивач не порушив п.п.4 п.3 постанови КМ України від 30.08.2002 № 1298 "Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери", яким визначено, що встановлені доплати водіям автотранспортних засобів: надбавки за класність водіям II класу - 10 відсотків, водіям I класу - 25 відсотків установленої тарифної ставки за відпрацьований час; доплати за ненормований робочий день - у розмірі 25 відсотків тарифної ставки за відпрацьований час. Суд вважає, що відповідач безпідставно зробив висновок, що водії шкільних автобусів повинні отримувати доплату за клас тільки коли автобуси перебувають у русі, не зважаючи на те, що водії отримують посадові оклади, що ним (відповідачем) не оспорюється і підтверджується довідкою позивача №841 від 30.06.2011 року, а крім цього це не передбачено вищезгаданою постановою КМ України і іншим законодавством України.

Щодо п.12 Вимоги, то він підлягає скасуванню, адже як встановлено судом відповідач не встановив фактів не виконання сумісниками роботи, а свої висновки відповідач зробив із припущень, а саме того, що ці працівники за основним місцем роботи не були на роботі, тому на його думку не могли виконувати роботу за сумісництвом. Такому висновку відповідача суд дає критичну оцінку, так як це спростовується доказами - табелями наданими позивачом, які оглянуті у суді, а копії є в матеріалах справи.

Пункт 16 Вимоги, також підлягає скасуванню, адже свій висновок відповідач зробив із не повних даних наданих йому позивачем під час перевірки, що було усунуто у суді і з чим погодились представники відповідача, тому не має порушення зайвого нарахування і виплати коштів ОСОБА_7 і відповідно порушення постанови КМ України №245 від 03.04.1993 року.

Щодо п.30 Вимоги то він не підлягає скасуванню, так як відповідач фактично тільки проінформував позивача, про необхідність дотримання вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні", затвердженого постановою НБУ №637 від 15.12.2004 року і вказав, що на його думку допущені порушення пунктів 2.8, 3.8, 4.2 цього Положення. Пунктом 7.3 якого визначено, що відповідальність за дотримання порядку ведення операцій з готівкою покладається на підприємців, керівників підприємств. Особи, які винні в порушенні порядку ведення операцій з готівкою, притягуються до відповідальності в установленому законодавством України порядку. У разі виявлення порушень установленого порядку ведення операцій з готівкою органи державної податкової служби України застосовують до порушників штрафні санкції на підставі подання органів контролю згідно з законодавством України. Відповідно до п. 3 Указу Президента України, від 12.06.1995, № 436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" контроль за додержанням особами, зазначеними у статті 1 цього Указу (крім банків), норм з регулювання обігу готівки в національній валюті, що встановлюються Національним банком України, здійснюють органи державної податкової служби, державної контрольно-ревізійної служби, Міністерства внутрішніх справ України та фінансові органи, а банками - Національний банк України. Підсумовуючи наведене, суд робить висновок, про законність цієї Вимоги відповідача, адже він є одним з органів, який здійснює повноваження, щодо контролю за дотриманням порядку ведення операцій з готівкою. Відповідач фактично визнав це порушення, про що вказав у наказі №167 від 20.04.2011 року "Про усунення порушень фінансово-бюджетної дисципліни" і притягнув винних до відповідальності, тобто фактично виконав цю Вимогу, але все ж таки її оскаржує.

Згідно п.7 ст.10 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" Головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Частинами 1-2 ст.71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" і ст.ст. 4-15, 70-71, 86, 94, 98-99, 122, 158-163, 167, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати пункти 11, 12, 16 вимоги від 18.04.2011 року № 22-03-03-14/2741, визнавши їх протиправними.

В решті позовних вимог відмовити.

Копії постанови надати сторонам, повний текст якої виготовлено 04.07.2011 року.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова не набрала законної сили.

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1