Справа № 813/4086/14
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року справа № 813/4086/14 17 год. 15 хв. зал судових засідань № 6

Львівський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Гулика А.Г.,

судді Потабенко В.А.,

судді Сидор Н.Т.,

секретар судового засідання Щур В.Р.,

за участю:

представники сторін не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Голова Державної міграційної служби України Радутний Сергій Іванович про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановив:

ОСОБА_1 06.06.2014р. звернувся з адміністративним позовом до Державної міграційної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Голова Державної міграційної служби України Радутний Сергій Іванович про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08.09.2014 року у справі №813/4086/14, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2014 року №876/9351/14, позовні вимоги задоволено.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 12.03.2015 року №К/800/64086/14 постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.09.2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2014 року у справі №813/4086/14 скасовано, а справу в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвалою суду від 18.06.2015р. на підставі заяви представника позивача до участі у справі залучено співвідповідача - Головне управління Державної міграційної служби у Львівській області в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце проведення судового засідання. Проте, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника позивача. В судових засіданнях, в яких брав участь представник позивача, пояснив, що стягненню підлягає сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу обчислена з моменту звільнення позивача до моменту прийняття Вищим адміністративним судом України постанови у цій справі, тобто, з 15.05.2014р. до 12.03.2015р.

Відповідачі явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, хоча належним чином повідомлялись про дату, час і місце його проведення. Від відповідача ДМС України надійшло клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника. В судових засіданнях, в яких брав участь представник відповідача ДМС України, пояснив, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.05.2014р. по 08.09.2014р. у сумі 30347,06грн. вже нарахований позивачу.

Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи в судовому засіданні без участі сторін, відповідно до ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглянув справу на основі наявних в матеріалах справи доказах.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши вказівки суду касаційної інстанції щодо розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд дійшов такого висновку.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 12.03.2015 року №К/800/64086/14 постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.09.2014року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2014 року у справі № 813/4086/14 скасовано та вирішено: позов ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі задовольнити; визнати протиправним та скасувати наказ Державної міграційної служби України від 14.05.2014 року № 292-к «Про звільнення ОСОБА_1»; поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області з 15 травня 2014 року; позов ОСОБА_1 в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, судом касаційної інстанції 12.03.2015р. поновлено позивача на посаді начальника Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області з 15 травня 2014 року.

Відповідно до п. 5 ст. 254 КАС України постанова або ухвала суду касаційної інстанції за наслідками перегляду, набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.1. ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ч.2 ст.235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

З врахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дати звільнення його з посади по дату поновлення на посаді.

Щодо розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням вказівок Вищого адміністративного суду України, суд зазначає наступне.

В п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому, враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Відповідно до п. 8 розділу 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (надалі - Постанова №100), нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до ч. 2 п. 2 Постанова №100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

З врахуванням вказівок Вищого адміністративного суду України, викладених в постанові від 12.03.2015р., суд наводить розрахунок розміру середньої заробітної плати, яка підлягає виплаті позивачу за час вимушеного прогулу.

Згідно з розрахунком ГУ ДМС України у Львівській області від 18.06.2015р. №11534 (а.с. 25 Т.2), середньоденна заробітна плата позивача становить 384 грн. 14 коп. з врахуванням податків та обов'язкових платежів, які підлягають сплаті до бюджету.

Суд встановив, що період нарахування середнього заробітку позивачу становить з 16.05.2014 року по 12.03.2015р. (у 2014 році: травень - 11 днів; червень - 19 днів; липень - 23 днів; серпень - 20 днів; вересень - 22 днів; жовтень - 23 днів; листопад - 20 днів; грудень - 23 днів; у 2015 році: січень - 20 днів; лютий - 20 днів; березень - 8 днів), що сумарно становить - 210 робочих днів.

Виходячи з розміру середньоденної заробітної плати позивача, а саме 384 грн. 14коп., позивачу повинна виплачуватись сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 16.05.2014 року по 12.03.2015р (210 робочих днів * 384,14 грн.) у розмірі 80669,40 грн. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

При цьому, суд зазначає, що період, за який обчислюється сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починається з 16.05.2014р., а не з 15.05.2014р. як вказує позивач, оскільки представником відповідача в судовому засіданні надано пояснення, що позивачу 15.05.2015р. виплачувалась заробітна плата за цей день.

Вказана обставина визнана представником позивача і відповідно до положень ч.3 ст.71 КАС України не потребує доказування перед судом, оскільки в суду немає сумнівів щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Згідно з розрахунком ГУ ДМС України у Львівській області від 18.06.2015р. №11534 (а.с. 25 Т.2) та з врахуванням абз.3 п.2 Розділу 2 Постанови №100, середньомісячна заробітна плата позивача становить 6530 грн. 52 коп. (заробітна плата за березень 2014р. - 9192,27 грн. + заробітна плата за квітень 2014р. - 3868,77 грн. / 2).

Суд також зазначає, що рішення в частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяцьу розмірі 6530 грн. 52 коп, слід допустити до негайного виконання, оскільки відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 256 КАС України, постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць підлягають негайному виконанню.

Суд звертає увагу на те, що сторонами не подано доказів того, що постанова Львівського окружного адміністративного суду від 08.09.2014р. в частині виплати на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу виконувалась відповідачами добровільно чи в примусовому порядку.

Судом також встановлено, що позивач після звільнення з посади (15.05.2014р.) та до моменту поновлення його на посаді (12.03.2015р.) допомоги по безробіттю не отримував та підприємницькою діяльністю не займався, що підтверджується довідкою Львівського міського центру зайнятості №2546 від 17.06.2015р. (а.с. 24 Т.2) та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 10.06.2015р. (а.с. 23 Т.2). Вказану обставину також підтвердив представник позивача в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Положення ст.19 Конституції України закріплене у ст. 9 КАС України, яка передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З врахуванням встановлених обставин, виходячи із заявлених позовних вимог, наявних в матеріалах справи доказів, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення середбного заробітку за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Оскільки, позивач відповідно до Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати державного мита, як такий, що звернувся до суду для вирішення спору, що виникає з трудових відносин, а інші судові витрати позивачем належним чином підтверджені не були, то жодні витрати з Державного бюджету, на користь позивача, судом не присуджуються.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Голова Державної міграційної служби України Радутний Сергій Іванович в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задольнити частково.

Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час вимущеного прогулу за період з 16.05.2014р. по 12.03.2015р. у розмірі 80669 (вісімдесят тисяч шістсот шістдесят дев'ять) грн. 40 коп. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

Постанову суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 6530 (шість тисяч п'ятсот тридцять) грн. 52 коп. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства допустити до негайного виконання.

Судові витрати стягненню із сторін не підлягають.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений та підписаний 13 липня 2015 року.

Головуючий суддя А.Г. Гулик

Суддя В.А. Потабенко

Суддя Н.Т. Сидор