Справа № 813/2675/15
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року Справа № 813/2675/15

17 год. 32 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

секретар судового засідання Небесна М.В.,

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача ОСОБА_2,

від третьої особи не прибув,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Західавіабуд» про скасування податкової вимоги та зобовязання вчинити дії Державну податкову інспекцію у Галицькому районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, третя особа, Публічне акціонерне товариство «Укргазпромбанк».

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Західавіабуд» (далі позивач, ТОВ «Західавіабуд») з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі відповідач, ДПІ у Галицькому районі м. Львова), третя особа, Публічне акціонерне товариство «Укргазпромбанк» (далі третя особа, ПАТ «Укргазпромбанк»), в якому просить визнати протиправною та скасувати податкову вимогу № 958-23 від 01.04.2015 року, якою визначено суму податкового боргу за платежем: «податок на прибуток» в розмірі 195149,00 грн.; зобовязати відповідача відобразити в інтегрованій картці позивача суми сплаченого податку на прибуток за 2014 рік в розмірі 195179,00 грн. у відповідності із зареєстрованими ПАТ «Укргазпромбанк» платіжними дорученнями від 27.02.2015 року: № 4010 на суму 9800,00 грн., № 4011 на суму 9800,00 грн., № 4012 на суму 9200,00 грн., № 4013 на суму 8000,00 грн.; № 4014 на суму 8000,00 грн., № 4015 на суму 132800,00 грн.; та від 06.03.2015 року: № 4017 на суму 990,00 грн., № 4018 на суму 990,00 грн.; № 4019 на суму 990,00 грн.; № 4020 на суму 990,00 грн.; № 4021 на суму 990,00 грн.; № 4022 на суму 990,00 грн.; № 4023 на суму 990,00 грн.; № 4024 на суму 990,00 грн.; № 4025 на суму 990,00 грн.; № 4026 на суму 990,00 грн.; № 4027 на суму 990,00 грн.; № 4028 на суму 990,00 грн.; № 4029 на суму 990,00 грн.; № 4030 на суму 990,00 грн.; № 4031 на суму 990,00 грн.; № 4032 на суму 990,00 грн.; № 4033 на суму 1739,00 грн. та суми сплаченого авансового платежу з податку на прибуток за 2015 рік в розмірі 56000,00 грн. у відповідності із зареєстрованими ПАТ «Укргазпромбанк» платіжними дорученнями від 18.03.2015 року № 4035 та від 08.04.2015 року № 4036.

В обґрунтування позовних вимог позивач пояснив, що винесена контролюючим органом вимога про сплату боргу № 958-23 від 01.04.2015 року є протиправною, безпідставною та такою що слід скасувати. Пояснив, що ним подано декларацію з податку на прибуток за 2014 рік, відповідно до якої задекларовано податок в сумі 325603,00 грн. Сплата суми 139424,00 грн. відповідачем не оспорюється. Щодо суми 195179,00 грн. зазначив, що направлення позивачем до обслуговуючого банку належним чином оформлених платіжних доручень на оплату обовязкових платежів та зборів при наявності необхідної кількості коштів на рахунку, є належними, необхідними та достатніми діями, які платник податку повинен вчинити для оплати податкового зобовязання. Тому, оскільки неперерахування податку до бюджету не є наслідком винних дій позивача, а банківської установи, то до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції, пеня або предявлена вимога про повне перерахування податкових платежів до бюджету. Крім того, оскільки в інтегрованих картках позивача відповідачем не відображено сплачений платіжними дорученнями від 27.02.2015 року та 06.03.2015 року податок на прибуток за 2014 рік в розмірі 195179,00 грн. та сплачений платіжними дорученнями від 18.03.2015 року та 08.04.2015 року авансовий платіж з податку на прибуток за 2015 рік в сумі 56000,00 грн., відповідач безпідставно обліковує в інтегрованих картках податковий борг, зазначений в оспорюваній податковій вимозі та не відображає в інтегрованих картках авансовий платіж з податку на прибуток за 2015 рік.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях /а.с.92-93/ та додаткових поясненнях /а.с.109-111, 126-127/. Пояснив, що дії контролюючого органу по складенню та виставленню позивачу податкової вимоги є правомірними, обґрунтованими, та таку слід залишити в силі. Зазначив, що сума зазначена у податковій вимозі є узгодженою та у встановленні строки до бюджету не сплачена. Пояснив що дані в інтегрованій картці платника повинні достовірно відображати дійсний стан розрахунків такого платника податку з бюджетом. З огляду на викладене, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

ПАТ «Укргазпромбанк» явки уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином /а.с.124/, клопотань про відкладення розгляду справи чи іншого змісту не подавав.

Суд заслухав пояснення представників сторін, зясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення та ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та обєктивно дослідив докази у справі, та -

в с т а н о в и в :

ТОВ «Західавіабуд» зареєстроване як юридична особа 24.12.2001 року з присвоєнням ідентифікаційного коду юридичної особи 31804298 /а.с.14-15/.

Позивачем подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2014 рік, яку згідно з квитанцією № 2 прийнято 02.03.2015 року о 17:04 год. /а.с.17/, та задекларовано до сплати 325603,00 грн. /а.с.19, 18-25/.

01.04.2015 року контролюючим органом виставлено податкову вимогу форми «Ю» № 958-23 на суму 195149,00 грн. /а.с.16/.

Крім того, оскільки в інтегрованих картках ТОВ «Західавіабуд» контролюючим органом обліковується податковий борг в сумі 195179,00 згідно з вимогою, у такій не відображено авансовий платіж з податку на прибуток за 2015 рік відповідно до платіжних доручень від 18.03.2015 року та від 08.04.2015 року на загальну суму 56000,00 грн.

Таким чином, на переконання позивача, вищевикладені обставини свідчать про те, що податкова вимога прийнята необґрунтовано, без урахування усіх обставин справи, упереджено, недобросовісно, непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення, та в результаті, несе негативні наслідки для позивача в частині обліковування сплачених ним податків та зборів за цим же ж платежем, звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч. 2 цієї ж статті можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів, відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України, поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України (далі ПК України), платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Разом з тим, відповідно п. 38.1 ст. 38 ПК України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2346-ІІІ від 05.04.2001 року визначено, що переказом коштів є рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону № 2346-III (в редакції, чинній на момент переказу коштів) банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. Положенням п. 22.4 ст. 22 Закону № 2345-ІІІ передбачено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Що ж до проведення самого переказу грошей, то це є обов'язковою функцією, яку має виконувати платіжна система (п. 1.29 ст. 1 Закону № 2346-III).

Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями ст. 32 Закону № 2346-ІІІ, якою, зокрема, передбачено право отримувача на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

Згідно із ст.ст. 22.3, 22.4 № 2346-ІІІ, розрахункові документи, за винятком платіжної вимоги-доручення, мають подаватися ініціатором до банку, що його обслуговує. При використанні розрахункового документа ініціювання переказу для платника вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. Днем подання до установ банків платіжного доручення за всіма видами податкових платежів вважається день його реєстрації у цих установах (п.п. 16.5.2 п. 16.2 ст. 16 Закону № 2346-ІІІ).

Пунктом 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, передбачено, що банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов'язково заповнює реквізити «Дата надходження» і «Дата виконання», а банк стягувача «Дата надходження в банк стягувача» (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп «Вечірня». Якщо дата складання розрахункового документа (реєстру) збігається з датою його виконання (списання банком коштів за цим документом), то реквізит «Дата надходження» може не заповнюватися. Відміткою про дату реєстрації банком платіжного доручення платника про сплату платежів до бюджету є заповнення в ньому реквізиту «Дата надходження», який банк заповнює незалежно від дати складання платником цього платіжного доручення. Ініціювання переказу вважається завершеним з часу прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Предметом доказування відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Судом встановлено, що 12.08.2008 року АБ «Укргазпромбанк» (банк) та ПП ТОВ «Західавіабуд» укладено договір банківського рахунку № 2610 /а.с.26-28/, відповідно до якого банк відкриває клієнту поточний рахунок у погоджених між сторонами валютах (гривнях та/або іноземна) та зобовязується приймати та здійснювати операції за рахунком відповідно до законодавства і умов договору.

Банк зобовязується виконувати усі розрахункові і касові операції, передбачені законодавством, відповідно до діючих правил здійснення таких операцій. Клієнт має право розпоряджатись грошовими коштами, що зберігаються на його рахунку. Клієнт має право подавати до банку розрахункові документи як на паперових носіях (платіжні доручення, платіжні вимоги-доручення, розрахункові чеки, акредитиви), так і у формі електронних розрахункових документів із застосуванням програмно-технічного комплексу «Клієнт-Банк» (п.1.1, 2.1, 3.2.1, 3.2.2 Договору).

Судом зясовано, що кінцевим строком сплати податкового зобовязання з податку на прибуток у сумі 325603,00 грн. згідно з декларацією за 2014 року є 11.03.2014 року (кінцевий строк подачі декларації 02.03.2015 року, оскільки 01.03.2015 року вихідний день).

Представник позивача пояснив, що ТОВ «Західавіабуд» подано ПАТ «Укргазпромбанк» 24.02.2015 року, 03.03.2015 року та 10.03.2015 року на загальну суму 130424,00 грн. Вказане представником відповідачем не заперечується.

Крім того, як пояснив представник позивача ним подано і інші платіжні доручення на сплату податку на прибуток за 2014 рік, зокрема 27.02.2015 року /а.с.29-34/, 06.03.2015 року /а.с.35-51/.

Судом встановлено, що на кожному із таких платіжних доручень проставлена відмітка банку та підпис посадової особи про їх одержання у день виписки платіжного доручення (оригінали таких оглянуто у судовому засіданні), та відсутні будь-які ознаки того, що банком було проведене дане платіжне доручення або, що воно повернуто без виконання.

Таким чином, такі прийняті відповідною банківською установою до виконання, та після ініціювання ТОВ «Західавіабуд» перерахунку коштів для сплати податку на підставі вказаних платіжних доручень, за допомогою системи «Клієнт-Банк», третя особа повинна була забезпечити внесення податку на податок на прибуток, сплаченого ТОВ «Західавіабуд», до Державного бюджету України.

Судом встановлено, що позивач звернувся з листом № 37/03 від 11.03.2015 року до контролюючого органу, в якому повідомив, що ним вжито всіх заходів для своєчасної сплати податку на прибуток за 2014 рік в сумі 195179,00 грн., а установою банку порушено порядок своєчасного та повного внесення податку до бюджету і відповідно до п. 129.6 ст. 129 ПК України такий банк несе відповідальність за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків до бюджету /а.с.61/.

Крім того позивач звернувся із претензією до третьої особи на суму 195179,00 грн. /а.с.62/ та просив перерахувати до отримувача Державного бюджету галицького району м. Львова на рахунок 0004 у банку ГУ ДКСУ у Львівській області суму 195179,00 грн. для погашення зобовязань з податку на прибуток підприємства за 2014 рік, штрафні санкції та пеню, що виникне на день перерахування коштів до бюджету, а також пеню за порушення строків виконання доручень та проценти за користування чужими грошовими коштами на поточний рахунок позивача, розрахованими на день виконання банком своїх зобовязань.

Аналогічна надіслана Національному банку України, який відповідно до листа щодо взаємовідносин із банком від 02.04.2015 року просив ПАТ «Укргазпромбанк» розглянути таку по суті та надіслати відповідь заявнику а також повідомити Національний банк в строк до 15.04.2015 року /а.с.65/.

Зі змісту відповіді ПАТ «Укргазпромбанк» (вих. № 1014/1 від 15.04.2015 року) встановлено, що Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 07.04.2015 року прийнято рішення за № 70 про запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Укргазпромбанк» строком на три місяці з 08.04.2015 року по 07.07.2015 року. У відповідності до норм ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, а також не нараховується неустойка (штрафи, пеня), інші фінансові (економічні санкції) за невиконання чи неналежне виконання банком зобовязань перед кредитором /а.с.66/.

З врахуванням викладеного, аргументованими є покликання представника позивача, що банком не надано жодних пояснень щодо невиконання своїх фінансових зобовязань ще 06.03.2015 року, а позивач вчасно ініціював перерахування коштів до бюджету. Суд також зважає на покликання представника позивача на той факт, що покликання третьої особи на тимчасову адміністрацію банку з 08.04.2015 року як на підставу невиконання зобовязань є необґрунтованими.

Представник також звернув увагу суду на той факт, що контролюючим органом залишено поза увагою звернення позивача до нього із листами, жодних відповідей ДПІ у Галицькому районі м. Львова ТОВ «Західавіабуд» не надано. Представник відповідача щодо вказаного жодних пояснень не надав.

Крім того суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Пунктом 129.6 ст. 129 ПК України передбачено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджету або державного цільового фонду.

При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції. Таким чином, визначальним у змісті даної норми є те, з чиєї вини відбулося неповне внесення податку, збору (обов'язкового платежу) до бюджету або державного цільового фонду.

Якщо неперерахування податку, збору не є наслідком винних дій платника податку, то до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції, пеня або пред'явлена вимога про повне перерахування податкових платежів до бюджетів та державних цільових фондів. Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що порушення порядку зарахування до бюджету та державних цільових фондів податків і зборів при пред'явленні платником податків до установи банку платіжних доручень у встановлений строк є виною банку, крім випадку, передбаченого п.п. 129.7 ст. 129 ПК України, яким встановлено, що не вважається порушенням строків зарахування податків і зборів (обов'язкових платежів) з вини банку, якщо таке порушення стало наслідком регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до браку вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку для здійснення зарахування; якщо у майбутньому банк або його правонаступники відновлюють платоспроможність, відлік термінів зарахування податків, зборів (обов'язкових платежів) розпочинається з моменту такого відновлення.

Тобто відлік термінів зарахування податків, зборів (обов'язкових платежів) після відновлення платоспроможності банку розпочинається також саме для банку, а не для платника податків.

Таким чином, направлення позивачем до свого банку належним чином оформлених платіжних вимог на оплату податкових платежів (при наявності необхідної кількості коштів на рахунку) є належними, необхідними та єдино достатніми діями, які платник податку повинен вчинити для оплати податкового зобов'язання.

Зокрема позивачем на підтвердження достатності наявних коштів на відповідному рахунку ПАТ «Західавіабуд» до матеріалів справи долучено копію запиту до третьої особи про видачу довідки про рух коштів з 01.04.2014 року по 31.03.2015 року /а.с.67/, а також копії банківських виписок по рахунку позивача /а.с.54-60/.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність з боку позивача порушення вимог податкового законодавства щодо перерахування до бюджету податкових зобов'язань у строк, встановлений законом, та у сумах, самостійно узгоджених у відповідній податковій звітності. Таким чином, у позивача не було податкової заборгованості, яка вказана в оскаржуваній податковій вимозі №958-23, в звязку з чим така не може вважатися законною і обгрунтованою та слід скасувати.

Щодо позовних вимог про зобов'язання ДПІ у Галицькому районі м. Львова відобразити в інтегрованій картці позивача суми сплаченого податку на прибуток за 2014 рік в розмірі 195179,00 грн. у відповідності із зареєстрованими ПАТ «Укргазпромбанк» платіжними дорученнями від 27.02.2015 року: № 4010 на суму 9800,00 грн., № 4011 на суму 9800,00 грн., № 4012 на суму 9200,00 грн., № 4013 на суму 8000,00 грн.; № 4014 на суму 8000,00 грн., № 4015 на суму 132800,00 грн.; та від 06.03.2015 року: № 4017 на суму 990,00 грн., № 4018 на суму 990,00 грн.; № 4019 на суму 990,00 грн.; № 4020 на суму 990,00 грн.; № 4021 на суму 990,00 грн.; № 4022 на суму 990,00 грн.; № 4023 на суму 990,00 грн.; № 4024 на суму 990,00 грн.; № 4025 на суму 990,00 грн.; № 4026 на суму 990,00 грн.; № 4027 на суму 990,00 грн.; № 4028 на суму 990,00 грн.; № 4029 на суму 990,00 грн.; № 4030 на суму 990,00 грн.; № 4031 на суму 990,00 грн.; № 4032 на суму 990,00 грн.; № 4033 на суму 1739,00 грн., суми сплаченого авансового платежу з податку на прибуток за 2015 рік в розмірі 56000,00 грн. у відповідності із зареєстрованими ПАТ «Укргазпромбанк» платіжними дорученнями від 18.03.2015 року № 4035 та від 08.04.2015 року № 4036, такі на переконання суду є частково обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 розділу 1 Наказу Міністерства доходів і зборів № 765 «Про затвердження Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів» від 05.12.2013 року інтегрована картка платника - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску, що включає комплекс облікових показників з інтегрованих підсистем, за повноту, достовірність і своєчасність відображення яких несуть відповідальність структурні підрозділи територіальних органів Міндоходів за функціональними напрямами роботи.

Відповідно до п. 1 розділу II Порядку № 765 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повиинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.

Відповідно до п. 11 розділу II Порядку № 765 форми інтегрованих карток платника мають лицьовий та зворотний боки. Зворотний бік інтегрованої картки відображає стан розрахунків платника (суми нарахованого та сплаченого платежів, пені, штрафних (фінансових) санкцій, суми податкового боргу, надміру та/або помилково сплачені, заявлені до відшкодування тощо) за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами, операції, що проводяться з коштами передоплати. На лицьовому боці інтегрованої картки відображається додаткова інформація щодо стану розрахунків платника за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами та передоплатою.

Судом зі змісту інтегрованої картки платника податків встановлено, що до такої включено платіжні доручення № 4021 від 06.03.2015 року в сумі 990,00 грн., а також № 4017 від 06.03.2015 року в сумі 990,00 грн. /а.с.94/.

Аналогічно до вищевказаного, в інтегрованій картці платника податків зараховано платежі з авансових платежів відповідно до платіжних доручень № 4035 від 29.04.2015 року та № 4036 від 29.04.2015 року, однак лише на суму 1700,00 грн. кожна /а.с.128/.

Таким чином, оскільки позивачем вживалися заходи, які зумовлюють вчинення податковим органом дій щодо внесення відповідної інформації до інтегрованої картки, а саме звернення до контролюючого органу із листом № 37/03 від 11.03.2015 року /а.с.61/, суд вважає, що відповідачем безпідставно не відображено сплачені відповідно до вищевказаних платіжних доручень податок на прибуток в сумі 193199,00 грн. (за виключенням платіжних доручень № 4017 та № 4021 від 06.03.2015 року на загальну суму 1980,00 грн.) та авансові платежі з податку на прибуток за 2015 рік в сумі 52600,00 грн. (за виключенням зарахованих сум за платіжними дорученнями № 4035 та № 4036 від 08.04.2015 року на загальну суму 3400,00 грн.), та, відповідачем безпідставно обліковується в інтегрованій картці податковий борг, визначений в оскаржуваній податковій вимозі.

З огляду на викладене, в задоволенні вимог щодо відображення в інтегрованій картці позивача суми сплаченого податку на прибуток за 2014 рік в сумі 1980,00 грн. згідно платіжних доручень № 4017 та № 4021 від 06.03.2015 року та суми сплаченого авансового платежу з податку на прибуток за 2015 рік в частині суми 3400,00 грн. на підставі частково зарахованих сум згідно з платіжними дорученнями № 4035 та № 4036 від 08.04.2015 року слід відмовити, оскільки відповідачем доведено часткове відображення в інтегрованій картці платника відомостей про сплату податку на прибуток на загальну суму 1980,00 грн. на підставі платіжних доручень № 4017 від 06.03.2015 року та № 4021 від 06.03.2015 року, а також сум сплаченого авансового платежу з податку на прибуток за 2015 рік в сумі 3400,00 грн. згідно частково включених сум 3400,00 грн. відповідно до платіжних доручень № 4035 та № 4036 від 08.04.2015 року, а тому вимоги позову в цій частині не відповідають вимогам законодавства та встановленим в судовому засіданні обставинам справи, що підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2. ст. 72 КАС України обставини, визнані судом загальновідомими, не потрібно доказувати.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо необхідності визнання протиправною та скасування податкової вимоги № 958-23 від 01.04.2015 року, зобовязання контролюючого органу відобразити в інтегрованій картці ТОВ «Західавіабуд» суми сплаченого податку на прибуток за 2014 рік в сумі 193199,00 грн., а також сум сплаченого авансового платежу з податку на прибуток за 2015 рік в сумі 52600,00 грн. та необґрунтованість таких щодо відображення в інтегрованій картці платника відомостей про сплату податку на прибуток на загальну суму 1980,00 грн. на підставі платіжних доручень № 4017 від 06.03.2015 року та № 4021 від 06.03.2015 року, а також сум сплаченого авансового платежу з податку на прибуток за 2015 рік в сумі 3400,00 грн. згідно частково включених сум відповідно до платіжних доручень № 4035 та № 4036 від 08.04.2015 року. З огляду на викладене позовні вимоги позивача слід задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 закону України «Про судовий збір» під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору, але не менше 182,70 грн. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

До матеріалів справи долучено платіжне доручення № 196 від 22.05.2015 року на суму 463,39 грн. Оскільки адміністративний позов позивача містить вимоги як майнового та немайнового характеру позивачем сплачено в т.ч. 73,08 грн. за позовні вимоги немайнового характеру таким чином 10% розміру ставки судового збору за подання позову, який містить вимоги майнового характеру, становить 487,20 грн.

З врахуванням вищевикладеного, загальна сума ставки судового збору з врахуванням вимог позивача становить 4872,00 грн.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково, а саме: з 251179,00 грн. задоволено 245799,00 грн. (97,8 % обсягу позовних вимог), сума судового збору, з врахуванням сплачених коштів (463,39 грн.), становить 63,00 грн. (4827,00 - (97,8 % від 4827,00 грн.) = 63,00 грн.).

Таким чином, з врахуванням викладеного, з ТОВ «Захівавіабуд» слід стягнути 63,00 грн. судового збору, а решту в сумі 400,39 грн. повернути позивачеві.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 138, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області № 958-23 від 01.04.2015 року.

3. Зобовязати Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області відобразити в інтегрованій картці позивача суми сплаченого податку на прибуток за 2014 рік в розмірі 193199,00 грн. відповідно з зареєстрованими ПАТ «Укргазпромбанк» платіжними дорученнями від 27.02.2015 року: № 4010 на суму 9800,00 грн., № 4011 на суму 9800,00 грн., № 4012 на суму 9200,00 грн., № 4013 на суму 8000,00 грн.; № 4014 на суму 8000,00 грн., № 4015 на суму 132800,00 грн.; та від 06.03.2015 року: № 4018 на суму 990,00 грн.; № 4019 на суму 990,00 грн.; № 4020 на суму 990,00 грн.; № 4022 на суму 990,00 грн.; № 4023 на суму 990,00 грн.; № 4024 на суму 990,00 грн.; № 4025 на суму 990,00 грн.; № 4026 на суму 990,00 грн.; № 4027 на суму 990,00 грн.; № 4028 на суму 990,00 грн.; № 4029 на суму 990,00 грн.; № 4030 на суму 990,00 грн.; № 4031 на суму 990,00 грн.; № 4032 на суму 990,00 грн.; № 4033 на суму 1739,00 грн. та суми сплаченого авансового платежу з податку на прибуток за 2015 року в розмірі 52600,00 грн. у відповідності із зареєстрованими ПАТ «Укргазпромбанк» відповідно до платіжних доручень № 4035 та № 4036 від 18.03.2015 року.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Західавіабуд» (м. Львів, вул. Бучми, 4; ) судовий збір в сумі 400 (чотириста) грн. 39 коп.

Постанову може бути оскаржено, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 13.07.2015 року.

Суддя Кравців О.Р.