Справа № 2-а-149/10
Суддя: Чуб І. А.
Дата ухвалення: 2010-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 2-а-149/10
Провадження № -
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2010 року

Суддя Андрушівського районного суду Житомирської області Чуб І.А, розглянувши в порядку скороченого провадження в м. Андрушівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Андрушівському районі про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання нарахувати і виплатити ЗО % надбавку до пенсії як «дитині війни»,-

встановив:

позивач звернулася до суду з позовом в якому зазначає, що має статус "дитина війни" та згідно ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" їй повинна виплачуватися соціальна допомога до пенсії в розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком. Відповідач не виплачує вказаної надбавки, посилаючись на те, що Законами України "Про державний бюджет України на 2007 рік", "Про державний бюджет України на 2008 рік", зупинено дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Однак Конституційний суд України своїми рішеннями від 09. 07.2007 року, 22 травня 2008 року відновив дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в повному обсязі. Відповідач не нараховує допомогу в тридцятивідсотковому розмірі. Просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування їй державної соціальної допомоги, передбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити державну соціальну допомогу як дитині війни за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22 .05.2008 року по теперішній час та зобов'язати відповідача продовжувати виплачувати допомогу в розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком встановленої ч.1 ст.28 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", передбачену ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Ухвалою від 05.11.2010 р. позов в частині вимоги зобов'язати провести перерахунок та виплатити соціальну допомогу до пенсії за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 03.05.2010 року залишено без розгляду внаслідок пропущення строків звернення до суду.

08.11.2010 р. до суду надійшли письмові заперечення відповідача проти позову, згідно яким він вважає вище згадані вимоги безпідставними.

Оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини та безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази, дослідивши інші матеріали справи, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є дитиною війни, що підтверджується копією посвідчення (а.с. 7). Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на ЗО % мінімальної пенсії за віком. Однак відповідачем вона виплачується у неповному обсязі.

Зазначена стаття Закону була викладена у новій редакції - дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року ця нова редакція визнана неконституційною та втратила чинність з дня ухвалення, тобто з 22.05.2008 року.

У 2010 році стаття 6 Закону України № 2195-ІV жодним Законом України не була змінена чи скасована, а тому є діючою і підлягає застосуванню.

Беручи до уваги, що правові положення, які передбачають виплату підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком особам, на яких поширюється дія Закону України "Про соціальний захист дітей війни" є чинними, а позивач належить до вказаної групи осіб і має право на її отримання, органи державної влади не можуть свідомо зменшувати розмір такої допомоги.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч.З ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

На основі викладеного, суд приходить до висновку, що позов в частині зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу доплату до пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" за період з 04 травня 2010 року по 12 листопада 2010 року з врахуванням виплачених сум підлягає задоволенню.

Відносно вимог про визнання дій відповідача неправомірними, суд відмовляє задоволенні цієї вимоги, виходячи з того, що відповідач лише виплачує доплату та не наділений і повноваженнями щодо вільного розпорядження бюджетними коштами.

В межах Кодексу адміністративного судочинства України захисту підлягає порушене право позивача, внаслідок чого зобов'язання відповідача перерахувати позивачу щомісячну державну допомогу, як дитині війни, без обмеження строком є безпідставним, оскільки встановлює обов'язки на майбутнє без врахування змін чинного законодавства, яке може мати місце та без наявності спірних правовідносин, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ч.1 ст. 2, ст.ст. 17, 158-163, 167,183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", суд, -

постановив:

адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Андрушівському районі здійснити перерахунок та виплатити державну соціальну допомогу до пенсії ОСОБА_1, як дитині війни за період з 04 травня 2010 року по 12 листопада 2010 року відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з врахуванням здійснених виплат.

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Андрушівському районі на користь ОСОБА_1 3 грн. 40 коп. судового збору.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Андрушівський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя:ОСОБА_2