Справа № 431/598/14-а
Суддя: Озеров В. О.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 431/598/14-ц
Провадження 2-а/431/21/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(в порядку письмового провадження)

25 березня 2014 року Старобільський районний суд

Луганської області

у складі:

головуючого - судді Озерова В.О.,

за участі сторін:

позивача не зявився,

представника відповідача не зявився,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Старобільську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Старобільському районі про визнання дій неправомірними, скасування рішення УПФ України в Старобільському районі та зобовязання вчинити дії щодо нарахування пенсії на пільгових умовах,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду (далі УПФ) України в Старобільському районі про визнання дій неправомірними, скасування рішення УПФ України в Старобільському районі та зобовязання вчинити дії щодо нарахування пенсії на пільгових умовах, у якому просить суд визнати дії управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі неправомірними по прийнятю рішення від 31 грудня 2013 року про відмову у призначенні йому пенсії на пільгових умовах; скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі від 31 грудня 2013 року про відмову у призначенні йому пенсії на пільгових умовах; зобовязати управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі призначити йому пенсію на пільгових умовах.

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 посилається на те, що з 17 грудня 1980 року по 01 квітня 1994 року він працював на посаді водія громадського пасажирського автобусу в Усть-Каменогорьском автобусному парку Східно-Казахстанської області республіки Казахстан.

У відповідності до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», водії міського транспорту мають право на отримання пенсії на пільгових умовах.

На жаль документи, що він дійсно виконував роботу в якості водія громадського транспорту, він на цей час надати не може, так як такі документи в Державний архів Східно-Казахстанської області республіки Казахстан від підприємства, де він працював, не надходили.

У звязку з цим, він був вимушений звернутись до Старобільського районного суду за встановленням факту того, що він працював на посаді водія громадського пасажирського транспорту.

27 листопада 2013 року рішенням Старобільського районного суду було встановлено факт того, що він працював на посаді водія міського транспорту на умовах повної робочої зайнятості з 17 грудня 1980 року по 03 грудня 1981 року та з 19 травня 1982 року по 01 квітня 1994 року в Усть-Каменогорьском автобусному парку Східно-Казахстанської області республіки Казахстан.

24 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до УПФ України в Старобільському районі з заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах.

31 грудня 2013 року йому було надано рішення за № 15052/9201, яким йому було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах.

Позивач вважає, що вказане рішення є неправомірним та суперечать як Конституції України так і іншим Законам України.

Україна є правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, закони приймаються на її основі і повинні відповідати їй; державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову (стаття 1, частина перша статті 6, частини перша, друга статті 8 Конституції України).

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 6, частина друга статті 19 Конституції України).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ст. 14 ЦПК України).

Позивач вважає, що відмовляючи йому в призначенні пенсії на пільгових умовах з підстав того, що рішення суду не є підставою для призначення пенсії на пільгових умовах, відповідач порушує вимоги ч. 2 ст. 124 Конституції України, згідно якої юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Рішення Старобільського районного суду від 27 листопада 2013 року уточнює ті відомості, які викладені в його трудовій книжці та довідках наданих йому Державним архівом Східно-Казахстанської області республіки Казахстан, так як іншим способом встановити ці відомості неможливо.

У звязку з цим вважає, що оскаржуване рішення відповідача є несправедливим та таким, що порушує його права.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Старобільському районі у судове засідання не зявився, просив суд розглянути без його участі.

В своїх письмових запереченнях відповідач УПФ адміністративний позов ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах просить залишити без задоволення, посилаючись на те, що пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення осіб, які працювали або працюють на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, і які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, зазначеним особам пенсії призначаються за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на призначення пенсії за віком на пільгових умовах мають право, незалежно від місця останньої роботи, водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв): чоловіки при досягненні 55 років та при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Підпунктом «в» пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі Порядок), передбачено, що особи, яким пенсія призначається відповідно до Міждержавних договорів (Угод) в галузі, пенсійного забезпечення, надаються до Пенсійного фонду про стаж, визначенні Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 та довідку про заробітну плату згідно з додатком 1.

Згідно пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

У довідці має бути вказано: період роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Уточнююча довідка про пільговий характер роботи видається адміністрацією підприємства на підставі наявних первинних архівних документів за період, коли виконувалась робота.

За наявними документами, наданими ОСОБА_1, вбачається, що довідки не відповідали вимогам пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637. Таким чином, не можливо визначити зайнятість повний робочий день на умовах передбачених п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Старобільського районного суду від 27 листопада 2013 року було встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді водія міського транспорту на умовах повної робочої зайнятості з 17 грудня 1980 року по 03 грудня 1981 року та з 19 травня 1982 року по 01 квітня 1994 року в Усть-Каменогорьском автобусному парку Східно-Казахстанської області республіки Казахстан.

Відповідно до ст. 259 ЦПК України, в рішенні суду про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено не тільки відомості про факт встановлення судом, але й мету його встановлення, але й мету його встановлення, а також докази на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

З урахуванням цього, відповідач не бачить підстав для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах та просить відмовити позивачу в задоволенні його вимог.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 122 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без участі сторін.

Суд, розглянувши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до УПФ України в Старобільському районі про визнання дій неправомірними, скасування рішення УПФ України в Старобільському районі та зобовязання вчинити дії щодо нарахування пенсії на пільгових умовах, підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на отримання пенсії на пільгових умовах мають водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

27 листопада 2013 року рішенням Старобільського районного суду було встановлено факт того, що ОСОБА_1 працював на посаді водія міського транспорту на умовах повної робочої зайнятості з 17 грудня 1980 року по 03 грудня 1981 року та з 19 травня 1982 року по 01 квітня 1994 року в Усть-Каменогорьском автобусному парку Східно-Казахстанської області республіки Казахстан.

Вказане рішення суду набрало законної сили та відповідачем не оскаржувалося.

24 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до УПФ України в Старобільському районі з заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах.

Але, рішенням УПФ України в Старобільському районі від 31 грудня 2013 року за № 15052/9201, йому було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах.

Суд вважає, що вказане рішення є неправомірним та суперечать як Конституції України так і іншим Законам України.

Україна є правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, закони приймаються на її основі і повинні відповідати їй; державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову (стаття 1, частина перша статті 6, частини перша, друга статті 8 Конституції України).

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 6, частина друга статті 19 Конституції України).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ст. 14 ЦПК України).

Також суд вважає, що відмовляючи позивачу ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах з підстав того, що рішення суду не є підставою для призначення пенсії на пільгових умовах, відповідач порушує вимоги ч. 2 ст. 124 Конституції України, згідно якої юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Рішення Старобільського районного суду від 27 листопада 2013 року уточнює ті відомості, які викладені в його трудовій книжці та довідках наданих йому Державним архівом Східно-Казахстанської області республіки Казахстан, так як іншим способом встановити ці відомості неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, ст. 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення осіб, які працювали або працюють на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, i які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, зазначеним особам пенсії призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1, підлягає повному задоволенню.

На підставі вищевикладеного, ст. 19 Конституції України, п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 9, 11, 12, 17, 18, 72, 112, 122, 158-163 КАС України, суд

постановив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Старобільському районі про визнання дій неправомірними, скасування рішення УПФ України в Старобільському районі та зобовязання вчинити дії щодо нарахування пенсії на пільгових умовах- задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі неправомірними по прийнятю рішення від 31 грудня 2013 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах.

Скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі від 31 грудня 2013 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 24 грудня 2013 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Старобільський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанову складено та підписано в нарадчій кімнаті 25 березня 2014 року.

Суддя В.О. Озеров