Справа № К-34503/10
Суддя: Кобилянський М.Г.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року м. Київ К-34503/10

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого-судді: Кобилянського М.Г.,

суддів: Амєліна С.Є., Іваненко Я.Л.,

розглянувши в порядку попереднього розгляду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до територіального управління Державної судової адміністрації в Полтавській області, Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України, Головного управління Державного казначейства України в Полтавській області, третя особа - голова Крюківського районного суду Полтавської області Дядечко Іван Іванович про стягнення невиплаченої суми надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи та стягнення моральної шкоди

за касаційною скаргою територіального управління Державної судової адміністрації в Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2009 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2010 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2008 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області заборгованість щодо виплати за період з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2007 року надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 9 березня 2006 року № 268 (далі - Постанова №268) у розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця та вислугу років, в сумі 4802,55 грн та моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2010 року, позов задоволено частково. Зобов'язано територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області нарахувати та виплатити заборгованість по заробітній платі позивачу із урахуванням надбавки за виконання особливо важливої роботи, передбаченої Постановою № 268 у розмірі 30 відсотків з урахуванням надбавки за ранг державного службовця та вислугу років, за січень, лютий та березень 2006 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і постановити нове - про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених частиною другою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи по суті встановлено, що ОСОБА_1 є працівником апарату Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області. Згідно наказів голови цього суду за січень, лютий та березень 2006 роки позивачу встановлювалась надбавка за виконання особливо важливої роботи, передбачена Постановою № 268 у розмірі 30 відсотків з урахуванням надбавки за ранг державного службовця та вислугу років. В період з 1 квітня 2006 року по 31 грудня 2007 року накази щодо встановлення позивачу надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи у розмірі до 50 відсотків посадового окладу не видавались та до територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області не направлялись.

Частиною другою статті 123 Закону України «Про судоустрій України» від 7 лютого 2002 року № 3018-III (далі - Закон № 3018-III), чинного на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що розмір заробітної плати працівників апарату судів, їх побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом про державну службу, іншими нормативними актами і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців апаратів законодавчої та виконавчої влади.

Відповідно до положень статті 33 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення посадових окладів, надбавок до них та фінансування інших, передбачених цим Законом, гарантій, пільг і компенсацій.

Згідно підпункту «в» пункту 2 Постанови № 268 керівникам державних органів надано право у межах затвердженого фонду оплати праці установлювати надбавку за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи: керівникам структурних підрозділів, їх заступникам, спеціалістам - у розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця (дипломатичний ранг, класний чин, кваліфікаційний клас, спеціальне звання) та надбавки (винагороди) за вислугу років; керівним працівникам і спеціалістам департаментів, управлінь, відділів, інших структурних підрозділів, які безпосередньо займаються розробленням проектів нормативно-правових актів, проводять експертизу проектів таких актів (якщо положеннями про підрозділи передбачено виконання такої роботи), а також прокурорам та слідчим органів прокуратури, керівним працівникам і слідчим органів внутрішніх справ, посади яких віднесені до відповідних категорій посад державних службовців і які займаються розслідуванням кримінальних справ, - у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця (дипломатичний ранг, класний чин, кваліфікаційний клас, спеціальне звання) та надбавки (винагороди) за вислугу років; службовцям - у розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за вислугу років.

Відмовляючи у виплаті надбавки за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи, встановленої наказом голови суду відповідно до Постанови № 268, відповідач порушив право позивача на належне матеріальне забезпечення.

Відповідно до положень статті 119 Закону № 3018-III організаційне забезпечення діяльності судів покладається на державну судову адміністрацію, що утворюється і функціонує відповідно до вимог цього Закону. Організаційне забезпечення діяльності судів відповідно до цього Закону становлять заходи фінансового, матеріально-технічного, кадрового, інформаційного та організаційно-технічного характеру, спрямовані на створення умов для повного і незалежного здійснення правосуддя.

Пунктом 3 Положення про Державну судову адміністрацію України, затвердженого Указом Президента України від 3 березня 2003 року № 182, чинним на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що одним із основних завдань Державної судової адміністрації України є здійснення матеріального і соціального забезпечення суддів та працівників апаратів судів.

Відповідно до пункту 13 зазначеного Положення Державна судова адміністрація України здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні управління державної судової адміністрації.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 8 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України» зазначив, що безпідставним є посилання на відсутність бюджетного фінансування, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань. Оскільки таке право декларовано державою, то відповідно держава через створювані нею органи несе обов'язок щодо своєчасної та повної виплати саме у розмірах, які нею ж визначені та закріплені в Законі.

Верховний Суд України у постанові від 7 лютого 2012 року у справі №21-977во10 за позовом Особи до територіального управління Державної судової адміністрації в Сумській області про стягнення коштів сформулював правову позицію, відповідно до якої скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення посадових окладів, надбавок до них та фінансування інших, передбачених Законом України «Про державну службу», гарантій, пільг і компенсацій.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, з яким погодився апеляційний суд, що територіальне управління Державної судової адміністрації в Полтавській області зобов'язане здійснити виплату заборгованості із заробітної плати, оскільки накази голови Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області про встановлення позивачу надбавки за виконання особливо важливої роботи у розмірі 30 відсотків з урахуванням надбавки за ранг державного службовця та вислугу років за січень, лютий та березень 2006 року позивачу не були скасовані, а тому є обов'язковими до виконання.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області залишити без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2009 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2010 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ Кобилянський М.Г.

СУДДІ Амєлін С.Є.

Іваненко Я.Л.