Справа № 38649/09
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2010-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2010 р.справа № 2а-360/2009

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Мірошниченка М.В. Юхименка О.В.

при секретарі судового засідання: Гулій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Покровського районного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2009 р. у справі за адміністративним позовом Покровського районного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно виплаченої допомоги по безробіттю

ВСТАНОВИЛА:

28.07.2009 р. Покровський районний центр зайнятості звернувся до Покровського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення незаконно виплаченої допомоги по безробіттю, де просили стягти з ОСОБА_1 в дохід Покровського районного центру зайнятості незаконно виплаченої допомоги по безробіттю в сумі 2 883 грн 94 коп(а.с.2-5).

Відповідач позов не визнала, посилалася на те, що при постановці на облік як безробітної, позивач не розяснив їй в достатній мірі обмеження, повязані з наданням такого статусу. Крім того, вказала, що 16.01.2004 р. дійсно зареєстрована як приватний підприємець, однак, жодного дня підприємницькою діяльністю на займалася, доходів від підприємницької діяльності не отримувала, найманих працівників не наймала. Також посилається на той факт, що відповідач не підтверджує частину суми, що виплачена позивачу в розмірі 198 грн 85 коп. і тому просить в задоволенні позову відмовити (а.с.20).

Постановою Покровського районного суду від 22 жовтня 2009 р. адміністративний позов Покровського районного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно виплаченої допомоги по безробіттю задоволено, стягнено з ОСОБА_1 незаконно одержану допомогу по безробіттю в розмірі 2883 грн 94 коп на користь Покровського районного центру зайнятості (а.с.94;95).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції (а.с.48).

В судове засідання в апеляційній інстанції сторони зявилися, апелянт підтримала апеляцію, представник позивача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 4 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім тих, для яких законом установлено інший порядок судового вирішення.

У пункті 1 частини 1 статті 3 цього Кодексу справу адміністративної юрисдикції визначено як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 4 частини 1 статті 17 КАС встановлено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, установлених законом.

За змістом частини 4 статті 50 КАС субєкт владних повноважень може звернутись з адміністративним позовом до фізичної особи у випадках, установлених законом.

Частиною 1 статті 18 Закону України від 1 березня 1991 року № 803-XII "Про зайнятість населення" встановлено, що для реалізації державної політики зайнятості населення, професійної орієнтації, підготовки і перепідготовки, працевлаштування та соціальної підтримки тимчасово не працюючих громадян у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, створюється державна служба зайнятості, діяльність якої здійснюється під керівництвом Міністерства праці та соціальної політики України, місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування. Державна служба зайнятості складається з: Державного центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України, центру зайнятості Автономної Республіки Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських, районних, міськрайонних, міських і районних у містах центрів зайнятості, центрів організації професійного навчання незайнятого населення і центрів професійної орієнтації населення, інспекцій по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення.

У статті 19 цього Закону визначено обовязки та права державної служби зайнятості, до яких, зокрема відносяться: розпоряджатися в установленому законодавством порядку коштами Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття; в установленому законодавством порядку подавати громадянам допомогу по безробіттю та матеріальну допомогу по безробіттю, припиняти і відкладати їх виплати.

Частиною 2 Статті 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що «Застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг».

Крім того, відповідно до частини 3 статті 36 Закону України від 2 березня 2000 року № 1533-III "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Названа норма Закону є бланкетною та передбачає врегулювання відповідних правовідносин іншим нормативно-правовим актом, до якого, в даному випадку, слід віднести постанову Кабінету Міністрів України від 20 березня 2006 року № 357 (строк дії якої продовжено на 2007 рік згідно з постановою від 31 січня 2007 року № 98), якою затверджено Порядок розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", за правилами пункту 7 якого, у разі відмови особи повернути суми незаконно виплачених коштів, а також у разі неповернення (невідшкодування) їх у встановлений строк стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку відповідно до законодавства.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави вважати, що вирішуваний спір є публічно-правовим, оскільки виник за участю субєкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції у сфері державної політики зайнятості населення.

При таких обставинах, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, та вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 198, 200,205 КАС України, суд, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Постанову Покровського районного суду від 22 жовтня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.А. Божко

Судді М.В. Мірошниченко

ОСОБА_2