Справа № 2-а-905/09
Суддя: Василенко О. М.
Дата ухвалення: 2015-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-905/09
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2015 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Василенка О.М.

при секретарі: Сальник О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Таращі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області про зобовязання здійснити перерахунок пенсії, провести доплату недоплаченої пенсії та відшкодувати моральну шкоду,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом.

В судовому засіданні позивачка збільшені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що у січні 1992 року вона вийшла на пенсію з посади головного спеціаліста відділу капітального будівництва Богуславського АПО, надавши для призначення пенсії довідку від 30 грудня 1991 року № 1 про розмір заробітної плати за рік у сумі 6332,42 крб. У вказану суму входила також одержана у грудні 1991 року заробітна плата в розмірі 897,58 крб. за вислугу років по виробництву.

15 лютого 2005 року вона звернулася до відповідача, щоб довідатися про розмір своєї пенсії та дізналася, що при визначенні її розміру відповідач безпідставно не врахував до суми середнього заробітку за рік 897,58 крб. (пізніше уточненої до 900 крб.) за вислугу років по виробництву, оскільки згідно даних управління Пенсійного фонду України зазначена виплата є одноразовою допомогою в зв'язку з аварією на Чорнобильській АЕС і не повинна враховуватись при призначенні пенсії.

Вважаючи таку відмову неправомірною, позивачка звернулася до суду та просить зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії відповідно до наданої довідки від 30 грудня 1991 року № 1, врахувавши і одержані нею у грудні 1991 року 897,58 крб., провести доплату невиплаченої пенсії з часу нарахування по даний час та відшкодувати їй моральну шкоду в сумі 15000 грн., яка виразилася у її хвилюваннях, стражданнях, приниженнях через неправомірні дії відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив суду, що при виході на пенсію в січні 1992 року позивачка надала довідку від 30 грудня 1991 року № 1 про розмір заробітної плати за рік в сумі 6332,42 крб.. У вказану суму входила також одержана в грудні 1991 року заробітна плата в розмірі 897,58 крб. (пізніше уточнена до 900 крб.) за вислугу років по виробництву.

01 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В звязку з цим, її пенсійна справа була переглянута. Окрім того, підставою такого рішення стала довідка видана керівником Богуславського відділу капітального будівництва ОСОБА_2 від 01 березня 2005 року. Із змісту виданої довідки вбачається, що нарахована позивачці сума 897,58 крб. є одноразовою виплатою за вислугу років, згідно постанови № 106 КМУ від 23.07.1991 року.

Зважаючи на цей факт, управлінням Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області було проведено перевірку книги по нарахуванню заробітної плати позивачці за 1991 рік та було підтверджено цей факт. Так, у відомості від 16 грудня 1991 року позивачка дійсно отримала 900крб. одноразової виплати за вислугу років, про що свідчить її особистий підпис.

Відповідно до статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу) на які відповідно до Закону України «Про збір на єдине державне пенсійне страхування» нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справлялися страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Оскільки дана виплата відноситься до виплат, що мають одноразовий характер і на неї не нараховувалися страхові внески, вона не може бути включена до середнього заробітку для обчислення пенсії.

Вважаючи дії відповідача правомірними при призначенні пенсії просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Судом встановлено, що позивачка перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Богуславському районі з 31.12.1991 року і одержує пенсію за віком. Пенсію обчислено із середньомісячного заробітку за період роботи з 14.01.1991 року по 31.12.1991 року, на підставі довідки про заробітну плату №1, виданої 30.12.1991 року Богуславським відділом капітального будівництва, із загальної суми 6332, 42 крб., з яких 897,58 крб. (пізніше уточнена до 900 крб.) була заробітна плата за вислугу років по виробництву, яка при визначенні середньомісячного заробітку, не враховувалась. Розмір пенсії був обмежений, позивачка отримувала максимальний її розмір і сума заробітної плати за вислугу років по виробництву не впливала на її фактичний розмір.

Під час проведення відповідачем у 1997 році звірки документів з відділом капітального будівництва Богуславського АПО, в якому раніше працювала позивачка, було встановлено, що сума в розмірі 897, 58 крб. (пізніше уточнена до 900 крб.) була одноразовою виплатою, а тому не повинна включатися в середній заробіток при визначенні пенсії, оскільки ці виплати не повязані з господарською діяльністю підприємств, установ, організацій і на них не нараховувалися внески на соціальне страхування, що узгоджується зі ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788, який діяв на час виникнення спірних правовідносин. Так, згідно зазначеної статті до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу) на які за діючими правилами нараховуються страхові внески, окрім виплат одноразового характеру необумовлених діючою системою оплати праці (компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога та інші), перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України. Проте, оскільки такий перелік був затверджений постановою КМУ від 12.10.1992 року №583, тобто після призначення пенсії позивачці, тому єдиним нормативним актом, який і визначав види оплати праці (виплат, доходу) що включаються до заробітку для обчислення пенсії є зазначений вище Закон, що однозначно виключав можливість врахування одноразових виплат, якою і є спірна виплата.

15 лютого 2005 року позивачка звернулася до відповідача, щоб довідатися про розмір своєї пенсії та дізналася, що при визначенні її розміру відповідачем не враховано до суми середнього заробітку за рік 897,58 крб. (пізніше уточненої до 900 крб.) за вислугу років по виробництву, оскільки згідно даних управління Пенсійного фонду України зазначена виплата є одноразовою допомогою і не повинна враховуватись при призначенні пенсії.

В звязку з цим, пенсійна справа позивачки була переглянута, 23.11.2005 року проведена перевірка книги по нарахуванню їй заробітної плати за 1991 рік в Богуславському відділі капітального будівництва, але порушень при призначенні пенсії позивачці відповідачем виявлено не було. Навпаки, вказаною перевіркою, відомістю від 16 грудня 1991 року підтверджено факт отримання позивачкою 900крб. одноразової виплати за вислугу років, про що свідчить її особистий підпис.

Крім того, даний факт підтверджується і довідкою, виданою керівником Богуславського відділу капітального будівництва ОСОБА_2 від 01 березня 2005 року, із змісту якої бачається, що нарахована позивачці сума 897,58крб. є одноразовою виплатою за вислугу років, згідно постанови № 106 КМУ від 23.07.1991 року, а тому на неї не нараховувалися страхові внески.

Про те, що і позивачка, в тому числі, отримала вказану виплату зазначено і у видатковому касовому ордері від 16 грудня 1991 року № 67 (копія), а саме, що сума розміром 7687 крб., яку отримали 11 осіб, є одноразовою виплатою за вислугу років згідно постанови № 106.

Відповідно до ч.1п.2 ст.41 ЗУ «Про обовязкове пенсійне страхування» від 09.07.2003 року для обчислення пенсії враховуються суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обовязкове державне страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується за наявності вини.

Оскільки відсутні відомості про те, що на одноразову виплату за вислугу років в розмірі 900 крб. нараховувалися внески на державне соціальне страхування, вона є одноразовою виплатою, суд приходить до висновку, що управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Богуславському районі при призначенні та перерахунку пенсії позивачці діяло відповідно до норм пенсійного законодавства, а тому підстав для задоволення позову немає.

До того ж відповідно до ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підприємства та організації несуть відповідальність за видачу недостовірних документів.

За відсутності вини відповідача немає підстав і для відшкодування моральної шкоди.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 70,71, 86 128, 159-164, 186 КАС України, ст. 66, 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.41 ЗУ «Про обовязкове пенсійне страхування», ст. 1167 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області про зобовязання здійснити перерахунок пенсії, провести доплату недоплаченої пенсії та відшкодувати моральну шкоду відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Таращанський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: _______

Повний текст постанови складено 14 липня 2015 року.