Справа № 822/1591/15
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1591/15

Головуючий у 1-й інстанції: Данилюк У.Т.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

08 липня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Литвинюка С.О.,

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Твардовської Є.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому Головного управаління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила анулювати свідоцтво платника єдиного податку ОСОБА_2 від 30.09.2014 року та зобов'язати визнати факт сплати в лютому 2014 року єдиного податку в сумі 245 грн. та, виходячи з цього, виконання позивачем своїх податкових зобов'язань за лютий 2014 року вчасно та в повному обсязі.

Відповідно до постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.05.2015 року вказаний позов задоволено частково: скасовано рішення Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому про анулювання свідоцтва платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 від 30.09.2014 року. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Позивач в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача та думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідачем 30.09.2014 року було прийнято рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку ФОП ОСОБА_2, починаючи з 01.10.2014 року.

Фактично підставою для прийняття такого рішення стала наявність податкового боргу протягом двох послідовних кварталів (з 20.02.2014 року по 30.09.2014 року). Так, станом на 30.09.2014 року заборгованість позивача становила 212,81 грн.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженої постанови виходив з того, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність спірного рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку, в той час як позивачем було виконано всі покладені на нього законом обов'язки щодо сплати єдиного податку, що слугувало підставою для часткового задоволення адміністративного позову.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції погоджується, виходячи з наступного.

Так, відповідно до абз. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст.298 ПК України платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

В свою чергу, заборгованість, що рахувалась за позивачем станом на 30.09.2014 року утворилась у позивача в зв'язку з тим, що сплачені нею кошти по сплаті єдиного податку в сумі 245 грн. (згідно квитанції № р011n2_752 від 19.02.2014 року) не були перераховані банком на рахунок отримувача. Зазначений факт підтверджується також і відповідачем.

За змістом п.129.6 ст.129 ПК України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду.

При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Згідно з п. 8.2 ст.8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 5 квітня 2001 року №2346-III (далі - Закон №2346-III), банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку.

Положеннями п. 24.3 ст. 24 Закону №2346-III передбачено, що при використанні документа на переказ готівки ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття до виконання банком або іншою установою - учасником платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі. Прийняття документа на переказ готівки до виконання засвідчується підписом уповноваженої особи банку або іншої установи - учасника платіжної системи чи відповідним чином оформленою квитанцією.

Водночас, з моменту видачі банком розрахункового документу платнику щодо перерахування коштів, податкове зобов'язання слід вважати таким, що виконане платником. При цьому, платник податків звільняється від відповідальності за неперерахування коштів з вини банку.

Таким чином, ненадходження від позивача суми податку не є правопорушенням з огляду на те, що ним були вчинені достатні дії по перерахуванню необхідної суми. Позивачем було виконано всі покладені на нього законом обов'язки щодо сплати єдиного податку. Проте зазначена обставина не була відома податковому органу на час прийняття оскаржуваного рішення.

Крім того, ПК України не покладає на платника обов'язок відстежувати або контролювати рух коштів, які сплачуються ним у вигляді податків.

Разом з тим, слід зазначити, що дізнавшись про неперерахування банком суми податку, позивачем 03.03.2015 року було здійснено повторну оплату в сумі 245 грн. (квитанція від 03.03.2015 року №15).

Отже, рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 від 30.09.2014 року підлягає скасуванню.

Щодо іншої частини позовних вимог про зобов'язання відповідача визнати факт сплати в лютому 2014 року єдиного податку в сумі 245 грн. та, виходячи з цього, виконання позивачем своїх податкових зобов'язань за лютий 2014 року вчасно та в повному обсязі, то такі не підлягають задоволенню.

Положеннями КАС України чітко визначено коло прав та свобод, порушення яких може бути оскаржено до адміністративного суду. Однак, в КАС України не передбачена можливість суду зобов'язувати державний орган визнавати факти.

Згідно з ч. 2 ст. 159 КАС України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм адміністративного процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому Головного управаління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 09 липня 2015 року.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г.

Смілянець Е. С.