Справа № 2а-4660/11/1070
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року (15:57 год.) м. Київ № 2а-4660/11/1070

Київський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів головуючого судді

Кушнової А.О., суддів Дудіна С.О., Волкова А.С. за участю секретаря судового засідання Луценко К.Ю. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Комунального підприємства Обухівської міської ради "ОБУХІВТЕПЛОТРАНСБУД" до Державної інспекції України з контролю за цінами про скасування рішення,

за участю представників сторін:

позивача - Шупик А.В., довіреність б/н від 24.04.2015;

відповідача - Касьян О.С., довіреність №40-34/39 від 18.11.2014;

свідка - Фесан О.М., посвідчення від 07.07.2014 №285

Суть спору: Комунальне підприємство Обухівської міської ради «Обухівтеплотрансбуд» (далі - позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної інспекції України з контролю за цінами про скасування рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Київській області від 16 червня 2011 року №105.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2011 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 червня 2013 року проведено заміну відповідача - Державної інспекції з контролю за цінами в Київській області на Державну інспекцію України з контролю за цінами в порядку правонаступництва.

23 лютого 2015 року у зв'язку з закінченням терміну повноважень головуючого судді Шевченко А.В., в результаті автоматичного розподілу справ між суддями Київського окружного адміністративного суду справу №2а-4660/11/1070 передано на розгляд судді Кушновій А.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року адміністративну справу №2а-4660/11/1070 прийнято до провадження суддею Кушновою А.О. та призначено до судового розгляду у складі колегії з трьох суддів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Державної інспекції з контролю за цінами в Київській області від 16 червня 2011 року №105 до позивача застосовані економічні санкції за необґрунтоване отримання виручки в період з 1 червня 2010 року по 30 квітня 2011 року у розмірі 120636,65 грн. внаслідок включення до тарифу по транспортуванню теплової енергії та підігріву води адміністративних витрат в розмірі, що перевищує 5% планової виробничої собівартості.

Позивач стверджує, що такий висновок не відповідає фактичним обставинам та є безпідставним, оскільки частка адміністративних витрат у складі тарифу на транспортування теплової енергії та підігріву води у вказаному періоді не перевищувала встановлених обмежень у розмірі 5% планової виробничої собівартості.

В підтвердження наведених обставин позивач посилається на кошториси фактичних витрат, які містять відомості про фактичні місячні витрати та їх склад за послуги з транспортування теплової енергії, проте які під час перевірки необґрунтовано не взяті до уваги відповідачем.

Відповідач позов не визнав, в обґрунтування заперечень зазначив, що за наслідками перевірки КП ОМР «Обухівтеплотрансбуд» було встановлено, що позивачем всупереч вимог пункту 16 Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 липня 2006 року №955 до тарифів на постачання теплової енергії включено адміністративні витрати, розмір яких перевищує 5% планової виробничої собівартості.

Таким чином, у період з 1 червня 2010 року по 30 квітня 2011 року позивачем отримано необґрунтованої виручки загалом на суму 120636,65 грн., тому відповідачем обґрунтовано застосовано до позивача економічні санкції за порушення державної дисципліни цін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі з мотивів, наведених у письмових запереченнях.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, свідка та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Обухівської міської ради «Обухівтеплотрансбуд» зареєстровано Обухівською районною державною адміністрацією 23 грудня 2009 року як юридична особа, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №931387 (т.1, а.с. 73).

Відповідно до статуту КП ОМР «Обухівтеплотрансбуд» підприємство здійснює економічну діяльність, зокрема, з постачання пари та гарячої води, транспортування іншої продукції трубопроводами (т.1, а.с. 58-65).

Як вбачається з матеріалів справи, головним державним інспектором Державної інспекції з контролю за цінами в Київській області Фесан О.М. на підставі посвідчення від 26 травня 2011 року № 376, виданого Держінспекцією цін в Київській області, проведено планову перевірку Комунального підприємства Обухівської міської ради «Обухівтеплотрансбуд» на предмет додержання порядку формування, встановлення та застосування цін і тарифів за період з 1 травня 2010 року по 31 травня 2011 року.

Результати перевірки оформлені актом від 10 червня 2011 року № 275 (далі - акт перевірки) (т.1, а.с. 4-19).

Перевіркою порядку формування, встановлення та застосування тарифів з надання послуг по транспортуванню теплової енергії за період з 1 травня 2010 року по 1 травня 2011 року встановлено, що позивачем до складу тарифу на транспортування теплової енергії у період з 1 червня 2010 року по 31 серпня 2010 року включено адміністративні витрати у розмірі 10% планової виробничої собівартості; у період з 1 вересня 2010 року по 30 квітня 2011 року включено адміністративні витрати у розмірі 13,46% планової виробничої собівартості, у результаті чого позивач необґрунтовано отримав виручку у сумі 120636,65 грн., у тому числі за період з 1 червня 2010 року по 31 серпня 2010 року - 11829,49 грн., за період з 1 вересня 2010 року по 30 квітня 2011 року - 108807,16 грн.

Беручи до уваги викладене, відповідач дійшов висновку про порушення КП ОМР «Обухівтеплотрансбуд» вимог пункту 16 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води» від 10 липня 2006 року №955.

Суть виявленого порушення полягає у включенні позивачем до тарифу на транспортування теплової енергії адміністративних витрат у розмірі, що перевищує 5 відсотків планованої виробничої собівартості.

Висновки акту перевірки від 10 червня 2011 року №275 покладені відповідачем в основу рішення від 16 червня 2011 року №105, яким до позивача за порушення державної дисципліни цін застосовано економічну санкцію у вигляді вилучення в дохід державного бюджету Обухівського району Київської області коштів у розмірі 361909,95 грн., у тому числі 120636,65 грн. необґрунтовано отриманої виручки та 241273,30 грн. штрафу (т.1, а.с. 9).

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду.

Основні принципи встановлення і застосування цін і тарифів та організацію контролю за їх дотриманням на території республіки на момент виникнення спірних правовідносин були врегульовані Законом України «Про ціни і ціноутворення» від 03.12.1990 № 507-XII.

Дія наведеного Закону поширюється на відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, органами, що здійснюють державне регулювання діяльності суб'єктів природних монополій, органами місцевого самоврядування та суб'єктами господарювання, які провадять діяльність на території України, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення (ст. Закону № 507-VI).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про ціни та ціноутворення» державне регулювання цін і тарифів здійснюється шляхом встановлення державних фіксованих цін (тарифів), граничних рівнів цін (тарифів) або граничних відхилень від державних фіксованих цін і тарифів.

Статтею 9 Закону України «Про ціни та ціноутворення» передбачено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування встановлюють державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи на роботи (послуги) в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Механізм формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії підприємствами сфери теплопостачання та надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води визначено постановою Кабінету Міністрів України від 10 липня 2006 року №955, якою затверджено Порядок формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води (далі - Порядок №955).

За змістом пункту 2 Порядку №955 тарифи на надання послуг з централізованого постачання гарячої води - це вартість надання одиниці послуги з централізованого постачання гарячої води визначеної кількості та відповідної якості, розрахована на основі економічно обґрунтованих планованих витрат з урахуванням планованого прибутку та податку на додану вартість.

Пунктом 4 Порядку №955 передбачено, що формування тарифів підприємствами, які здійснюють виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, здійснюється відповідно до річних планів виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, економічно обґрунтованих планованих витрат, визначених на підставі державних нормативів (норм) витрат ресурсів, техніко-економічних розрахунків та кошторисів, ставок податків і зборів (обов'язкових платежів) та цін у планованому періоді, визначених на підставі прогнозних індексів цін виробників промислової продукції.

Відповідно до пункту 6 Порядку №955 планування витрат для включення їх до повної планованої собівартості теплової енергії здійснюється з урахуванням витрат з операційної діяльності, фінансових витрат, пов'язаних з основною діяльністю.

До планованих витрат з операційної діяльності включаються: планована собівартість реалізованої теплової енергії; адміністративні витрати, витрати із збуту теплової енергії та інші операційні витрати.

У силу пункту 16 Порядку №955 до складу адміністративних витрат включаються загальногосподарські витрати, пов'язані з обслуговуванням та управлінням підприємством, зокрема з:

утриманням апарату управління та персоналу, зайнятого обслуговуванням адміністративної інфраструктури, які визначаються виходячи з чисельності за штатним розписом і встановлених на підприємстві тарифних ставок (окладів) (основна і додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які відповідно до підпункту 5.6.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» включаються до валових витрат, внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, оплата службових відряджень, витрати з підготовки та перепідготовки кадрів відповідно до законодавства);

амортизацією основних засобів, інших необоротних матеріальних і нематеріальних активів, активів адміністративного призначення, визначеною відповідно до статті 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»;

утриманням основних засобів, інших необоротних матеріальних активів адміністративного призначення; оплатою професійних послуг (юридичні, аудиторські), наданих відповідно до укладених договорів;

оплатою послуг зв'язку; оплатою розрахунково-касового обслуговування та інших послуг банків, наданих відповідно до укладених договорів;

сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів), крім тих, що включаються у виробничу собівартість теплової енергії;

використанням малоцінних і швидкозношуваних предметів, канцелярськими витратами, витратами з підготовки та перепідготовки кадрів (у розмірах, визначених підпунктом 5.4.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»), розв'язанням спорів у судах, передплатою періодичних професійних видань, створенням страхових фондів документації, передбачених законодавством.

При цьому абзацом 10 пункту 16 Порядку №955 встановлено, що адміністративні витрати включаються до тарифів у розмірі, що не перевищує 5 відсотків планованої виробничої собівартості.

За змістом пункту 2 Порядку №955 планована виробнича собівартість послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води включає в себе прямі матеріальні витрати, прямі витрати з оплати праці, інші прямі витрати, змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.

Натомість включення в структуру регульованих тарифів не передбачених законодавством витрат або витрат понад установлені розміри є підставою для застосування економічних санкцій.

Так, відповідно до статті 14 Закону України «Про ціни та ціноутворення» вся необгрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін та діючого порядку визначення вартості будівництва, що здійснюється із залученням коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів, а також коштів державних підприємств, установ та організацій підлягає вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації.

Крім того, в позабюджетні фонди місцевих Рад стягується штраф у двократному розмірі необгрунтовано одержаної суми виручки.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 серпня 2010 року КП ОМР «Обухівтеплотрансбуд» та ВАТ «Енергія» уклали договір №1/45, предметом якого були зобов'язання КП ОМР «Обухівеплотрансбуд» транспортувати по теплових мережах, які обслуговуються підприємством теплову енергію споживачам м. Обухів в обсягах, відповідно до теплового навантаження споживачів згідно додатку №2 до договору.

У свою чергу, ВАТ «Енергія» зобов'язувалось оплачувати надані послуги на умовах, передбачених договором.

Відповідно до підпункту 6.2 договору основою розрахунків за транспортування є узгоджена калькуляція на транспортування по мережах, що обслуговуються КП ОМР «Обухівтеплотрансбуд», до кінцевого споживача на одиницю приєднаного навантаження.

Фактичні об'єми теплової енергії визначаються згідно показників приладів та оформляються актами встановленої форми (підпункт 6.3 договору).

Згідно підпункту 6.4 договору на основі актів про об'єми транспортування КП ОМР «Обухівтеплотрансбуд» виставляє рахунок ВАТ «Енергія».

Відповідно до матеріалів справи, у період з червня 2010 року по квітень 2011 року позивачем надано послуг з транспортування теплової енергії та підігріву води на загальну суму 2246304,76 грн., у тому числі в період з 1 червня 2010 року по 31 серпня 2010 року - 645962,80 грн., в період з 1 вересня 2010 року по 30 квітня 2011 року - 2246304,76 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) за відповідні період (т.1, а.с 27, 31, 35, 38, 42, 46, 50, 54; 101-102).

При цьому судом встановлено, що позивач встановлював тариф (вартість) на послуги з транспортування теплової енергії, виходячи з планового кошторису витрат по транспортуванню теплової енергії за погодженням з ВАТ «Енергія». Наведені обставини підтверджуються довідкою за підписом головного економіста КП ОМР «Обухівтеплотрансбуд» Л.І. Лазоренка, що була надана під час перевірки, з якої слідує, що оплата послуг за надані послуги з транспортування теплової енергії здійснюється на підставі актів виконаних робіт, пропорційно плановому кошторису (т.1, а.с. 97).

Так, у період з 1 червня 2010 року по 31 серпня 2010 року вартість наданих КП ОМР «Обухівтеплотрансбуд» послуг встановлювалась відповідно до планового кошторису витрат по транспортуванню теплової енергії та підігріву води на 2010 рік (т.1, а.с. 98), згідно якого сума річних витрат позивача разом з ПДВ складає 2586543,00 грн., у тому числі:

прями матеріальні витрати - 472140,00 грн.;

прямі матеріальні витрати на оплату праці - 700170,00 грн.;

інші прямі витрати - 430650,00 грн.;

загальновиробничі витрати - 194470,00 грн.;

адміністративні витрати - 180050,00 грн.;

Планована виробнича собівартість послуг згідно вказаного кошторису складає 1797430,00 грн. (472140+700170+430650+194470).

Отже, частка адміністративних витрат (180050,00 грн.) по відношенню до планової виробничої собівартості (1797430,00 грн.) становить 10%, що перевищує встановлене пунктом 16 Порядку №955 обмеження у розмірі 5%.

У період з 1 вересня 2010 року по 30 квітня 2011 року вартість наданих КП ОМР «Обухівтеплотрансбуд» послуг встановлювалась відповідно до планового кошторису витрат по транспортуванню теплової енергії та підігріву води на 2010 рік (т.1, а.с. 96), відповідно до якого сума річних витрат з ПДВ складає 3371632,00 грн., у тому числі:

прямі матеріальні витрати - 577900,00 грн.;

прямі матеріальні витрати на оплату праці - 955400,00 грн.;

інші прямі витрати - 509100,00 грн.;

загальновиробничі витрати - 229600,00 грн.;

адміністративні витрати - 305700,00 грн.;

Планована виробнича собівартість послуг згідно вказаного кошторису складає 2272000,00 грн. (577900+955400+509100+229600).

Таким чином, частка адміністративних витрат (305700,00 грн.) по відношенню до планової виробничої собівартості (2272000,00 грн.) становить 13,46%, що перевищує встановлене пунктом 16 Порядку №955 обмеження у розмірі 5%.

Беручи до уваги, що до тарифів на транспортування теплової енергії позивачем було включено адміністративні витрати у розмірі, що не відповідає обмеженню, встановленому у пункті 16 Порядку №955, суд погоджується з висновками акту перевірки про отримання

КП ОМР «Обухівтеплотрансбуд» необґрунтованої виручки у загальній сумі 120636,65 грн., у тому числі за період з 1 червня 2010 року по 31 серпня 2010 року - 11829,49 грн., за період з 1 вересня 2010 року по 30 квітня 2011 року - 108807,16 грн.

Водночас суд відхиляє доводи позивача з приводу того, що вартість наданих послуг КП ОМР «Обухівтеплотрансбуд» визначалась виходячи з кошторисів фактичних витрат по транспортуванню теплової енергії, що затверджувались сторонами договору щомісяця, оскільки такі обставини не були підтверджені належними доказами.

Суд бере до уваги, що відповідно до змісту акту перевірки, кошториси фактичних витрат під час перевірки у позивача були відсутні і до перевірки не надавались, при цьому із загаданої вище довідки КП ОМР «Обухівтеплотрансбуд» вбачається, що оплата послуг здійснювалась на підставі планового кошторису (т.1, а.с. 97).

Перевіряючи вказані обставини судом також було допитано у якості свідка начальника відділу економічного аналізу і моніторингу цін і тарифів на ринках монопольних утворень Державної інспекції України з контролю за цінами Фесан О.М. (далі - свідок), яка проводила перевірку, за наслідками якої відповідачем прийнято оскаржуване рішення.

Суд попередньо повідомив свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та за відмову від давання показань з непередбачених законом підстав.

Свідок повідомила суду, що кошториси фактичних витрат по транспортуванню теплової енергії, на які посилається позивач, до перевірки не надавались, між тим, у ході перевірки посадовими особами позивача надавались пояснення, відповідно до яких вартість послуг з транспортування теплової енергії визначалась виходячи з планових кошторисів, копії яких долучені до акту перевірки як додаток 21 та додаток 24 та містяться у матеріалах справи (т.1, а.с. 96, 98). При цьому сума необґрунтовано отриманої виручки була розрахована як різниця між сумою фактично отриманої виручки, що обчислена на підставі актів здачі-прийняття робіт та сумою, яку позивач повинен був отримати за надані послуги у випадку дотримання обмежень щодо включення до тарифів адміністративних витрат у розмірі, що не перевищує 5% планової виробничої собівартості.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що перевіркою охоплено період з 01.06.2010 по 30.04.2011, тоді як відповідачем при розрахунку необґрунтовано отриманої виручки взято до уваги тільки планові кошториси на 2010 рік. Суд зазначає, що інших кошторисів до перевірки не надано, що було підтверджено допитаною в судовому засіданні в якості свідка Фесан О.М., яка пояснила, що позивач при розрахунку планованої виробничої собівартості послуг в період з 01.06.2010 по 30.04.2011 виходив лише з двох наданих під час перевірки планових кошторисів витрат на 2010 рік.

Суд зазначає, що порядок обчислення суми виручки, отриманої внаслідок порушення чинного порядку встановлення і застосування цін встановлено Інструкцією про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженою спільним наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України та Міністерства фінансів України від 3 грудня 2001 року №298/519, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18 грудня 2001 року за №1047/623 (далі - Інструкція)

Пунктом 2.1 Інструкції передбачено, що при порушенні порядку встановлення і застосування цін (тарифів), що регулюються уповноваженими органами, необґрунтовано одержана суб'єктом підприємницької діяльності сума виручки, що підлягає вилученню в дохід бюджету обчислюється як різниця між фактичною виручкою від реалізації продукції (послуг, робіт) та її вартістю за цінами і тарифами, сформованими згідно з вимогами законодавства.

Таким чином, суд зазначає, що наведений в акті перевірки розрахунок суми необґрунтовано отриманої виручки, здійснено відповідачем на підставі та в порядку чинного на момент спірних правовідносин законодавства.

Зауваження позивача з приводу того, що відповідач при визначенні розміру фактичної виручки керувався виключно актами здачі-прийняття робіт та не досліджував банківські виписки є несуттєвими, оскільки при дослідженні вказаних банківських виписок, судом встановлено, що вказані суми є тотожними та узгоджуються з сумами, що зазначені в акті перевірки.

Крім того, суд вважає, що зміст положень розділу 2 Порядку №955 «Виробництво, транспортування, постачання теплової енергії» не передбачає можливості формування тарифів на послуги з транспортування теплової енергії на підставі щомісячних фактичних кошторисів.

Зокрема, пунктом 4 розділу 2 Порядку №955 передбачено, що формування тарифів підприємствами, які здійснюють виробництво, транспортування та постачання теплової енергії (далі - підприємства), здійснюється відповідно до річних планів виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, економічно обґрунтованих планованих витрат, визначених на підставі державних нормативів (норм) витрат ресурсів, техніко-економічних розрахунків та кошторисів, ставок податків і зборів (обов'язкових платежів) та цін у планованому періоді, визначених на підставі прогнозних індексів цін виробників промислової продукції.

В підтвердження вищенаведених висновків суду свідчить також і те, що зміна тарифів на послуги з транспортування теплової енергії, пов'язана з необхідністю щоразу отримувати відповідний висновок територіального органу Державної інспекції з контролю за цінами в порядку, визначеному Порядком надання висновків щодо розрахунків економічно обґрунтованих планових витрат на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, виробництва, транспортування, постачання теплової енергії, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, послуги з вивезення побутових відходів, а також технічного обслуговування ліфтів, затвердженим наказом Міністерства економіки України 07.03.2007 №67, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.03.2007 за №222/13489.

Так, пунктом 3 зазначеного Порядку встановлено, що звернення виконавців/виробників до вповноваженого органу щодо перегляду тарифів подається за наявності висновків Державної інспекції з контролю за цінами або територіального органу Державної інспекції з контролю за цінами щодо розрахунків економічно обґрунтованих планових витрат на виробництво житлово-комунальних послуг.

У цьому випадку доречно зауважити, що під час перевірки відповідачем встановлено, що діючі між позивачем та ВАТ «Енергія» тарифи на постачання теплової енергії затверджувались за відсутністю відповідного висновку територіального органу Державної інспекції з контролю за цінами. Не надав позивач таких висновків і щодо кошторисів фактичних витрат, на які він посилається у якості обґрунтування позовних вимог.

Також суд не погоджується із твердженнями позивача щодо відсутності підстав для нарахування економічних санкцій в періоді з 1 червня по 31 серпня 2010 року. Дійсно, матеріалами справи підтверджується, що договір КП ОМР «Обухівтеплотрансбуд» з ВАТ «Енергія» було укладено 19 серпня 2010 року (т.1, а.с. 67-72).

Однак, в матеріалах справи міститься довідка КП ОМР «Обухівтеплотрансбуд», згідно якої до вересня 2010 року договір про надання послуг з транспортування теплової енергії ВАТ «Енергія» було укладено з КП «Теплотрансбуд» (договір №1 від 1 жовтня 2004 року (т.1, а.с. 20-23)). Разом з тим, фактично послуги з транспортування теплової енергії надавались КП ОМР «Обухівтеплотрансбуд» на замовлення КП «Теплотрансбуд», а вартість послуг розраховувалась пропорційно плановому кошторису (т.1, а.с. 97).

Наведене узгоджується з актами здачі прийняття робіт (надання послуг) №ОУ0000161, №ОУ-0000133, №ОУ0000104, що складені між КП ОМР «Обухівтеплотрансбуд» та КП «Теплотрансбуд» (т.1, а.с. 101-102), які, у свою чергу, кореспондують актам на транзит теплової енергії, що складені між КП «Теплотрансбуд» та ВАТ «Енергія» (т.1, а.с. 24-26).

Таким чином, суд зазначає, що у період з 1 червня по 31 серпня 2010 року виручку за послуги з транспортування теплової енергії ВАТ «Енергія» отримувало КП ОМР «Обухівтеплотрансбуд».

При вирішенні справи судом враховано, що постановою Київського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2011 №2а-3847/11/1070, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2012 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.03.2015 (К/9991/16695/12), задоволено адміністративний позов Державної інспекції з контролю за цінами в Київській області до

КП ОМР «Обухівтеплотрансбуд» про стягнення економічних санкцій в розмірі 361909,95 грн., застосованих на підставі рішення, що оскаржується позивачем у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду України від 18.05.2015 відмовлено у допуску справи за позовом комунального підприємства Обухівської міської ради «Обухівтеплотрансбуд» про стягнення економічних санкцій д провадження Верховного Суду України для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 05.03.2015 (т.2, а.с.4).

Судами у ході розгляду справи №2а-3847/11/1070 надавалась оцінка рішенню про застосування економічних санкцій від 16 червня 2011 року №105, а також обставинам, що зумовили його винесення, і суди дійшли висновку про обґрунтованість застосованих економічних санкцій та наявність підстав для стягнення їх у дохід державного бюджету.

Принагідно суд зазначає, що під час розгляду справи №2а-3847/11/1070 кошторисів фактичних витрат на транспортування теплової енергії позивачем також не надавалось, хоча справу розглянуто у присутності уповноважених представників позивача Демченко П.І. та Лазаренка Л.І., а провадження у розглядуваній справі зупинялось до вирішення справи №2а-3847/11/1070, що свідчить про достатність часу для надання відповідних доказів.

Беручи до уваги викладене та враховуючи, що матеріалами справи спростовуються доводи позивача про дотримання КП ОМР «Обухівтеплотрансбуд» обмежень щодо частки адміністративних витрат у складі тарифів на транспортування теплової енергії, висновок відповідача про порушення позивачем пункту 16 Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги централізованого опалення і постачання гарячої води, є обґрунтованим.

Відтак, судова колегія не знаходить підстав для скасування оскаржуваного рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін від 16 червня 2011 року №105.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Належних і достатніх доказів, які б свідчили про неправомірність висновків відповідача, позивач суду не надав. Натомість позивачем у ході розгляду справи доведено правомірність прийнятого рішення.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 8,50 грн. відповідно до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства поверненню не підлягають.

Судом 30 червня 2015 року проголошені вступна та резолютивна частина постанови. Повний текст судового рішення виготовлено 3 липня 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий - суддя Кушнова А.О.

Судді: Дудін С.О.

Волков А.С.