Справа № АС-8/291-04
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2010-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" березня 2010 р. м. Київ К-1130/07

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Костенка М.І., Маринчак Н.Є., Рибчинко А.О.,

розглянула в порядку письмового провадження касаційну скаргу Конотопської МДПІ Сумської області на постанову Господарського суду Сумської області від 11.09.2006 року та ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 14.12.2006 року по справі № АС-8/291-04 за позовом ВАТ «Буринський цукровий завод» до Конотопської МДПІ Сумської області про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія:

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Господарського суду Сумської області від 11.09.2006 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 14.12.2006 року, позовні вимоги ВАТ «Буринський цукровий завод»до Конотопської МДПІ Сумської області про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення -задоволено.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, відповідач 10.01.2007 року звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який своєю ухвалою від 26.02.2008 року прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі Конотопська МДПІ Сумської області ПП просить скасувати судові рішення та постановити нове -про відмову в позові посилаючись на порушення судами норм матеріального права, а саме, ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, судові рішення -скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд з огляду на наступне.

Справа судами розглядалась не одноразово. Вищий господарський суд України своєю постановою від 27.07.2005 р. скасовуючи рішення господарського суду Сумської області від 06.09.2006р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 09.02.2005р., якими задоволено позовні вимоги ВАТ «Буринський цукровий завод»до Конотопської МДПІ Сумської області та визнано нечинним податкове повідомлення-рішення №/0 від 25.02.2004р. виходив з того, що судами не було повно з'ясовано фактичні обставини у справі, що мають значення для правильного вирішення спору та зазначив про необхідність з врахуванням вимог Закону України «Про податок на додану вартість»щодо порядку формування податкового кредиту та визначення суми ПДВ, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету при вирішенні питання про правомірність віднесення позивачем до податкового кредиту відповідних витрат на підставі відповідних доказів встановити обставини щодо використання придбаних позивачем товарів у власній господарській діяльності та дослідити обставини щодо надходження до бюджету надмірно сплаченого податку.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №/0 від 25.02.2004р., яким позивачу було донараховано 258327 грн. податку на додану вартість та застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 258327 грн. стали закріплені в акті № 8/23/00372913/ПДВ/ДСК від 25.02.2004 р. про результати позапланової документальної перевірки ВАТ «Буринський цукровий завод»щодо правильності обчислення та перерахування суми податку на додану вартість, яка підлягає відшкодуванню з бюджету за червень 2003р. висновки податкового органу про безпідставність віднесення позивачем до складу податкового кредиту по декларації з ПДВ за червень 2003 року сум ПДВ по податкових накладних № 2904-Т від 24.06.2003р. на суму 778554,16 грн. (сума ПДВ 129759,03 грн.) та № 2912-Т від 30.06.2003р. на суму 771408,67 грн. (сума ПДВ 128568,11 грн.), а також щодо невідповідності вимогам законодавства договору №36-Б/2003/42 від 16.05.2003р. в частині передачі товару у власність покупцеві.

За наслідками адміністративного оскарження повідомлення-рішення №/0 від 25.02.2004р. залишено без змін, скарги позивача -без задоволення.

Останньою постановою Господарського суду Сумської області від 11.09.2006 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 14.12.2006 року, позовні вимоги ВАТ «Буринський цукровий завод»до Конотопської МДПІ Сумської області про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення -задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги ВАТ «Буринський цукровий завод»до Конотопської МДПІ Сумської області про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/0 від 25.02.2004р. Господарський суд Сумської області в своєму рішенні від 11.09.2006 року дійшов висновку про неправомірність оскаржуваного акту індивідуальної дій з підстав встановлених рішенням господарського суду Сумської області від 06.12.2004 р. по справі №17/374-04 за позовом прокурора Буринського району Сумської області в інтересах держави в особі Конотопської МДПІ Сумської області до Українсько-кіпрського ТОВ з іноземними інвестиціями фірми «Байп. КО ЛТД»та до ВАТ «Буринський цукровий завод» про визнання недійсним договору купівлі-продажу №36-Б/2003/42 від 16.05.2003 p. обставин. Так, зазначеним рішенням, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду, договір купівлі-продажу №36-Б/2003/42 від 16.05.2003 p. визнано дійсним, а його умови такими, що відповідають вимогам діючого на момент його укладення законодавства та є обов'язковими для сторін договору.

Залишаючи без змін рішення Господарського суду Сумської області від 11.09.2006 року в своїй ухвалі Харківський апеляційний господарський суд від 14.12.2006 року дійшов висновку, що про безпідставність ствердження відповідача в апеляційній скарзі, що поставка здійснена не була.

З такими висновками судів в повній мірі погодитись не можна, оскільки суди попередніх інстанцій не виконали вказівки постанови Вищого господарського суду України від 27.07.2005р. в повному обсязі та не дослідили всіх обставин, необхідних для правильного вирішення справи.

Виходячи зі змісту пункту 7.4 статті 7 Закону правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів, послуг чи основних фондів із метою використання в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності, а не саме лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на поточних рахунках платників податку.

Враховуючи наведене, вирішення спорів, пов'язаних із правомірністю формування платниками податку податкового кредиту, а також сум бюджетного відшкодування з ПДВ, потребує встановлення всіх фактичних обставин, що підтверджують реальне здійснення господарських операцій, на підставі яких визначено суми податкового кредиту або бюджетного відшкодування. У даному випадку, судам слід було з'ясувати, чи не були спрямовані дії позивача на безпідставне одержання коштів державного бюджету в такий спосіб. Проте вказана обставина судами не досліджувалась, хоча вона має правове значення.

Перелік доказів, на які посилалися суди попередніх інстанцій, є обов'язковим, але не вичерпним, оскільки предметом доказування у цій справі є обставини, що підтверджують або спростовують обґрунтованість визначення податкового кредиту та відшкодування ПДВ з бюджету, а ухвалюючи податкове повідомлення-рішення, про скасування якого заявлено позов, ДПІ виходила з того, що позивач не придбавав товар та не вивозив його за межі митної території України.

Суди не визначили предмет доказування у справі, не зобов'язали ДПІ надати докази на обґрунтування своїх доводів і не витребували необхідних доказів із власної ініціативи.

Залишилось нез'ясованим, чи мали операції із придбання та реалізації товару реальний характер, як перевозився і зберігався товар (чиїм транспортом, за чий рахунок, яким є розмір витрат), чи були такі операції взагалі можливі з урахуванням оперативності їх проведення та віддаленості контрагентів один від одного.

Наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до Закону необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для відшкодування ПДВ, якщо податковий орган доведе, що відомості в таких документах не відповідають дійсності наприклад, у випадку, коли не проводилися самі операції.

На обґрунтування правомірності винесеного податкового повідомлення-рішення податкова інспекція посилається на те, що товар -труби обсадні фактично не надходили від ТОВ «Байп Ко. ЛТД», але по бухгалтерському обліку були оприбутковані накладні, в яких зазначено назву товару, вказані номери вагонів. Разом з тим на підприємстві відсутній аналітичний облік даного товару по книгах складського обліку матеріально-відповідальних осіб, що спростовує факт отримання товару. Суди попередніх інстанцій не перевірили зазначені доводи відповідача, не витребували докази на підтвердження цих доводів та не витребували належні та допустимі докази з власної ініціативи.

Обґрунтовуючи правомірність віднесення позивачем до валових витрат вартість придбаного товару -труб обсадних у ТОВ «Байп Ко. ЛТД»суд апеляційної інстанції посилався на положення частини 1 статті 3 Господарського кодексу України під господарською розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Придбання позивачем товару відповідно до договору № 36-Б/2003/42 від 16.05.2003р. та його подальшу реалізацію, на думку суду, слід вважати використанням цього товару у власній господарській діяльності, а отримані ним витрати на придбання товару є валовими витратами.

При цьому, суди попередніх інстанцій не встановили та не обґрунтували наявність розумних економічних або інших причин (ділової мети) придбання товару -труб обсадних та продажу його в короткий проміжок часу, отже, не з'ясовано питання наявності у платника податку наявності при придбанні зазначеного товару мети використання його у господарській діяльності.

Такі причини можуть бути наявними лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності, а не виключно чи переважно за рахунок відшкодування з бюджету ПДВ. Намір одержати дохід лише в такий спосіб, без здійснення реальної господарської діяльності, не можна розглядати як самостійну ділову мету. Встановлення таких обставин дає підставу для відмови у відшкодуванні ПДВ.

Відповідно до частин другої та третьої статті 159 КАС законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а обґрунтованим -ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно ч.2 ст.227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції.

На підставі викладеного касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвалені у справі судові рішення -скасуванню з направленням останньої на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду слід врахувати зазначене, а також те, що згідно з частиною 1 статті 138 КАС предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить установити при ухваленні судового рішення у справі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 210, 211, 222, ч.2 ст.227, ст.231 та ч.5 ст.254 КАС України, колегія -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Конотопської МДПІ Сумської області задовольнити частково, постанову Господарського суду Сумської області від 11.09.2006 року та ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 14.12.2006 року -скасувати, справу направити на новий розгляд до Сумського окружного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

За винятковими обставинами вона може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом одного місяця з дня їх відкриття.

Головуючий:/підпис/_______________________Т.М. Шипуліна
Судді:/підписи/_______________________Л.І. Бившева
_______________________М.І. Костенко
_______________________Н.Є. Маринчак
_______________________А.О. Рибченко