Справа № 354/848/14-а,2-а/354/5/15
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 р. № 876/1978/15
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Курильця А.Р., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 16 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Поляницької сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання до вчинення дій,

встановив:

15.12.2014 позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Поляницької сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області у якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у задоволенні клопотання позивача про надання безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,25 га, визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 17.07.2014 № 211-34-2014, а також зобовязати відповідача винести вказане вище клопотання на розгляд найближчої сесії сільської ради та надати мотивоване рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він звернувся до відповідача з клопотанням та доданими графічними матеріалами для отримання земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку в межах с. Поляниця. Клопотання позивача було розглянуто і відмовлено в наданні земельної ділянки з підстав, які не передбачені Земельним кодексом України. Позивач вважає, що ним дотримано усіх передбачених вимог, які стосуються переліку документів, що додаються до клопотання, а тому просить позов задовольнити.

Постановою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 16.01.2015 у задоволенні позову відмовлено.

Із цією постановою позивач не погодився та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що ним дотримано усі вимоги передбачені ст. 118 ЗК України щодо звернення за отриманням безоплатно у власність земельної ділянки, а саме: у клопотанні вказано орієнтовний розмір земельної ділянки 0,25 га, яка знаходиться у межах с. Поляниця, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, долучено графічні матеріали з бажаним місцем розташування земельної ділянки. Вказує на помилковість висновків суду першої інстанції про те, що графічні матеріли не відповідають вимогам ч. 6 ст. 118 ЗК України, оскільки ця норма не ставить жодних вимог до таких матеріалів. Також апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що суд першої інстанції безпідставно вказав на те, що позивачем не надано доказів звернення до проектної організації за розробленням проекту землеустрою, оскільки таке право у позивача виникне лише у разі прийняття позитивного рішення зі спірного питання.

Представники сторін у судове засідання не прибули, однак подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Враховуючи те, що усі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про його дату, час та місце, у відповідності до ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України апеляційний розгляд справи проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, оскільки Поляницька сільська рада не порушила права позивача на одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), передбачені ст. 118 ЗК України.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу у апеляційному порядку, вважає за необхідне зазначити таке.

Поляницька сільська рада Яремчанської міської ради на виконання постанови Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 24.06.2014 та ст. 118 ЗК України, розглянула клопотання ОСОБА_2 і прийняла рішення від 17.07.2014 № 211-34-2014 (а.с. 4), яким відмовила позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту відведення на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,25 га.

Вказане рішення мотивоване відсутністю земель комунальної власності (земель) запасу під житлову забудову та не відповідністю місця розташування обєкта вимогам генерального плану с. Поляниця.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону

Частинами 6 та 7 статті 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно частини 1 статті 122 цього Кодексу, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Частиною 2 ст. 19 Земельного кодексу України встановлено, що земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм (ст. 39 ЗК України).

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень. При цьому, підставою для відмови у задоволенні такого клопотання може бути, зокрема, невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації.

Як вбачається із матеріалів справи, на час прийняття оскаржуваного рішення, за даними форми 6-зем в межах території Поляницької сільської ради відсутні землі запасу комунальної форми власності, що підтверджується інформацією наданою Відділом Держземагенства в м. Яремчому Івано-Франківської області згідно листа від 08.09.2014 № 2404/05/20 (а.с. 23).

Позивач подавши клопотання про виділення земельної ділянки вказав бажане місце її розташування, а саме в межах с. Поляниця. Однак, враховуючи те, що у межах Поляницької сільської ради, відсутні землі запасу для будівництва та обслуговування жилих будинків, які б могли бути передані у власність громадянам, а використання землі здійснюється відповідно до генерального плану, відповідач відмовивши у задоволенні клопотання позивача, не допустив порушень його прав.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач для реалізації свого права на безоплатну приватизацію землі не позбавлений можливості звернутися до будь-якої іншої сільської, селищної, міської ради, у межах територій якої наявні вільні земельні ділянки.

Суд апеляційної інстанції враховуює посилання апелянта на помилковість висновків суду першої інстанції про те, що позивач не звертався до ліцензованої організації із замовленням на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Однак, такі висновки суду першої інстанції не призвели до неправильного вирішення справи, оскільки підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення було відсутність земель комунальної власності (земель) запасу під житлову забудову та не відповідність місця розташування обєкта вимогам генерального плану с. Поляниця.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування оскарженої постанови, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 16 січня 2015 року у справі № 354/848/14-а (2-а/354/5/15) без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: А.Р. Курилець

ОСОБА_3

Ухвала у повному обсязі складена та підписана 10.07.2015.