Справа № 819/1223/15-а
Суддя: Ходачкевич Н.І.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1223/15-a

08 липня 2015 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

судді Ходачкевич Н.І.

при секретарі судового засідання Цимбал А.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьї особи ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про визнання протиправною реєстрацію місця проживання в нежитловому приміщенні, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звенувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про визнання протиправною реєстрацію місця проживання ОСОБА_4, ОСОБА_6, та ОСОБА_7 за адресою м.Тернопіль, вул. Вербицького, 2.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він на підставі договору купівлі-продажу часток приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень від 11 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за р. № 98, є власником частини приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень площею 47,9 кв.м. та 9/1000 часток приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень площею 4,1 кв.м., розташованих за адресою: вул. Вербицького, 2 у м. Тернополі. Позивач, як фізична особа-підприємець, здійснює свою господарську діяльність за адресою: вул. Вербицького, 2 у м. Тернополі. Основним видом його економічної діяльності є роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах. В зазначеному нежитловому приміщенні, належному позивачу на праві спільної часткової власності, без будь-яких правових підстав зареєстровані та проживають ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які роблять неможливим здійснення ним підприємницької діяльності, перешкоджають йому у вільному володінні і розпорядженні будівлею за вищевказаною адресою. Будівля, в якій мешкають ОСОБА_4, ОСОБА_6, не відноситься до житлового фонду, є магазином з надбудовою офісних приміщень, одним із співвласників якого є ОСОБА_5, вони проживають у будівлі всупереч його волі, правові підстави проживати в цій будівлі у них відсутні,

Таким чином, враховуючи те що реєстрація місця проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 була проведена з порушенням вимог законодавства позивач просив суд скасувати дану реєстацію.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить суд:

- визнати протиправною реєстрацію місця проживання ОСОБА_4, ОСОБА_6, та ОСОБА_7 за адресою м.Тернопіль, вул. Вербицького, 2.

- зобовязати управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_4, ОСОБА_6, та ОСОБА_7 за адресою м.Тернопіль, вул. Вербицького, 2.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, наведених у запереченнях, однак щодо позовних вимог ОСОБА_5 в частині визнання протиправною реєстрації місця проживання ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 за адресою: м. Тернопіль, вул. Вербицького, 2, покладається на розсуд суду, зазначивши,станом на 10.01.2003 законодавством України передбачався інститут прописки громадян. Паспортна служба органів внутрішніх справ, до компетенції якої належали повноваження щодо прописки та виписки громадян, керувалася у своїй діяльності постановою Ради Міністрів СРСР від 28.08.1974 № 677 „Про затвердження Положення про паспортну систему СРСР". Аналіз даної постанови, зокрема, п. 25 свідчить про те, що здійснення прописки було можливим виключно на житловій площі.До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

У випадку, якщо нерухоме майно за адресою: м. Тернопіль, вул. Вербицького, 2, являє собою нежитлове приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень, можливість здійснення прописки громадян виключена.

Жодних дій щодо реєстрації місця проживання вищевказаних осіб УДМС у Тернопільській області не здійснювало. Враховуючи відсутність документів, які стали підставою для вчинення оскаржуваних дій, а також те, що УДМС у Тернопільській області не є правонаступником відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, УДМС у Тернопільській області не мало законних та достатніх підстав самостійно досліджувати законність реєстрації місця проживання третіх осіб.

Представник третіх осіб та третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні. В судовому засіданні посянив, що приміщення магазину з надбудовою офісни х приміщень пристосоване для житла, а відтак вважає безпідставне твердження позивача про порушенням норм чинного законодавства та законодавства яке було чинне на час вчинення дій щодо реєстрації місця прожєивання.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, про задоволення позовних вимог частково, з наступних підстав.

ОСОБА_9 договору купівлі-продажу часток приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень від 16 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим № 98, ОСОБА_5 (Покупець) купив належні ОСОБА_10 (Продавець) частину приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень, площею 47,9 кв.м., та 9/1000 частки приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень, площею 4,1 кв.м., що знаходиться в вул. Вербицького, 2 у м. Тернополі.

ОСОБА_9 з реєстру прав власності на нерухоме майно, наданого 16 січня 2008 року ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», власниками приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень в м. Тернополі по вул. Вербицького, 2 є: ОСОБА_5 - 9/1000 частки на підставі договору купівлі-продажу ВКС 828385 від 11 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим № 98; та ОСОБА_4 - 991/1000 частки на підставі свідоцтва про право власності від 29 грудня 2002 року, виданого виконкомом Тернопільської міської ради, рішення № 1223 від 25.12.2002 року.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна АМВ 662868, сформованої 14 квітня 2015 Реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції у Тернопільській області, власником 9/1000 частки приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень в м. Тернополі по вул. Вербицького, 2, є ОСОБА_5 Підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу ВКС 828385 від 11 січня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим № 98.

Судом встановлено, що в зазначеному вище частині нежитлового приміщення за адресою: вул.Вербицького, 2 у м.Тернополі позивач здійснює господарську діяльність, основним видом якої є роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах, про що свідчить Свідоцтво про сплату єдиного податку ОСОБА_10 Б №130933.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з копій паспортів третіх осіб, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в зазначеному нежитловому приміщенні за адресою м. Тернопіль, вул. Вербицького, 2 з 2003р. зареєстровані та проживають треті особи, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_4 Доказів реєстрації ОСОБА_7 за вищевказаною адресою суду не надано.

На момент вчинення дій щодо реєстрації місця прожєивання, паспортна служба органів внутрішніх справ, до компетенції якої належали повноваження щодо прописки та виписки громадян, керувалася у своїй діяльності постановою Ради Міністрів СРСР від 28.08.1974 № 677 „Про затвердження Положення про паспортну систему СРСР".

Пункт 25 даної Постанови передбачав, що громадяни для прописки надають: заяву встановленої форми, що обов'язково містить згоду особи, яка надає житлову площу для прописки; паспорт або один з документів, що посвідчують особу;військово-облікові документи.

Тобто, аналіз вказаної норми свідчить про те, що здійснення прописки було можливим виключно на житловій площі.

Відповідно до частини першої статті 29 придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, у якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Нормами статті 379 Цивільного кодексу України встановлено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Житловий будинок - це будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання (ст. 380 ЦК України).

ОСОБА_9 статті 4 Житлового кодексу, який є спеціальною нормою, що регулює житлові правовідносини, жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української PCP, утворюють житловий фонд.

Стаття 4 Житлового кодексу Української PCP, в редакції чинній станом на 10.01.2003, визначає, що житловий фонд включає:

-жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд);

-жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об'єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд);

-жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів);

-жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд).

До житлового фонду включаються також жилі будинки, що належать державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об'єднанням, підприємствам і організаціям Отже, житловий фонд - це сукупність житлових приміщень незалежно від форм власності: житлових та спеціальних будинків (гуртожитків, будинків-інтернатів для громадян похилого віку та інвалідів, дитячих будинків, інтернатів при школах і шкіл-інтернатів), квартир (у т. ч. у багатоквартирних житлових будинках), садибних житлових будинків, службових житлових приміщень та інших житлових приміщень у будівлях, придатних для проживання.

ОСОБА_9 про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССГ №555807, треті особи зареєстровані саме в нежитловому приміщенні магазину з надбудовою офісних приміщень.

У вказаного об'єкту нерухомості відсутня юридична ознака житла, а тому реєстрація місця проживання третіх осіб у нежитловому приміщенні не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а відтак вимога про скасування та визнання протиправною реєстрацію місця проживання ОСОБА_4, ОСОБА_6 за адресою м.Тернопіль, вул. Вербицького, 2. підлягає до задоволення.

Відповідно до пункту 20 статті 4 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 № 405/2011, Державна міграційна служба України відповідно до покладених на неї завдань, здійснює реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, веде відповідні реєстраційні обліки.

Державна міграційна служба України здійснює свої повноваження безпосередньо та через головні управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління, відділи (сектори) міграційної служби в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) (стаття 7 Положення).

Спеціальним законом, який регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження, є ОСОБА_2 України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"

Стаття 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначає місце проживання, як адміністративно-територіальну одиницю, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; реєстрацію - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

У відповідності до положень статті 11 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.

Такий порядок затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України 22.11.2012 N 1077 «Про затвердження порядку реєстрації місяця проживання та місця перебування осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів» (далі - Порядок).

Пунктом 1.3 Порядку №1077 Реєстрація / зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів.

Пунктом 2.2. Порядку № 1077 встановлено, що для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру, зокрема документи, що підтверджують: право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання.

ОСОБА_9 пункту 2.6 Порядку № 1077 вбачається, що працівник територіального підрозділу ДМС України, а після утворення центрів - адміністратор центру (крім внесення відомостей про реєстрацію місця проживання до паспортного документа та картки реєстрації особи):перевіряє належність паспортного документа особі, що його подала, правильність заповнення заяви про реєстрацію місця проживання та наявність документів, необхідних для реєстрації місця проживання, про що ним вчиняється відповідний запис у заяві.

Відповідно до пункту 7.1., 7.2. вказаного пордяку реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи скасовується в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства. У разі виявлення такого порушення керівник територіального підрозділу ДМС України проводить перевірку підстав реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи. Копія цього висновку надсилається керівнику головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - територіальний орган ДМС України) для здійснення контролю.

З аналізу вказаної норми, судом вбачається наявність права центрального органу виконавчої влади (включаючи керівника територіального підрозділу ДМС України), що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, скасовувати реєстрацію місця проживання в разі її незаконного проведення.

В частині позовних вимог про зобов'язати відповідача - Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_4, ОСОБА_6 за адресою: вул.Вербицького, 2 у м.Тернополі слід відмовити, оскільки жодних дій щодо реєстрації місця проживання вищевказаних осіб УДМС у Тернопільській області не здійснювало. Враховуючи відсутність документів, які стали підставою для вчинення оскаржуваних дій, а також те, що УДМС у Тернопільській області не є правонаступником відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, УДМС у Тернопільській області не мало законних та достатніх підстав самостійно досліджувати законність реєстрації місця проживання третіх осіб.

ОСОБА_9 ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст.104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

ОСОБА_9 ст.69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

ОСОБА_9 з ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, не спростовані відповідачем, а отже підлягають до задоволення частково.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_7 за адресою м.Тернопіль, вул. Вербицького, 2

3. В решті частині позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 14.07.2015р.

Головуючий суддя Ходачкевич Н.І.

копія вірна

Суддя Ходачкевич Н.І.