Справа № 805/2491/15-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2015 р. Справа № 805/2491/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Голубової Л.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет»

до Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області

про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 10 червня 2015 року № 003401702

Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічний університет» звернувся до суду з позовом до Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 10 червня 2015 року № 003401702.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовував тим, що 10 червня 2015 року відповідачем прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 10 червня, яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 281990,49 гривень за період з 21 серпня 2014 року по 09 жовтня 2014 року та нараховано пеню в сумі 140515,89 гривень.

Вважає, що рішення від 10 червня 2015 року № 10 червня є незаконним, необґрунтованим та підлягає скасуванню, оскільки підприємство позивача знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, що триває на території Донецької і Луганської областей згідно указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та розпорядженню Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р. Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ внесено зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», зокрема, платників єдиного внеску, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції звільнено від сплати єдиного внеску на час проведення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обовязків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску не застосовуються.

Враховуючи складну суспільно-політичну ситуацію на Сході України та продовження збройного конфлікту на території міста Донецьк, з метою збереження життя та здоровя громадян України, а також забезпечення конституційного права кожного на належні, безпечні і здорові умови і навчання згідно наказу Міністерства освіти і науки України від 03 жовтня 2014 року № 1129 «Про організацію освітнього процесу у Донецькому національному технічному університеті» до завершення збройного конфлікту на території міста Донецьк Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічний університет» проводить свою освітню діяльність за адресою: м. Красноармійськ, пл. Шибанкова, 2. На виконання зазначеного наказу Міністерства освіти і науки України внесені відповідні зміни до статуту університету.

Як платник єдиного соціального внеску в дійсний час позивач перебуває на обліку відповідача та у період застосування санкцій: з 21 серпня 2014 року по 09 жовтня 2014 року фактично здійснював свою діяльність в зоні проведення АТО, оскільки згідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р місто Донецьк віднесено до зони проведення АТО.

Крім того, позивачем у якості доказу настання форс-мажорних обставин надано сертифікат Торгово-промислової палати України від 25 грудня 2014 року № 2351 про настання обставин непереборної сили з 01 серпня 2014 року.

З зазначених підстав позивач вважає себе звільненим від зобовязань щодо сплати єдиного соціального внеску, а штрафи та пеня, нараховані за неналежне виконання вказаних зобовязань є безпідставними та необґрунтованими.

Через канцелярію суду представником позивача надано клопотання, в якому він просив розглянути справу в письмовому провадженні.

Представником відповідача через канцелярію суду надано заперечення на позов. В обґрунтування незгоди з позовом відповідач зазначає, що позивачем надано звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, в якому самостійно визначив зобовязання зі сплати єдиного внеску у сумі 2819904,90 гривень за терміном сплати 20 серпня 2014 року.

Переплата у картці особового рахунку позивача станом на 31 липня 2014 року складала 810836,94 гривень. В результаті самостійно нарахованого зобовязання зі сплати єдиного внеску у сумі 2819904,90 гривень в картці особового рахунку виникла заборгованість зі сплати єдиного внеску. Фактично борг погашено 09 жовтня 2014 року.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» суми єдиного соціального внеску, своєчасно не сплачені у строки, встановлені Законом № 2464 є недоїмкою та стягуються з нарахування пені і застосування штрафів.

Крім того, відповідач вважає, що Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» платники єдиного внеску звільняються від виконання зобовязань, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464, разом з тим, Закон 1669 не скасовує обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464.

Також представник відповідача просив розглянути справу без участі представника інспекції.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в письмовому провадженні у відповідності до приписів ч. 4 ст. 122 КАС України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічний університет» є юридичною особою, зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з кодом 02070826 з 13 серпня 1993 року, що підтверджується випискою та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.10-17).

Позивач в дійсний час перебуває на обліку у Красноармійській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області як платник податків та платник єдиного внеску, про що зазначено у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.11).

Наказом Міністерства освіти і науки України від 03 жовтня 2014 року № 1129 «Про організацію освітнього процесу у Донецькому національному технічному університеті» встановлено, що до завершення збройного конфлікту на території міста Донецьк Донецький національний технічний університет проводить свою освітню діяльність (згідно з наявною ліценцією на освітню діяльність та сертифікатами про акредитацію) на базі Красноармійського індустріального інституту Донецького національного технічного університету за адресою: м. Красноармійськ, пл. Шибанкова, 2 (а.с.19). Виконуючому обовязки ректору Донецького національного технічного університету ОСОБА_1 наказано в оперативному порядку вирішувати всі питання забезпечення початку нового 2014/2015 навчального року на базі Красноармійського індустріального інституту Донецького національного технічного університету, починаючи з 03 листопада 2014 року.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у звязку з проведенням адміністративної реформи» від 04 липня 2013 року № 406- VII до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та Податкового кодексу України внесено зміни, відповідно до яких право адміністрування єдиного внеску, яке раніше було у органів Пенсійного фонду України передано органам доходів і зборів.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, статті 94 Податкового кодексу України (надалі ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Тобто, контролюючим органам, надано також право здійснення контролю за нарахуванням, повнотою і своєчасністю сплати єдиного соціального внеску.

Згідно з пунктом 2 частини першої Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (надалі Закон № 2464) єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Як зазначено судом вище, Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічний університет» значиться на обліку відповідача як платник єдиного внеску.

З зазначених підстав позивачем надано звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, в якому самостійно визначив зобовязання зі сплати єдиного внеску за липень 2014 року, які несвоєчасно сплатив, у строки, визначені частиною 8 статті 9 Закону № 2464, зокрема, не пізніше 20 числа наступного місяця. Отже, строк сплати зобовязання зі сплати єдиного внеску за липень 2014 року 21 серпня 2014 року, про що зазначено у розрахунку штрафних санкцій (а.с.21-22). Сплата ж зобовязань відбувалася, виходячи з розрахунку у період: з 26 вересня 2014 року по 09 жовтня 2014 року.

Згідно приписів пункту 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464 недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Сторонами не заперечується факт самостійного декларування позивачем єдиного внеску за липень 2014 року, а також факт несвоєчасної сплати, а отже, ця обставина не є спірною між сторонами і не підлягає доказуванню в силу приписів частини 3 статті 72 КАС України.

Спірним питанням даної справи є звільнення платників єдиного внеску, що здійснюють діяльність в зоні проведення антитерористичної операції від зобовязань щодо сплати єдиного внеску на час проведення АТО.

Спеціальним законодавством стосовно справляння податків, зборів та єдиного внеску на час проведення АТО позивач, який зареєстрований в зоні проведення АТО звільнений від сплати поточних зобовязань зі сплати єдиного внеску, виходячи з наступного.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ (надалі Закон № 1669).

Законом України № 1669-VІІ внесено зміни до Закону 2464, зокрема, розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 93 такого змісту:

Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обовязків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Таким чином пункт 93 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 є умовною нормою, оскільки звільняє платників єдиного внеску від виконання своїх обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану лише за умови надання заяви платником єдиного внеску про звільнення від сплати єдиного внеску до контролюючого органу.

Судом встановлено, що згідно наказу Міністерства освіти і науки України від 03 жовтня 2014 року № 1129 «Про організацію освітнього процесу у Донецькому національному технічному університеті» виконуючому обовязки ректору Донецького національного технічного університету ОСОБА_1 наказано в оперативному порядку вирішувати всі питання забезпечення початку нового 2014/2015 навчального року на базі Красноармійського індустріального інституту Донецького національного технічного університету, починаючи з 03 листопада 2014 року. Тобто, до 03 листопада 2014 року позивач здійснював свою діяльність у місті Донецьку, яке і на час вирішення даної справи є тимчасово не підконтрольним уряду України, що є загальновідомою обставиною і не підлягає доказуванню в силу частини 2 статті 72 КАС України. Розпорядження КМУ № 1053-р датовано 30 жовтня 2014 року, тобто, до дати декларування зобовязань зі сплати єдиного внеску за липень 2014 року.

10 червня 2015 року відповідачем прийнято рішення № 003401702 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, в якому визначено суму штрафу в розмірі 281990,49 гривень та пеню в розмірі 140515,89 гривень за період з 21 серпня 2014 року по 09 жовтня 2014 року (а.с. 20).

Абзацом 1 статті 2 зазначеного Закону визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням від 30 жовтня 2014 року № 1053-р Кабінет Міністрів України затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Підпунктом 1 пункту 1 додатку до вказаного розпорядження м. Донецьк віднесено до переліку населених пунктів, на території яких проводилася антитерористична операція.

Таким чином, період застосування штрафу та пені підпадає на час знаходження позивача у місті Донецьку під час проведення антитерористичної операції, яка триває на час вирішення справи, а розпорядження КМУ № 1053-р, яким визначено населенні пункти, де проводилася АТО у липні 2014 року не існувало.

Відповідно до частин 1-3 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1669-VІІ, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

З зазначених підстав, внесені Законом України № 1669 зміні до Закону 2464 звільняють від сплати єдиного внеску субєктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, оскільки на час розгляду даної справи Президентом України не приймався указ про завершення проведення антитерористичної операції, тобто період проведення АТО триває.

Статтею 10 цього Закону встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Позивачем надано у якості доказу сертифікат Торгово-промислової палати України від 25 грудня 2015 року № 2351, яким йому засвідчено обставини непереборної сили з 01 серпня 2014 року при здійсненні діяльності на території Донецької області та дотриманні норм законодавчих актів України, які стосуються справляння і сплати податків та обовязкових платежів (а.с. 23). При цьому, дата закінчення терміну обставин непереборної сили Торгово-промисловою палатою України не встановлена через проведення АТО на дату видачі сертифікату.

Слід зазначити, що дію розпорядження № 1053-р зупинено згідно з розпорядженням КМУ № 1079-р від 05 листопада 2014 року, але суд не бере його до уваги, оскільки відповідно до приписів частини 2 статті 72 КАС України обставини, визнані судом загальновідомими, не потрібно доказувати. Загальновідомою є обставина, що на території Донецької області та, зокрема, міста Донецька триває антитерористична операція, а деякі населені пункти Донецької області і, зокрема, місто Донецьк є територіями, тимчасово не підконтрольними уряду Україні.

Статтею 14-1 Закону України № 1669-VІІ Торгово-промисловій палаті України дійсно надано право засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видавати сертифікати про такі обставини. При цьому, частиною 2 зазначеної статті серед форс-мажорних обставин не визначено саме «проведення антитерористичної операції», тому дія сертифіката Торгово-промислової палати України може засвідчувати будь-які інші, перелічені в частині 2 статті 14-1 Закону України № 1669-VІІ обставини, а обставина проведення АТО у Донецькій області, де здійснює господарську діяльність позивач та місто Донецьк, де позивач здійснював діяльність у період застосування штрафу та пені прямо встановлена указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Як зазначено судом вище, пункт 93 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 є умовною нормою, оскільки звільняє платників єдиного внеску від виконання своїх обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану лише за умови надання заяви платником єдиного внеску про звільнення від сплати єдиного внеску до контролюючого органу.

При цьому, законодавець не визначив початкову дату подання такої заяви, а визначив лише кінцеву дату подання заяви, а саме: не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Судом встановлено, що позивачем було подано заяву про звільнення від сплати єдиного внеску 13 липня 2015 року.

За таких обставин, рішення від 10 червня 2015 року № 003401702 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску є незаконним, необґрунтованим та такими, що не відповідає критеріям правомірності, які ставляться до рішень суб'єктів владних повноважень ч. 3 ст. 2 КАС України, а тому підлягає скасуванню.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність задоволення заявлених позивачем вимог.

За приписами ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі положень Податкового кодексу України та на підставі ст.ст. 8 - 11, 40, 94, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» до Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 10 червня 2015 року № 003401702 задовольнити.

Скасувати рішення Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 10 червня 2015 року № 003401702.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» (код ЄДР 02070826) судові витрати з судового збору у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Постанова прийнята в нарадчій кімнаті 14 липня 2015 року.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Голубова Л.Б.