Справа № 826/3630/15
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3630/15 Головуючий у 1-й інстанції: Гарник К.Ю., Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
У Х В А Л А

Іменем України

08 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2015 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування вимоги, рішення про опис майна у податкову заставу та рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - Відповідач) у якому просив:

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу відповідача від 28.08.2014 №4388-25;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про опис майна у податкову заставу від 28.08.2014 №4388-25;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 18.12.2014 № 627;

- зобов'язати відповідача внести до зворотнього боку інтегрованої картки позивача відомості про сплату єдиного податку за І квартал 2014 року у сумі 24 035, 25 грн., відповідно до квитанції від 13.05.2014 № 64 відділення № 2 ПАТ «Старокиївський банк».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2015 року зазначений адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони у судове засідання не з'явились.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, на підставі картки особового рахунку фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, з якої вбачається податковий борг по єдиному податку з фізичних осіб, прийнято податкову вимогу від 28.08.2014 № 4388-25 про сплату 24 726, 84 грн. та рішення від 28.08.2014 № 4388-25 про опис майна у податкову заставу.

В подальшому, контролюючим органом проведено камеральну перевірку позивача, про що складено акт від 18 грудня 2014 року №627 (далі по тексту - акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_2 абз. 3 п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України), що призвело до прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 18.12.2014 №627.

Згодом, ФОП ОСОБА_2 оскаржив вищезазначені рішення в адміністративному порядку до Головного управління ДФС у м. Києві та ДФС України.

За результатами розгляду скарг платника податків листами Головного управління ДФС у м. Києві від 25.11.2014 №107/К/26-15-10-08 та ДФС України від 24.12.2014 №4448/К/99-99-23-05-14 в їх задоволенні було відмовлено, а податкова вимога від 28.08.2014 № 4388-25 та рішення № 4388-25 про опис майна у податкову заставу - залишені без змін.

Не погоджуючись із зазначеними діями та рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що наданими позивачем доказами, про самостійно сплачені, у встановлені чинним законодавством строки, суми узгодженого податкового зобов'язання по єдиному податку, спростовано висновки контролюючого органу про наявність податкового боргу в сумі 25 559,60 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, контролюючим органом сформовано оскаржувану податкову вимогу від 28.08.2014 №4388-25.

Підставою для винесення вищезазначеної вимоги стала податкова заборгованість по єдиному податку з фізичних осіб у розмірі 24 726,84 грн., що обліковується у картці особового рахунку ОСОБА_2, яка виникла за наслідками несплати узгодженого податкового зобов'язання, визначеного останнім у податковій декларації від 05.08.2014 №.

Одночасно, 28.08.2014 апелянтом прийнято рішення № 4388-25 про опис майна у податкову заставу, а 18.12.2014 проведено камеральну перевірку щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування, про що складено акт перевірки.

Проведеною перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_2 абз. 3 п. 299.10 статті 299 ПК України, що призвело до прийняття оскаржуваного рішення № 624 про анулювання реєстрації платника податку.

Оскаржуване рішення № 627 прийняте контролюючим органом у зв'язку з тим, що за позивачем обліковується податковий борг протягом двох послідовних кварталів. Обсяг податкової заборгованості складає 25 559, 60 грн.

Проте, як підтверджується копіями платіжних доручень, які містяться в матеріалах справи та досліджені колегією суддів апеляційної інстанції в повному обсязі, позивачем самостійно у встановлені законодавством строки сплачено суми узгодженого податкового зобов'язання по єдиному податку, а саме: за І квартал 2014 року податкове зобов'язання по єдиному податку на суму 24 035,25 грн. (а.с.28) та за ІІ квартал 2014 року податкове зобов'язання по єдиного податку на суму 30 848,95 грн. (а.с.29).

Відповідно до п. 24.3 ст. 24 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» при використанні документа на переказ готівки ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття до виконання банком або іншою установою - учасником платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі. Прийняття документа на переказ готівки до виконання засвідчується підписом уповноваженої особи банку або іншої установи - учасника платіжної системи чи відповідним чином оформленою квитанцією.

Правовими положеннями п. 129.7 ст. 129 ПК України передбачено, що не вважається порушенням строку перерахування податків, зборів, платежів з вини банку порушення, вчинене внаслідок регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до нестачі вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку.

Якщо у майбутньому банк або його правонаступники відновлюють платоспроможність, відлік строку зарахування податків, зборів та інших платежів розпочинається з моменту такого відновлення.

Крім того, як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, ОСОБА_2 листом від 01.07.2014 року повідомив контролюючий орган про проведення оплати за І квартал 2014 року.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як визначено п.п. 14.1.153. п. 14.1. ст. 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Також, п. 54.5 ст. 54 ПК України визначено, що якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Між тим, п. 59.1 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання (п. 59.3 ст. 59 ПК України).

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.4 ст. 59 ПК України).

Сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання, відповідно до п. 14.1.175 ст. 14 ПК України є податковим боргом.

Частиною 1 ст. 87 ПК України передбачено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ПК України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Пункту 89.1ст. 89 ПК України передбачено, що право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Відповідно до п. 299.10 ст. 299 ПК України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі, зокрема у випадках, визначених п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 цього Кодексу.

Так, п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 299 ПК України передбачено, що платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки, зокрема у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Відповідно до п. 299.11 ст. 299 ПК України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб'єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про зобов'язання ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві внести до зворотнього боку інтегрованої картки ОСОБА_2 відомості про сплату єдиного податку за І квартал 2014 року у сумі 24 035,25 грн., відповідно до квитанції від 13.05.2014 № 64 відділення №2 ПАТ «Старокиївський банк», оскільки не вчинення зазначених дій податковим органом може негативно вплинути на права та законні інтереси позивача.

Також, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий - суддя: М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

.

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Карпушова О.В.

Епель О.В.