Справа № 823/1072/15
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1072/15 Головуючий у 1-й інстанції: Бабич А.М. Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

08 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючої судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у м.Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області про: визнання протиправними дії щодо внесення на підставі акту від 20.03.2015 №44/23-01-17-01/НОМЕР_1 "Про результати проведення документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства ФОП ОСОБА_2 за взаємовідносинами з контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за період з 01.01.2014 до 30.11.2014" змін відомостей до системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДФС України за період з 01.01.2014 до 30.11.2014; зобов'язання внести відповідні зміни до системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДФС України за період з 01.01.2014 до 30.11.2014 відповідно до поданої позивачем звітності з ПДВ з додатками №5; та зобов'язання подати суду звіт про виконання постанови (з урахуванням уточнених позовних вимог).

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 25.05.2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Справа розглянута відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку дотримання позивачем вимог податкового законодавства, що оформлено актом від 20.03.2015 року №44/23-01-17-01/НОМЕР_1 "Про результати проведення документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства ФОП ОСОБА_2 за взаємовідносинами з контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за період з 01.01.2014 до 30.11.2014".

В акті перевірки зафіксовано порушення позивачем вимог податкового законодавства, зокрема завищено податковий кредит на 2 871 688,00грн. по взаємовідносинам з контрагентами, та завищено податкові зобов'язання на 2 772 665,00грн.

Результати перевірки внесені відповідачем до даних IC "Податковий блок", а також показники зобов'язань з ПДВ платника та його податкового кредиту за вищевказаними правочинами, що попередньо вносилися на підставі податкової звітності, відповідачем змінено на 0,00 грн. і сформовано відповідні відхилення.

Податкових повідомлень-рішень з приводу збільшення/зменшення податкових зобов'язань позивача, сум бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість за вказаний період за результатами складання вищевказаного акта перевірки, податковим органом не приймалось.

Розглядаючи подану апеляційну скаргу, колегія суддів виходить з наступного.

З положень пп.14.1.157 п.14.1 ст.14, п.54.3 ст.54, п.57.3 ст.57, ст.58, п.86.8 ст.86 ПК України, саме прийняте за результатами перевірки та на підставі акту перевірки податкове повідомлення-рішення, яким платнику податків визначено, зокрема, податкові зобов'язання, створює юридичні наслідки для платника податків у вигляді виникнення відповідного податкового обов'язку.

З положень ПК України вбачається, що вказаний ст.ст.37, 38 ПК України податковий обов'язок в грошовому еквіваленті підлягає відображенню в будь-яких базах даних територіальних органів доходів і зборів виключно згідно з показниками податкової декларації, складеної платником податків за правилами ст.46 ПК України і поданої до контролюючого органу в порядку ст.49 ПК України, або у прийнятому контролюючим органом за правилами ст.ст.54, 58 ПК України податковому повідомленні-рішенні, що пройшло процедуру узгодження (адміністративного чи судового) відповідно до ст.56 ПК України.

З положень ст.54 ПК України вбачається, що підставою для винесення контролюючим органом податкового повідомлення-рішення є факт як заниження, так і завищення платником податків грошових зобов'язань з податку (збору).

Будь-яких інших документальних підстав для виникнення чи зміни податкового обов'язку, в тому числі і у спосіб зменшення числового значення грошового зобов'язання з податку і збору, закон не містить. Відтак, складений контролюючим органом відповідно до ст.86 ПК України акт документальної перевірки не віднесений законодавцем до кола обставин, котрі зумовлюють зміну розміру грошових зобов'язань з податку і збору.

У відповідності до п.4.9 наказу ДПС України від 14.06.2012 року №516 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України» (далі - Методичні рекомендації), за відсутності зауважень до оформлення податкової звітності, зазначених у пункті 4.7 Методичних рекомендацій, інспектори, що здійснюють приймання такої звітності, реєструють датою її фактичного отримання ОДПС.

Згідно з пунктами 5.1 та 5.4 Методичних рекомендацій обробка та занесення інформації до електронних баз виконується підрозділом приймання та обробки податкової звітності, у разі відсутності зазначеного підрозділу - підрозділами, на які покладено цю функцію. За відповідність інформації у базах податкової звітності даним податкових документів, наданих платником податків на паперових (електронних) носіях, несуть відповідальність підрозділи, що приймають податкову звітність.

З системного аналізу зазначених норм, суд вважає, що самостійна зміна відповідачем задекларованих платником податків показників у електронній базі даних порушує права та інтереси позивача, оскільки є фактичною зміною показників податкової декларації платника податків, здійсненою поза межами компетенції податкового органу з огляду на зміст статті 49 ПК України. Більш того, позивач як платник податків має право розраховувати на те, що задекларовані ним в податкових деклараціях показники податкового кредиту та податкових зобов'язань відповідають показникам з централізованої бази даних податкової звітності.

Висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін до бази даних може бути зроблений податковим органом після визначення платнику податків податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.

Суд зазначає, що Податковим кодексом України передбачено лише два способи визначення податкових зобов'язань платника податків: самим платником податків шляхом подання податкової декларації (податкового розрахунку) або податковим органом шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення. Жодні інші документи не можуть призводити до змін в облікових даних платників податків з приводу їхніх податкових зобов'язань.

Будь-які зміни в інформаційних базах даних відносно розміру податкових зобов'язань або податкового кредиту платника податків мають визнаватися протиправними, якщо відповідні дані не співпадають з узгодженими сумами (або іншими показниками) податкового обліку.

Аналогічна правова позиція міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13.02.2013 року в адміністративній справі №2а-2567/12/1070 (К/9991/74156/12).

В зв'язку з тим, що висновки акта перевірки не можуть бути підставою для внесення змін до податкової звітності, та враховуючи те, що висновки, викладені в ньому, є лише відображенням фактичних дій та особистої думки посадових осіб податкового органу, а тому не створюють жодних правових наслідків, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач зобов'язаний відновити в інформаційній базі показники податкової звітності, які були до внесенні змін на підставі вищевказаного акта перевірки.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач всупереч зазначених вимог не довів відповідність своїх дій положенням закону та обставинам справи.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги, не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 25.05.2015 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 186, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 25.05.2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.