Справа № 826/3422/15
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3422/15 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І. Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Літвіної Н.М.

Суддів Ганечко О.М.

Хрімлі О.Г.

при секретарі Соловіцькій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Міністерство юстиції України, Державна реєстраційна служба України про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Кабінету Міністрів України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Міністерство юстиції України, Державна реєстраційна служба України про скасування постанови.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 травня 2015 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач - ОСОБА_3, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Постановою Кабінету Міністрів України № 17 від 21 січня 2015 року «Про оптимізацію діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» ліквідована Державну реєстраційну службу України з покладенням на Міністерство юстиції України функції організації державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, договорів комерційної концесії, реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності.

Зазначеною постановою також було внесено відповідні зміни у Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 22 від 02 липня 2014 року якими визначено: «Мін'юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, зокрема з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності».

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України № 17 від 21 січня 2015 року «Про оптимізацію діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» доповнено вищевказане положення п. п. 22-24, згідно яких Міністерство юстиції України забезпечує формування та реалізацію державної реєстрації актів цивільного стану, речових прав на нерухоме мано та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, договорів комерційної концесії (субконцесії), реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань, статутів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, якщо їх реєстрації передбачена законами, статуту територіальної громади м. Києва, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності, формування та реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень, забезпечення своєчасного, повного і неупередженого виконання рішень, у порядку встановленому законодавством.

На думку апелянта, оскаржувана постанова суперечить Конституції України та Закону України «Про центральні органи виконавчої влади».

Між тим, колегія суддів з доводами апелянта не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ», підставами для визнання будь-якого акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 113, 116 Конституції України визначено, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який у своїй діяльності, керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України. Кабінет Міністрів України у межах свої повноважень, зокрема, спрямовує і координує роботу міністерств, інших органів виконавчої влади; утворює, реорганізовує та ліквідовує відповідно до закону міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, діючи в межах коштів, передбачених на утримання органів виконавчої влади.

Згідно до ч. 1 ст. 117 Конституції України - Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Організацію, повноваження і порядок діяльності Кабінету Міністрів України визначено Законом України «Про Кабінет Міністрів України» № 794 від 27 лютого 2014 статтею 20 якого визначено основні повноваження Кабінету Міністрів України. Ними, зокрема є: розроблення і здійснення заходів, спрямованих на вдосконалення системи органів виконавчої влади з метою підвищення ефективності їх діяльності та оптимізації витрат, пов'язаних з утриманням апарату управління; утворення, реорганізація і ліквідація міністерств та інших центральних органів виконавчої влади відповідно до закону в межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України на утримання органів виконавчої влади, затвердження положення про зазначені органи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 21 Закону - Кабінет Міністрів України спрямовує і координує роботу міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які забезпечують проведення державної політики у відповідних сферах суспільного і державного життя, виконання Конституції та законів України, актів Президента України, додержання прав і свобод людини та громадянина. Міністерства та інші центральні органи виконавчої влади відповідальні перед Кабінетом Міністрів України, підзвітні та підконтрольні йому .

Згідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» N 3166-VI від 17 березня 2011 року - міністерства та інші центральні органи виконавчої влади утворюються, реорганізуються та ліквідуються Кабінетом Міністрів України за поданням Прем'єр-міністра України.

Частинами 4, 5, 8, 9 ст. 5 Закону передбачено, що міністерство, інший центральний орган виконавчої влади утворюється шляхом утворення нового органу влади або в результаті реорганізації (злиття, поділу, перетворення) одного чи кількох центральних органів виконавчої влади. Міністерство, інший центральний орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Актом Кабінету Міністрів України про ліквідацію міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади визначається орган виконавчої влади, якому передаються повноваження та функції міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, що ліквідується. Порядок здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією чи ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, визначається Кабінетом Міністрів України .

Виходячи з аналізу вказаних норм, на Кабінет Міністрів України законодавчо покладено повноваження щодо утворення, реорганізації, ліквідації міністерств та інших центральних органів влади та затвердження відповідних положень про них. Вказане в сукупності свідчить, що відповідач при прийняті оскаржуваної постанови діяв у порядок, спосіб визначений законом та в межах наданої йому компетенції.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 КАС України - юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, зокрема, що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України.

Згідно до ст. 152 Конституції України, статті 13 Закону України «Про Конституційний Суд України» виключно до юрисдикції Конституційного Суду України відносяться справи щодо конституційності законів та інших правових актів.

Таким чином, відповідність оскаржуваної постанови Конституції України не підлягає встановленню або спростуванню в порядку адміністративного судочинства.

Доводи апелянта з приводу того, що оскаржувана постанова не відповідає ст. ст. 7, 17 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», оскільки Міністерство юстиції України не мають права безпосередньо надавати адміністративні послуги громадянам України, колегія суддів не приймає до уваги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адміністративні послуги» N 5203-VI від 06 вересня 2012 року - суб'єктом надання адміністративної послуги є орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги.

Згідно до п. 12 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначається, зокрема, організація і діяльність органів виконавчої влади.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» - систему центральних органів виконавчої влади складають міністерства України (далі - міністерства) та інші центральні органи виконавчої влади.

Статтею 6 вказаного Закону встановлено, що міністерство є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику в одній чи декількох визначених Кабінетом Міністрів України сферах, проведення якої покладено на Кабінет Міністрів України Конституцією та законами України.

Згідно до ст. 16 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» - центральні органи виконавчої влади утворюються для виконання окремих функцій з реалізації державної політики як служби, агентства, інспекції.

Отже, виходячи з положень вказаних норм до системи центральних органів виконавчої влади входять міністерства, як центральні органи виконавчої влади, так і інші центральні органи виконавчої влади - служби, агентства, інспекції.

Пунктом 1 ст. 17 Закону передбачено, що одним із основних завдань центральних органів виконавчої влади є надання адміністративних послуг. Крім того, п. 5 ст. 17 вказаного закону зазначена можливість здійснення інших завдань, визначених законами України.

Виходячи з вищевикладеного, міністерство, як центральний орган виконавчої влади може надавати адміністративні послуги.

Крім того, Законом не встановлено обмежень щодо надання адміністративних послуг, як функції з реалізації державної політики, міністерством, як центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику в одній чи декількох визначених Кабінетом Міністрів України сферах.

Не заслуговують на увагу й доводи апелянта з приводу того, що Законом України «Про державну реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952 від 01 липня 2004 року не передбачено виконання Міністерством юстиції України тих завдань і функцій визначених в оскаржуваній постанові.

Згідно до ст. 6 Закону - систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (далі - органи державної реєстрації прав). Держателем Державного реєстру прав є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав.

Міністерство юстиції України у відповідності до п. 5 ч. ст. 7 Закону здійснює інші повноваження, передбачені цим та іншими законами України та покладені на нього Президентом.

Відповідно до ст. 6 Закону «Про центральні органи виконавчої влади» - Міністерство юстиції України є центральним органом виконавчої влади.

Таким чином, повноваження та завдання Міністерства юстиції України можуть визначатися й іншими законами України.

Також, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що при оскарженні нормативно-правового акту позивач повинен довести факт застосування до нього оскаржуваного акта, або те, що він є суб'єктом відповідних відносин на які поширюється цей акт.

Проте, ні в матеріалах справи, ні в судовому засіданні позивачем не доведено суду застосування до нього оскаржуваної постанови, що мало наслідком порушення його охоронюваних законом прав та інтересів.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 травня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Ганечко О.М.

Хрімлі О.Г.

Повний текст ухвали виготовлений 14 липня 2015 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Ганечко О.М.

Хрімлі О.Г.