Справа № 813/5863/14
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року 10 год. 55 хв. Справа № 813/5863/14

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Козак О.О.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у м. Львові у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_2 про зобов'язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в :

Державна архітектурно-будівельна інспекція України (надалі ДАБІ України) звернулась у Львівський окружний адміністративний суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просить винести рішення, яким зобовязати ОСОБА_2 за власний рахунок знести самовільно влаштовану добудову до квартири АДРЕСА_1.

Згідно ст. 55 КАС України, за клопотанням представника позивача, судом проведено заміну позивача у справі з Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області на його правонаступника Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позаплановою перевіркою з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил на обєкті будівництва з реконструкції квартири АДРЕСА_2 встановлено, що будівельні роботи виконані без належним чином розробленої та затвердженої проектної документації, що є порушенням ст. 7, 9, 27 Закону України «Про архітектурну діяльність» та без дозволу на виконання будівельних робіт (об'єкт є пам'яткою архітектури місцевого значення охоронний № 330 та відповідно відноситься до 4 категорії складності відповідно до «Порядку віднесення об'єктів будівництва до 4 і 5 категорії складності» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2011 року № 557) чим порушено п. 3 ч. 1 ст. 34 та ч. 1 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

За результатами перевірки складено акт № 27-г від 02.04.2014 року, протокол про адміністративне правопорушення №8-г від 02.04.2014 року та винесено припис №6-г від 02.04.2014 року.

У звязку з невиконанням відповідачем вимог припису, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою суду від 04.09.2014 року відкрито провадження у справі. В судовому засіданні 07.07.2015 року відповідно до вимог ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

В судовому засіданні позивач участі повноважного представника не забезпечив, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача позовні вимоги заперечив. Надав суду письмові заперечення, згідно яких вбачається, що постановою Галицького районного суду м. Львова в справі №461/10021/14-а від 13.02.2015 року за позовом ОСОБА_2 до ІДАБК у Львівській області скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення № 1Г/120-ф/пз від 30.07.2014 року про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 5 100,00 грн. за невиконання припису про демонтаж самочинно зведеної веранди. Провадження у даній справі закрито. Крім того, зазначає, що для задоволення вимоги про знесення самочинного будівництва необхідна наявність певних умов, а саме: істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; істотне порушення будівельних норм і правил; неможливість проведення відповідної перебудови; відмова особи, яка здійснила будівництво, від такої перебудови. Оскільки позивачем зазначені обставини не були встановлені, а можливість знесення самочинно збудованого об'єкта нерухомості закон пов'язує саме з цими обставинами, відтак, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши подані сторонами документи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

02 квітня 2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області проведено позапланову перевірку дотримання ОСОБА_2 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

За результатами проведеної перевірки складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 02.04.2014 року №27-г.

На підставі акта перевірки складено протокол №8-г про адміністративне правопорушення від 02.04.2014 року та складено припис №6-г про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 02.04.2014 року, яким зобовязано демонтувати самовільно збудовану прибудову до квартири № 1 на вул. Дорошенка, 73 у м. Львові.

14.04.2014 року в.о начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області винесено постанову №1-г/64-ф/пз про накладення штрафу за адміністративне правопорушення на гр. ОСОБА_2 у розмірі 10 200,00 грн. у зв'язку із порушенням ч. 9 ст. 96 КУпАП.

13.06.2014 року працівниками позивача проведено позапланову перевірку виконання вимог припису №6-г від 02.04.2014 року, виданого ОСОБА_2, яким вимагалось усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Перевіркою встановлено, що припис №6-г щодо усунення порушення вимог у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 02.04.2014 року не виконано, чим порушено абз. 3 п. 14 «Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою №553 від 23.05.2011 року.

Не погоджуючись із постановою про адміністративне правопорушення №1Г/120-ф/щ від 30.07.2004 року, ОСОБА_2 оскаржила її в судовому порядку.

Постановою Галицького районного суду м. Львова в справі № 461/10021/14-а від 13.02.2015 року за позовом ОСОБА_2 до ІДАБК у Львівській області скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення № 1Г/120-ф/пз від 30.07.2014 року про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 5 100,00 грн. за невиконання припису про демонтаж самочинно зведеної веранди. Провадження у даній справі закрито.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначаються Законом України Про регулювання містобудівної діяльності від 17.02.2011 року № 3038-VI.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 41 Закону №3038-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про архітектурну діяльність" замовники та підрядники під час створення об'єкта архітектури зобов'язані забезпечувати будівництво об'єктів архітектури згідно з робочою документацією, застосовувати будівельні матеріали, вироби і конструкції, які відповідають державним стандартам, нормам і правилам і такі, що пройшли сертифікацію, якщо вона є обов'язковою.

Замовник відповідно до ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" має право виконувати будівельні роботи після направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт Державній архітектурно-будівельній інспекції або її територіальному органу чи після реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт.

Згідно з п. 14 Порядку здійснення архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 року, суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов'язаний виконувати вимоги інспекції щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Аналогічна норма передбачена п.п. 6 п. 5 Положення про інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, згідно якого інспекція для виконання покладених на неї завдань має право у встановленому порядку видавати обов'язкові до виконання приписи щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил.

Згідно пункту 3 частини 4 статті 41 Закону №3038-VI посадові особи інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, видавати обов'язкові для виконання приписи щодо:

а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Вказана правова норма визначає вичерпний перелік приписів, які можуть видаватись Інспекціями, серед яких не значиться припис про демонтаж об'єкту.

Отже, у відповідача немає прав, повноважень та компетенції щодо видачі припису про знесення самочинно зведеної прибудови, а лише є повноваження щодо видачі припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

При цьому, Інспекція повинна надати докази того, що будівельні роботи, виконані позивачем, суперечать суспільним інтересам або порушують права інших осіб, істотно порушують будівельні норми, а з огляду на приписи Закону України Про регулювання містобудівної діяльності надати також докази неможливості перебудови такого об'єкту з метою усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб чи істотного порушення будівельних норм.

ДАБІ України заявила позовні вимоги про спонукання до вчинення дій та зобовязання відповідача за власний рахунок знести обєкт самочинного будівництва добудову до квартири, що є фактичною вимогою про зобовязання виконати припис. При цьому обрала неналежний спосіб захисту своїх прав.

Аналогічною є практика судів при вирішенні подібних справ (постанова Вищого адміністративного суду України від 23.04.2015 року в справі К/800/22069/14).

Окрім того, слід зазначити, що вимога про знесення самочинного будівництва, передбачена ч. 7 ст. 376 ЦК України. Відтак, для задоволення такої вимоги слід було б встановити наявність умов, передбачених статтею 376 ЦК України, а саме:

-істотне відхилення від проекту;

-суперечність суспільним інтересам або порушення права інших осіб;

-істотного порушення будівельних норм і правил;

-неможливість проведення відповідної перебудови або відмова особи від її проведення.

Зазначені обставини Інспекцією під час перевірки не встановленні, в судовому засіданні не доведені. Водночас, можливість знесення самочинного будівництва закон повязує саме з цими обставинами.

Частиною 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Крім того, судом враховано, що постановою Галицького районного суду м. Львова в справі № 461/10021/14-а від 13.02.2015 року за позовом ОСОБА_2 до ІДАБК у Львівській області скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення №1Г/120-ф/пз від 30.07.2014 року про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 5 100,00 грн. за невиконання припису про демонтаж самочинно зведеної веранди. Провадження у даній справі закрито.

Відтак, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову з наведених у ньому підстав слід відмовити.

Судові витрати в цій справі стягувати не належить, відповідно до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст., 7-14,17, 18,49, 51, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністритивного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено 13 липня 2015 року.

Суддя Сакалош В.М.