Справа № 2а-425/09/0870
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2009-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія статобліку 2.11.3
ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 травня 2009 р. об 15 год. 15 хв. Справа № 2а-425/09/0870

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н.В.

при секретарі Світлицькій О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Відкрите акціонерне товариство «Електрометалургійний завод

«Дніпроспецсталь»ім. А.М. Кузьміна», м. Запоріжжя

до: Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими

платниками податків у м. Запоріжжя, м. Запоріжжя

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 02.01.2009 р. № 04

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 10.07.2008 р.;

ОСОБА_3, довіреність від 09.06.2008 р.

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2004 року Відкрите акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь»ім. А.М. Кузьміна»звернулося із позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі про скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою господарського суду Запорізької області від 03.07.2006 р. позов задоволено частково, скасовано податкові повідомлення-рішення СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі № /0 від 18.05.2004 р., № /1 від 23.07.2004 р., № /2 від 30.09.2004 р., № /3 від 20.12.2004 р. в частині визначення податкового зобовязання з податку на прибуток в сумі основного платежу 1238501 грн. та штрафних санкцій в розмірі 1238501 грн., а всього на суму 2477002 грн.

09 лютого 2007 р. Запорізький апеляційний господарський суд скасував постанову суду першої інстанції та прийняв нову постанову, якою адміністративний позов задовольнив частково, визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі №/0 від 18.05.2004 р., № /1 від 23.07.2004 р., № /2 від 30.09.2004 р., № /3 від 20.12.2004 р. в частині визначення ВАТ «ЕЗ «Дніпроспецсталь»ім. А.М. Кузьміна»податкового зобовязання з податку на прибуток у сумі 1374444,62 грн., у тому числі: 687222,31 грн. основний платіж та 687222,31 грн. штрафна санкція. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 14.10.2008 р. постанова Запорізького апеляційного господарського суду від 09.02.2007 р. скасована в частині відмови у позові та направлено на новий розгляд в цій частині до суду першої інстанції. В решті постанову апеляційної інстанції залишено без змін.

21 січня 2009 року, на підставі ухвали господарського суду Запорізької області від 13.01.2009 р. про передачу справи за підсудністю, до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа за позовом Відкритого акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь»ім. А.М. Кузьміна», м. Запоріжжя до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі, м. Запоріжжя про скасування податкових повідомлень-рішень, для нового розгляду в частині відмови у позові.

Позивач у письмових поясненнях від 02.03.2009 р. (вих. № 1-59) з урахуванням ухвали ВГСУ від 14.10.2008 р. надав додаткові обґрунтування та уточнення позовної заяви. В обґрунтування посилається на те, що: ВАТ «Дніпроспецсталь»мало право не збільшувати валовий дохід на суму непогашеної перед Держкомом України з державного матеріального резерву заборгованості у перевіряємому періоді, оскільки строк, визначений абз. а) п. п. 12.1.5 п. 12.1 ст. 12 Закону України № 2181 минає до 01.01.2003 р. (90- календарний день від дня граничного строку погашення заборгованості (її частини), передбаченого договором № 29/1044 Д (02)). Також зазначає, що пеня не входить до складу вартості відвантажених товарів та не є їх компенсацією, а отже не повинна збільшувати валовий дохід покупця за п.п.12.1.5 п. 12.1 ст.12 Закону про прибуток. Також, в розумінні позивача, термін «прийняття рішення»є постановлення апеляційною інстанцією по справі судового рішення; відсутні правові підстави для застосування норм, які містяться у ст.. 12 Закону про прибуток до операції з погашення позивачем перед ТОВ «Інженер-Комплект»заборгованості за договором № 7/1139 Д (02); є безпідставним та необґрунтованим висновок СДПІ про те, що ВАТ «Дніпроспецсталь»мало за першою подією на підставі рішення суду першої інстанції по справі № 14/187 у 2 кварталі 2003 р. збільшити валовий дохід на суму 129468,12 грн. В свою чергу посилається на те, що першою подією в даному випадку є подія, передбачена абз. «а»п. п. 12.1.5 п. 12.1 ст.12 Закону про прибуток, а саме 90-й календарний день від дня граничного строку погашення заборгованості (її частини) за договором чи визнання покупцем претензії, сплив ще у 2001 р., тобто до 01.01.2003 р.; виявлені перевіркою фахівцями СДПІ розбіжності між уточнюючими деклараціями та результатами перевірки засновані на припущеннях, які не підтверджуються відповідними доказами. Вказує, що всупереч Порядку № 429 в акті перевірки відсутні посилання на конкретні пункти та статті нормативно-правових актів, які порушені підприємством, не зазначені первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку тощо; відповідач необґрунтовано застосовує положення п. п. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 Закону України № 2181, оскільки відсутні докази засудження будь-якої особи ВАТ «Дніпроспецсталь» за ухилення від сплати податків, а питання декларування переоцінених або недооцінених обєктів оподаткування під час перевірки не досліджувалось. Зазначає, що в порушення вимог ст. 3 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»при визначенні обєкта оподаткування податком на прибуток заниження позивачем валових витрат СДПІ враховано не було, що в свою чергу призвело до неправильного визначення обєкта оподаткування податком на прибуток.

У судових засіданнях представники позивача підтримали вимоги з підстав, зазначених у позові, наполягають на задоволенні позову та скасуванні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжя адміністративний позов не визнає. У письмових запереченнях від 23.03.2009 р. (вих. № 2445/10/10-013) стосовно Державного комітету України з державного матеріального резерву зазначає, що позивач зобовязаний був збільшити валові доходи на суму непогашеної заборгованості (включаючи суму пені), визнаної судом, у тому податковому періоді, на який приходиться 30- й календарний день від дня прийняття рішення судом, тобто на другий квартал 2003 р. та збільшити валовий дохід за перше півріччя 2003 р. (з урахуванням періодичності подання звітності по податку на прибуток). Щодо не включення до складу валового доходу заборгованості перед ТОВ НВК «Промтехенерго»вказує, що на 30-1 календарний день від дня прийняття рішення господарським судом Запорізької області від 21.05.2003 р. ВАТ «Дніпроспецсталь»мало віднести до складу валового доходу суму в розмірі 146134,79 грн., але враховуючи часткову проплату у червні 2003 р. позивач зобовязаний у другому кварталі 2003 р. віднести до складу валового доходу визнану судом першої інстанції заборгованість у розмірі 129468,12 грн. та відповідно нарахувати податок на прибуток. Посилається на те, що у відносинах з ТОВ «Інженер-Комплект»позивач мав на 90-й календарний день від граничного дня погашення заборгованості збільшити валові доходи на суму непогашеної заборгованості, визнаної в порядку досудового врегулювання в розмірі 136614,92 грн., що призвело до заниження податку на прибуток за перше півріччя 2003 р. стосовно розміру ставки податку на прибуток у період дії Закону України «Про подальший розвиток гірничо-металургійного комплексу»вказує, що СДПІ податкове зобовязання було нараховано за ставкою 30 %, оскільки підприємство позивача не користувалося пільгами щодо податку на прибуток підприємств. Також СДПІ вважає цілком правомірним нарахування штрафних санкцій за п.п.17.1.6 п. 17.1 ст. 17 Закону України № 2181.

Щодо не включення до валового доходу заборгованості по векселям та віднесення до складу валових витрат сум коштів, які добровільно перераховувалися неприбутковим організаціям вказує, що оскільки податкове повідомлення-рішення не містить податкового зобовязання, визначеного у звязку з невіднесенням позивачем до складу валового доходу заборгованості за виконавчим написом нотаріуса та податкового зобовязання, визначеного у звязку з віднесенням до валових витрат сум добровільно перерахованих неприбутковим організаціям у розмірі більшому, ніж встановлено чинним законодавством, - то відповідно воно не може бути скасованим в цих частинах.

Представники відповідача в судових засіданнях проти адміністративного позову заперечили та вважають його необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню з підстав, визначених у запереченнях.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Співробітниками СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі було проведено комплексну документальну перевірку дотримання вимог податкового та валютного законодавства ВАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь»ім.. ОСОБА_4»за період з 01.04.2002 р. по 30.09.2003 р. за результатами якої складено акт № 5/32-1/00186536 від 14.05.2004 р.

Перевіркою встановлено:

1) в порушення пп.12.1.5 п.12.1 ст. 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»№ 283/97-ВР від 22.05.97р., в редакції Закону України від 24.12.2002р. за № 349-ІУ із змінами та доповненнями, підприємство не включило до складу валових доходів суму непогашеної заборгованості визнаної у порядку досудового врегулювання спорів або судом чи за виконавчим написом нотаріуса, в перевіряємому періоді по нижчевказаним договорам.

Згідно п. п. 12.1.5 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»№ 283/97-ВР від 22.05.97р., в редакції Закону України від 24.12.2002р. за № 349-ІУ із змінами та доповненнями «Покупець»зобов'язаний збільшити валові доходи на суму непогашеної заборгованості (її частини), визнаної у порядку досудового врегулювання спорів або судом чи за виконавчим написом нотаріуса, у податковому періоді, на який припадає перша з подій: а) або 90-й календарний день від дня граничного строку погашення такої заборгованості (її частини), передбаченого договором або визнаною претензією; б) або 30-й календарний день від дня прийняття рішення судом про визнання (стягнення) такої заборгованості (її частини) або вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Так, 10.07.2002р. між ВАТ «Дніпроспецсталь»(Покупець) і Державним комітетом України з державного матеріального резерву м. Київ (Продавець) був укладений договір № 29/1044 Д(02). Згідно умовам договору Державний комітет України з державного матеріального резерву відпустив з державного мобілізаційного резерву матеріальні цінності на суму 9999840,24 грн. Згідно п. 3.2 договору (Покупець) зобов'язується сплатити грошовими коштами на протязі 2-х місяців після підписання договору вартість поставлених матеріальних цінностей. Станом на 01.01.2003 р. по даним бухгалтерського обліку на підприємстві кредиторська заборгованість за вказаним постачальником складає 9999840,24 грн. П/д № 971 від 21.01.2003 р. підприємством частково погашена заборгованість у сумі 1000000,00 грн. 23.01.2003р. Державний комітет України з державного матеріального резерву звернувся до Господарського суду Запорізької області про стягнення з ВАТ «Дніпроспецсталь»заборгованості за поставлені матеріальні цінності у сумі 8 999 840,24 грн - основного боргу; 429 582,02 грн. - пені; 80 546,20 грн. - відсотків. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 11.03.2003 р. за № 8/91/03 задоволено позов комітету. Станом на 01.10.2003 р. кредиторська заборгованість не погашена.

Таким чином, в порушення пп. 12.1.5 п.12.1 ст.12 вищевказаного закону, підприємством, по вказаному факту, не включено до складу валових доходів прийнята рішенням суду непогашена заборгованість, у зв'язку з чим встановлено заниження валових доходів за 1-ше півріччя 2003 р.- у сумі 9 509 968,46 грн.

Між ВАТ «Дніпроспецсталь»(Покупець), ТОВ «НВК «Енергомашсервіс»(Продавець) був укладений договір за № 11/564д (99) від 04.03.1999 р. на купівлю (Покупцем) від (Продавця) електрообладнання. 30.10.2002 р. між ТОВ «НВК «Енергомашсервіс»і ТОВ НВК «Промтехенерго»укладено договір № 10/30-2 про уступку права вимоги. Згідно цього договору право вимоги боргу за поставлене електрообладнання за договором №11/564д (99) від 04.03.1999 р. у сумі 146 134,79 грн. перейшло на користь ТОВ НВК «Промтехенерго». Уступка права вимоги, передбачена цією угодою, складає 146 134,79 грн. Станом на 01.01.2003р. по даним бухгалтерського обліку на підприємстві кредиторська заборгованість на користь ТОВ НВК «Енергомашсервіс»складала 146134,79 грн. ТОВ НВК «Промтехенерго»звернулося до господарського суду Запорізької області про стягнення з ВАТ «Дніпроспецсталь»заборгованості по договору на право вимоги боргу за поставлене електрообладнання за договором №11/564д (99) від 04.03.1999 р. у сумі 146 134,79 грн. 21.04.2003 р. судом було прийнято позову заяву ТОВ НВК «Промтехенерго»до розгляду та 21.05.2003 р. за № 14/187 було прийняте рішення господарського суду, в якому задоволено позов ТОВ НВК «Промтехенерго».

Таким чином, підприємством також не включено до складу валових доходів прийнята рішенням суду непогашена заборгованість, у зв'язку з чим встановлено заниження валових доходів за перше півріччя 2003р. у сумі 146134,79 грн.

Між ВАТ «Дніпроспецсталь»(Покупець) та ТОВ «Інженер-Комплект»(Продавець) був укладений договір від 23.12.2002 року № 110 д (03) на купівлю-продаж продукції. У в'язку з несплатою вартості отриманої продукції, ТОВ «Інженер-Комплект»звернулося до ВАТ «Дніпроспецсталь»з претензією щодо погашення заборгованості за поставлену продукцію у сумі 313937,90 грн. (у т.ч. ПДВ 52322,98 грн., сума без ПДВ 261614,92 грн.) ВАТ «Дніпроспецсталь»24.02.2003 р. надіслано відповідьна претензію, в якій було визнано заборгованість. Станом на 01.06.2003 року підприємством була погашена частина заборгованості у сумі 125000,00 грн. Позивач на 90-й календарний день від граничного дня погашення заборгованості не збільшив валові доходи на суму непогашеної заборгованості, визнаної у порядку досудового врегулювання у розмірі 136614,92 грн., що призвело до заниження податку на прибуток за перше півріччя 2003 року.

В акті перевірки щодо корегування податкових декларацій зазначено наступне: «Згідно уточнюючих декларацій про прибуток наданих підприємством до СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі від 12.02.2003 р. за № 1664; № 1663; № 1662 зп 1-3 квартал 2002 р. було відображено коригування сум валових витрат, які в подальшому були віднесені до рядку 23 «коригувань сум витрат не віднесених до складу валових витрат, або не врахованих у минулому періоді»загальної декларації про прибуток за 4 квартал 2002 р. на підставі п. п. 4.18 Наказу Державної податкової адміністрації України від 08.07.1997 р. № 214 «Про затвердження форми декларації про прибуток підприємства та Порядку її складання», які складають 12543,2 тис.грн. При цьому слід зазначити , що за підсумками проведених коригувань за 1 півріччя 2002 р. ВАТ «Дніпроспецсталь»задекларувало податкове зобовязання у сумі 4236,8 тис. грн. та самостійно нарахувало та перерахувало до бюджету штрафні санкції в розмірі 422,42 тис. грн. В ході перевірки правильності та повноти відображення в податковому обліку сум коригування валових витратах, які призвели до нарахування підприємством податку на прибуток та фінансових санкцій, встановлені розбіжності між уточнюючими деклараціями та результатами перевірки СДПІ, а саме: оподатковуваний прибуток, що підлягає оподаткуванню за ставкою 30% до перенесення збитків на наступні податкові квартали становить 14016500,00 грн.».

Також в акті зазначено, що Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 17.05.2002 р. за № 657 «Про затвердження переліку підприємств гірничо-металургійного комплексу, на які поширюється дія Закону України «Про подальший розвиток гірничо-металургійного комплексу»від 17.01.2002 р. за № 2975-ІІІ ВАТ «Дніпроспецсталь»брав участь у економічному експерименті з 17 травня 2002 р.

У відповідності до вимог Закону України «Про подальший розвиток гірничо-металургійного комплексу»№ 2975-ІІІ від 17.01.2002 р., протягом 2002 р. 50 відсотків суми нарахованого податку на прибуток спрямовуються до загального фонду Державного бюджету України. Решта коштів зараховується на окремий спеціальний рахунок, відкритий в органах Державного казначейства України.

Фактично на окремий спеціальний рахунок № 6653, відкритий в органах Державного казначейства України, ВАТ «Дніпроспецсталь»перераховано 18.11.2002 р. суму 201 300,00 грн.

Згідно звіту про використання коштів зарахованим на рахунки 3712 «Рахунки інших клієнтів Державного казначейства» за 4 квартал 2002 р. (додаток № 2 до наказу Мінпромполітики України від 31.05.2002 р. № 250), підприємством спрямовано коштів на спорудження цеху адюстажної обробки металів всього 3902 тис. грн., в т.ч. 200тис.грн. з рахунку 3712 (пільги по податку на прибуток згідно Закону України від 17.01.2002 р. № 2975-ІІІ ). Залишок в сумі 1300 грн. використано підприємством 16.03.2004 р. п/д № 5285.

На підставі вказаного акту перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 18.05.2004 р., відповідного до якого, позивачу нараховано податкове зобовязання з податку на прибуток у розмірі 8797916,44 грн., у тому числі основний платіж 4398958,22 грн. та 398958,22 грн. штрафних санкцій.

Позивачем була подана скарга № 230 від 27.05.2004 р. до СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі на податкове повідомлення-рішення № /0 від 18.05.2004 р. Рішенням СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі № 10004/10/10 від 23.07.2004 р. скаргу позивача задоволено частково, податкове повідомлення-рішення № /0 від 18.05.2004 р., скасовано в частині визначеного податкового зобовязання у сумі 1483080,00 грн. у тому числі 741540,00 грн. основний платіж, фінансові санкції у сумі 741540,00 грн. Прийнято податкове повідомлення-рішення № /1 від 23.07.2004 р. про визначення позивачу податкового зобовязання з податку на прибуток у сумі 8797916,44 грн., у тому числі: основний платіж 4398958,22 грн., штрафні санкції 4398958,22 грн.

Повторні скарги позивача до ДПА в Запорізькій області та ДПА України залишені без змін, а скарги позивача без задоволення.

За результатами розгляду повторних скарг позивача, податковим органом прийняті наступні податкові повідомлення-рішення: № /2 від 30.09.2004 р., № /3 від 20.12.2004 р., якими позивачу також визначені суми податкового зобвоязання з податку на прибуток у сумі 8797916,44 грн., у тому числі: основний платіж 4398958,22 грн., штрафні санкції 4398958,22 грн.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішення СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі № /0 від 18.05.2004 р., № /2 від 30.09.2004 р., № /3 від 20.12.2004 р ВАТ «Дніпроспецсталь» звернулося до суду.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

До оскаржуваного податкового повідомлення рішення ввійшли наступні суми: 1326116,90 грн. щодо віднесення до складу валових витрат на придбання «змінного обладнання»; 5705981,08 грн. щодо включення до валового доходу заборгованості, штрафних санкцій по Держкомрезерву; 87680,88 грн. щодо включення до складу валового доходу покупця заборгованості перед ТОВ НВК «Промтехенерго»; 71968,96 грн. щодо включення до складу валового доходу покупця заборгованості перед ТОВ «Інженер-Комплект»; 1483080,00 грн. щодо корегування в декларації за 2-3 квартали 2002 р.; 123088,62 грн. інші донарахування, які не оскаржуються платником.

Ухвалою Вищого адиміністративного суду України від 14.10.2008 р. постанова Запорізького апеляційного господарського суду від 09.02.2007 р. по справі № 5/9-АП про скасування податкових повідомлень-рішень № /0 від 18.05.2004 р., № /1 від 23.07.2004 р., № /2 від 30.09.2004 р., № /3 від 20.12.2004 р. в частині визначення ВАТ «Дніпроспецсталь»ім. А.М. Кузьміна»податкового зобовязання з податку на прибуток в сумі 1374444,62 грн. , з яких 687222,31 грн. основний платіж (по позиції «змінне обладнання»та 3 % річних по Держкомрезерву) та 687222,31 грн. штрафна санкцій - залишена без змін, а в частині відмови у позові направленна до суду першої інстанції. Таким чином, Запорізьким окружним адміністративним судом прийнято до розгляду позовні вимог ВАТ «Дніпроспецсталь»про скасування податкових повідомлень-рішень № /0 від 18.05.2004 р., № /1 від 23.07.2004 р., № /2 від 30.09.2004 р., № /3 від 20.12.2004 р. в частині визначення ВАТ «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»податкового зобовязання з податку на прибуток в сумі 7300383,20 грн., а саме: щодо корегування податкових декларацій в сумі 1483080,00 грн. (741540,00 грн. основний платіж та 741540,00 грн. штрафна санкція), щодо включення до валового прибутку заборгованості по Держкомрезерву в сумі 5657653,36 грн. (2828826,68 грн. основний платіж та 2828826,68 грн. штрафна санкція), щодо включення до валового доходу покупця заборгованості перед НВК «Промтехенерго»в сумі 87680,88 грн. (43840,44 грн. основний платіж та 43840,44 грн. штрафна санкція), щодо включення до складу валового доходу покупця заборгованості перед ТОВ «Інженер-комплект»в сумі 71968,96 грн. (35984,48 грн. основний платіж та 35984,48 грн. штрафна санкція).

Щодо включення до валового доходу заборгованості, штрафних санкцій

(пеня, 3 % річних) до Держкомрезерву

10.07.02 р. між ВАТ «Дніпроспецсталь»(Покупець) та Держкому України з державного матеріального резерву (Продавець) укладено договір № 29/1044Д(02) на відпуск з державного мобілізаційного резерву матеріальних цінностей.

Відповідно до п.3.2 вартість зазначених цінностей підлягає сплаті протягом двох місяців з моменту укладення договору.

На підставі наряду від 13.09.02 р. № 406 Продавець відпустив матеріальні цінності на суму 9 999 840,24 грн., що підтверджується актом звірки заборгованості від 16.09.02 р.

Платіжним дорученням №971 від 21.01.03 р. Покупець перерахував Продавцю 1 000 000,00 грн. в рахунок оплати отриманої за договором продукції.

23.01.03р. Держком України з державного матеріального резерву звернувся з позовною заявою до господарського суду Запорізької області про стягнення з ВАТ «Дніпроспецсталь» 8 999 840,24 грн. основної заборгованості за поставлені матеріальні цінності, 429 852,02 грн. неустойки та 80 546,20 грн. 3% річних.

11.03.2003 р. господарським судом Запорізької області винесено рішення по справі № 8/91/03 про стягнення з ВАТ «Дніпроспецсталь»8 999 840,24 грн. основної заборговано сті та 429 852,02 грн. неустойки. В частині стягнення 3% річних судом відмовлено.

06.06.2003 р. Запорізьким апеляційним господарським судом рішення по даній справі залишено без змін.

24.10.2003 р. між ВАТ «Дніпроспецсталь»(боржник) та ДП «Укррезерв»(кредитор, який діє на підставі договору доручення № юр-126/2003 від 21.10.03 р.) укладено договір, відповідно до п.1.5 якого погашення боргу у розмірі 8 999 840,24 грн. основної заборгова ності та 429 852,02 грн. неустойки здійснюється перерахуванням боржником грошових коштів на рахунок ДП «Укррезерв»відповідно до графіку погашення заборгованості піс ля чого згідно з п. 1.7 договору зобов'язання ВАТ «Дніпроспецсталь»за договором № 29/1044Д(02) від 10.07.2002 р. перед Держком України з державного матеріального резер ву вважаються виконаними у повному обсязі.

17.12.2003 р. платіжним дорученням № 21457 ВАТ «Дніпроспецсталь»перераховано на розрахунковий рахунок ДП «Укррезерв»942 941,00 грн.

18.12.2003 р. платіжними дорученнями № 21575, 21585, 21571 на користь ДП «Укрре зерв»сплачено борг на загальну суму 8 486 481,26 грн., а всього 9 429 422,26 грн., про що 22.12.2003 р. складено акт виконання зобов'язань за договором № 1160Д(03) від 24.10.2003 р.

18.12.2003 р. постановою ВГСУ попередні судові рішення скасовані в частині стягнення 429852,02 грн. неустойки та в цій же частині передані до господарського суду Запорізької області на новий розгляд; в іншій частині судові рішення залишені без змін.

18.02.2004 р. по справі № 8/91/03-9/63 провадження по справі припинено у звязку з відсутністю предмету спору, а саме у звязку з виконанням ВАТ «Дніпроспецсталь»свого зобовязання перед Держкомом України з державного матеріальному резерву.

Відповідно до п. п. 12.1.5 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»(в редакції з 01.01.2003 р.) платник податку покупець зобовязаний збільшити валові доходи на суму непогашеної заборгованості (її частини), визнаної у порядку досудового врегулювання спорів, або судом чи за виконавчим написом нотаріуса, у податковому періоді, на який припадає перша з подій:

А) або 90-й календарний день від дня граничного строку погашення такої заборгованості (її частини), передбаченого договором чи визнаною претензією;

Б) або 30-й календарний день від дня прийняття судом рішення про визнання (стягнення) такої заборгованості (її частини) чи вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому слід зазначити, що п. 12.1.5 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»не містить застережень, що у випадку, коли строки, визначені абз. «а»чи «б»п.п. 12.1.5 п. 12.1 ст. 12 Закону № 334 минули до 01.01.2003 р. збільшення валових доходів покупця не відбувається. Вказана позиція висловлена ДПА України в Узагальнюючому податковому розясненні щодо застосування п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». Тому суд вважає, що відносити заборгованість до валового доходу можливо тільки у разі, коли продавець звернувся до господарського суду з позовною заявою та судом прийнято рішення на користь продавця та терміни, встановлені п. 12.1.5 минули до 01.01.2003 р., тобто до внесення змін до вищевказаного закону.

В даному випадку, судом першої інстанції рішення було прийняте 11.03.2003 р., тобто продавець звернувся до суду вже після набрання чинності змін до Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»та прийнято судом рішення після 01.01.2003 р., тому позивач мав керуватися Законом про прибуток у редакції, що була чинною у 2003 р.

Враховуючи вищевикладене, позивач зобовязаний був збільшити валові доходи на суму непогашеної заборгованості, стягненої судом на 30-й календарний день від дня прийняття судом рішення. Враховуючи те, що судове рішення постановлено 11.03.2003 р., то позивач мав збільшити валовий дохід за перше півріччя 2003 р.

Посилання позивача на те, що датою прийняття судом рішення, слід вважати дату постановлення рішення апеляційною інстанцією, судом до уваги не приймається, оскільки обовязок платника податку збільшити валовий дохід виникає у покупця з дня прийняття рішення у справі, та не повязується із набуттям таким рішенням законної сили.

Стосовно включення до складу валових доходів визнаних у судовому порядку сум пені за неналежне виконання умов цивільно-правових договорів слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 170 ЦК УРСР пеня є неустойкою, тобто визначеною законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобовязання, зокрема в разі прострочення виконання. Тобто, з моменту порушення контрагентом умов зобовязання, пеня виконує функцію засобу забезпечення виконання зобовязань, має триваючий характер та нараховується на суму простроченого основного боргу. У разі прийняття судом рішення про стягнення з боржника суми основного боргу та штрафних (пені, штрафу) санкцій, пеня набуває статусу заборгованості.

Посилання позивача на положення п. п. 12.1.1 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»є безпідставним, оскільки вона визначає обовязки саме продавця товарів. Аналогічної норми у відношенні покупця ст. 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не містить.

Також суд вважає неможливим застосування до спірних відносин положень ст. 230 ГК України та ст. 549 ЦК України виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих положень Господарського кодексу України, цей Кодекс набирає чинності з 01.01.2004 р. Пунктом 5 Прикінцевих положень передбачено, що положення Господарського кодексу України щодо відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності, а також за порушення господарських зобовязань застосовуються у разі, якщо ці порушення були вчиненні після набрання чинності зазначеними положеннями, крім випадків, коли за порушення господарських зобовязань була встановлена інша відповідальність договором, укладеним до зазначеного в пункті 1 цього розділу строку.

В даному випадку йде мова про порушення зобовязання, яке виникло у 2002 р., тим більше, що питання правомірності застосування пені, було предметом дослідження у справі № 8/91/03 за нормами законодавства, чинного на час постановлення судами рішень.

Щодо включення до складу валового доходу покупця заборгованості

перед ТОВ НВК «Промтехенерго»

04.03.1999 р. між ВАТ «Дніпроспецсталь»(покупець) і ТОВ НВК «Енергомашсервіс»(постачальник) укладено договір № 11/564 Д (99) на поставку електрообладнання. Відповідно до п. 2.3 Договору оплата товару провадиться двома частинами: 50 % - аванс, 50 % - при готовності продукції.

06.06.2001 р. ТОВ НВК «Енергомашсервіс» поставив передбачений умовами Договору товар.

03.09.2001 р. постачальником предявлено претензію № 03/09/1 на суму 146713,97 грн. та 20.06.2002 р. предявлено повторну претензію № 06/20-1 на суму 146 713,97 грн.

04.11.2002 р. листом за № 11/4-1 ТОВ НВК «Енергомашсервіс» повідомило ВАТ «Дніпроспецсталь» про уступку права вимоги відповідно до договору № 10/30-2 від 30.10.2002 р. між ТОВ НВК «Енергомашсервіс» та ТОВ НВК «Промтехенерго».

14.11.2002 р. ТОВ НВК «Промтехенерго»предявило претензію № 11/14-01 на суму 146713,97 грн.

21.05.2003 р. по справі № 14/187 господарським судом Запорізької області прийнято рішення, яким позовні вимоги ТОВ НВК «Промтехенерго» задоволені, з ВАТ «Дніпроспецсталь»стягнуто 146713,97 грн. заборгованості.

Переглянувши справу в апеляційному порядку, постановою від 15.07.2003 р. Запорізький апеляційний господарський суд залишив рішення в силі.

Відповідно до п. п. 12.1.5 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»(в редакції з 01.01.2003 р.) платник податку покупець зобовязаний збільшити валові доходи на суму непогашеної заборгованості (її частини), визнаної у порядку досудового врегулювання спорів, або судом чи за виконавчим написом нотаріуса, у податковому періоді, на який припадає перша з подій:

А) або 90-й календарний день від дня граничного строку погашення такої заборгованості (її частини), передбаченого договором чи визнаною претензією;

Б) або 30-й календарний день від дня прийняття судом рішення про визнання (стягнення) такої заборгованості (її частини) чи вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Враховуючи часткову сплату заборгованості ВАТ «Дніпроспецсталь»у червні 2003 р. в сумі 20000,00 грн. (без податку на додану вартість 16666,67 грн.) позивач мав у другому кварталі 2003 р. віднести до складу валового доходу визнану судом заборгованість у розмірі 129468,12 грн. та відповідно нарахувати податок на прибуток.

07.08.2003 р. платіжним дорученням № 5 стягнута за рішенням суду заборгованість перерахована кредитору.

Доводи позивача про те, що першою подією є подія, передбачена абз. а п.п. 12.1.5 п. 12.1 ст. 12 Закону України про оподаткування прибутку підприємств», що виключає можливість застосування до вказаних відносин абз. б п. 12.1.5 п. 12.1 ст. 12, а також те, що датою прийняття рішення судом, є дата прийняття апеляційною інстанцією постанови - спростовуються вищевикладеним обґрунтуванням по позиції з Держкомрезервом.

Щодо включення до складу валового доходу покупця заборгованості

перед ТОВ «Інженер-Комплект»

23.12.2002 р. між ВАТ «Дніпроспецсталь»(покупець) та ТОВ «Інженер-Комплект»(продавець) був укладений договір № 110 д (03) купівлі-продажу продукції. Відповідно до п.3.1 Договору передбачена оплата товару шляхом 50 % авансу та 50 % протягом 10 банківських днів за фактом поставки. Поставка товару здійснювалась продавцем 26.09.2002 р. та 26.12.2002 р.

У звязку із несплатою отриманої продукції, 10.02.2003 р. ТОВ «Інженер-Комплект»звернулося до ВАТ «Дніпроспецсталь»з претензією щодо погашення заборгованості за поставлену продукцію у сумі 261614,92 грн. У відповіді на претензію від 24.02.2003 р. ВАТ «Дніпроспецсталь»визнано заборгованість.

Станом на 01.06.2003 р. ВАТ «Дніпроспецсталь»було погашено частину заборгованості у сумі 125 000,00 грн.

Відповідно до п. п. 12.1.5 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»(в редакції з 01.01.2003 р.) платник податку покупець зобовязаний збільшити валові доходи на суму непогашеної заборгованості (її частини), визнаної у порядку досудового врегулювання спорів, або судом чи за виконавчим написом нотаріуса, у податковому періоді, на який припадає перша з подій:

А) або 90-й календарний день від дня граничного строку погашення такої заборгованості (її частини), передбаченого договором чи визнаною претензією;

Б) або 30-й календарний день від дня прийняття судом рішення про визнання (стягнення) такої заборгованості (її частини) чи вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Таким чином, ВАТ «Дніпроспецсталь»мало на 90-й календарний день від граничного дня погашення заборгованості збільшити валові доходи на суму непогашеної заборгованості, визнаної в порядку досудового врегулювання спору в розмірі 136614,92 грн. Оскільки позивачем такі дії проведені не були, це призвело до заниження податку на прибуток за перше півріччя.

Посилання позивача в письмових поясненнях (від 02.03.2009 р. № 1-59) на ту обставину, що звернення ТОВ «Інженер-Комплект»до ВАТ «Дніпроспецсталь»з претензією та її визнання давало йому підстави віднести суму такої заборгованості до валових витрат у податковому обліку за цей звітний податковий періоді не звільняє позивача від обовязку збільшити власний валовий дохід у разі несплати заборгованості.

Вказане зокрема, підтверджується п. 2 Узагальнюючого податкового розяснення щодо застосування п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», затвердженого наказом ДПА від 11.07.2003 р. № 346, а саме: підпункт 12.1.5 пункту 12.1 статті 12 Закону № 334 застосовується незалежно від того, чи є продавець (кредитор) платником податку на прибуток підприємств та яким чином і коли він відобразив операцію з продажу товарів (робіт, послуг) та сумнівну заборгованість, яка виникла по такому продажу, у своєму податковому обліку.

Щодо коригування податкових зобовязань

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.

Відповідно до п. 17.2 ст. 17 вказаного Закону у випадку, якщо платник податків до початку перевірки контролюючими органами самостійно виявляє факт заниження податкового зобовязання, він повинен сплатити суму недоплати і штраф в розмірі 10 % такої недоплати.

Як зазначено в п. 2.3.2 Порядку про оформлення результатів документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 10.08.2005 р. № 327 за кожним відображеним в акті фактом порушення податкового законодавства необхідно:

висвітлити показники, які відображаються суб'єктом господарювання у податковій та іншій звітності, та фактичні показники, виявлені у ході перевірки на підставі первинних документів податкового та бухгалтерського обліку суб'єкта господарювання у розрізі періодів у грошових одиницях, передбачених звітністю; у разі виявлення розбіжностей чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті нормативно-правових актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків, в якому дане порушення здійснено, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб суб'єкта господарювання щодо встановлених порушень; зазначити первинний документ, на підставі якого вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку (навести кореспонденцію рахунків операцій), та інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення.

Із наведеного вище зафіксованого в акті перевірки порушення не вбачається, яку саме норму Закону порушив позивач при здійсненні коригування з посиланням на пункти та статті нормативного-правових актів. Не наводить відповідач такого нормативного обґрунтування і в письмових запереченнях на позовну заяву (від 06.02.2009 р. № 1073/10/10-013).

Таким чином, висновок перевіряючи фахівців СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі є необґрунтованими, не підтверджені відповідними доказами.

Слід зазначити, що платником податку ВАТ «Дніпроспецсталь»самостійно, до початку перевірки були виявлені помилки в раніше наданих деклараціях по прибутку; підготовлені і надані до податкової інспекції уточнені податкові декларації за 1-3 квартали 2002 р. і перераховано в бюджет недоплату по податку на прибуток в сумі 4236,8 тис. грн. і штрафні санкції в сумі 422,42 тис. грн.

Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, а податкові повідомлення-рішення № /0 від 18.05.2004 р., № /1 від 23.07.2004 р., № /2 від 30.09.2004 р., № /3 від 20.12.2004 р. в частині донарахування податку на прибуток в сумі 1 483 080,00 грн. в тому числі 741 540,00 грн. за основним платежем та 741540,00 грн. за штрафними санкціями - скасуванню.

Щодо розміру ставки податку на прибуток у період дії Закону України «Про подальший розвиток гірничо-металургійного комплексу»

Відповідно до ст.3 Закону України «Про подальший розвиток гірничо-металургійного комплексу»від 17.01.2002 р. № 2975-ІІІ Підприємства, гірничо-металургійного комплексу, на які поширюється дія цього Закону, 50 відсотків суми нарахованого податку на прибуток спрямовують до загального фонду Державного бюджету України. Решта коштів зараховується на окремий спеціальний рахунок, відкритий в органах казначейства України, та спрямовується на реалізацію інвестиційних проектів, у тому числі для проведення реструктуризації підприємств гірничо-металургійного комплексу, виведення з експлуатації надлишкових та неефективних потужностей. Використання цих коштів провадиться у порядку, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови КМУ від 17.05.2002 р. № 657. ВАТ «Дніпроспецсталь»увійшло до переліку підприємств, на які поширюються дія Закону України «Про подальший розвиток гірничо-металургійного комплексу». Сам податок позивачем нараховувався за ставкою 30 % від оподатковуваного прибутку, але 15 % визначеного податку ВАТ «Дніпроспецсталь»перераховувало на один рахунок, а 50% на інший. При цьому ВАТ «Дніпроспецсталь»ані ЗУ «Про оподаткування прибутку підприємств», ані іншими спеціальними законами не була надана пільга по нарахуванню податку на прибуток у 2002 р. за ставкою 15 %. Тому, у разі заниження податку на прибуток у 2002 р. податкове зобовязання повинно нараховуватися за ставкою 30 %, як і було зроблено СДПІ.

Посилання позивача на положення Закону України «Про подальший розвиток гірничо-металургійного комплексу»судом до уваги не приймається, оскільки він визначає лише порядок перерахування податку, якого підприємство повинно було дотримуватися у 2002 р.

Заперечення позивача в цій частині спростовуються фактичними обставинами справи.

Щодо застосування п.п. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»

Відповідно до п. п. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 Закону України № 2181 у разі коли платника податків (посадову особу платника податків) засуджено за скоєння злочину щодо ухилення від сплати податків або якщо платник податків декларує переоцінені або

недооцінені об'єкти оподаткування, що призводить до заниження податкового зобов'язання у великих розмірах, такий платник податків додатково до штрафів, визначених цим пунктом, за наявності підстав для їх накладення сплачує штраф у розмірі п'ятдесяти відсотків від суми недоплати, але не менше ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Підпунктом 6.1.6 п. 6 Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби затвердженої наказом ДПА України від 17.03.2001 р. № 110 та зареєстрованої у Мінюсті України 23.03.2001 р. за № 268/5459 із змінами та доповненнями, встановлено, що недооцінені це занижені обєкти оподаткування.

Заниження обєкта оподаткування у даному випадку призвело до заниження податкового зобовязання з податку на прибуток у великих розмірах.

Відповідно до п.п. 6.1.6 п. 6 Інструкції та п.п.17.1.6 Закону України № 2181 «заниженням податкового зобовязання у великих розмірах вважається сума недоплати, яка встановлюється на рівні, визначеному Кримінальним кодексом України».

Статтею 212 Кримінального кодексу України встановлено, що під великим розміром коштів слід розуміти суми податків, зборів та інших платежів, які в три тисячі і більше разів перевищують встановлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Статтею 11 Закону України «Про систему оподаткування» передбачено, що фінансові санкції за наслідками документальних перевірок та ревізій, які здійснюються органами державної податкової служби України та іншими уповноваженими державними органами, застосовуються у розмірах, передбачених законодавчими актами, чинними на день завершення таких перевірок та ревізій.

Слід враховувати, що п. 22.5 ст. 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»від 22.05.2003 р. № 889-ІV передбачено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум, то для цілей їх застосування використовується сума у розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства у частини кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Соціальна пільга на момент завершення перевірки та прийняття податкового повідомлення-рішення складала 61,50 грн.

Таким чином, податкова інспекція, встановивши під час перевірки факт заниження податкового зобовязання на суму 184500,00 грн. (61,50 х 3000), правомірно та обґрунтовано застосувала до ВАТ «Дніпроспецсталь»штрафну санкцію, передбачену п. п. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 Закону України № 2181.

Посилання позивача на те, що відповідач мав визначати податкові зобовязання з урахуванням заниження та заниження податкових зобовязань сукупно, суперечать положення законодавства, оскільки нарахування штрафних санкцій здійснюється за кожний податковий період, але в межах перевіряємого періоду. Так, зокрема, встановивши у 3 кварталі 2003 р. завищення підприємством податку на прибуток, податок не нараховувався.

Тож, СДПІ правильно визначено обєкт оподаткування податком на прибуток, помилок судом не встановлено.

Що стосується оскаржень позивачем встановлених в акті перевірки порушень щодо не включення до валового доходу заборгованості по векселям та віднесення до складу валових витрат сум коштів, які добровільно перераховувалися неприбутковим організаціям то суд зазначає, що вказані суми до оскаржуваних податкових повідомлень-рішень не ввійшли. Вказане не заперечується і самими сторонами. З огляду викладене, у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дескримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто проятгом розумного строку.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідачем безпідставно донараховано позивачу податок на прибуток по позиції щодо корегування податкових декларацій в сумі 1 483 080,00 грн. в тому числі 741 540,00 грн. за основним платежем та 741540,00 грн. за штрафними санкціями, тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення № /0 від 18.05.2004 р., № /1 від 23.07.2004 р., № /2 від 30.09.2004 р., № /3 від 20.12.2004 р. в цій частині підлягають скасуванню. В іншій частині позовні вимоги ВАТ «Дніпроспецсталь», прийняті Запорізьким окружним адміністративним судом до розгляду, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійсненні позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 72, 159-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Відкритого акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна»до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі, про скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № /0 від 18.05.2004 р., № /1 від 23.07.2004 р., № /2 від 30.09.2004 р., № /3 від 20.12.2004 р. в частині донарахування податку на прибуток в сумі 1 483 080,00 грн. в тому числі 741 540,00 грн. за основним платежем та 741540,00 грн. за штрафними санкціями.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ВАТ Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна»14 грн. 53 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня її складення у повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Постанову складено у повному обсязі 20 травня 2009 р.

Суддя (підпис) Н.В. Стрельнікова

Постанова не набрала законної сили

Суддя: