Справа № 823/2165/14
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 серпня 2014 року м. Черкаси Справа № 823/2165/14

09 годин 45 хвилин

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді Трофімової Л.В., за участі секретаря Роя О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про розстрочення виконання постанови Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 823/2165/14

за позовом державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області (надалі ДПІ у м. Черкасах) [представник позивача ОСОБА_2 за довіреністю]

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі ФОП ОСОБА_1В.) [відповідач не зявився]

про стягнення податкового боргу з рахунків у банках, обслуговуючих платника, прийняв ухвалу.

ФОП ОСОБА_1, звернувшись до суду із заявою від 18.08.2014, просить розстрочити виконання постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 31.07.2014 у справі № 823/2165/14 на три роки зі сплатою суми боргу рівними частинами 7 497 грн. 46 коп. щомісячно кожного 10 числа місяця.

В обґрунтування заяви зазначено, що ФОП ОСОБА_1 визнає борг у сумі 269 908 грн. 50 коп. та має намір сплачувати, проте на даний час мають місце обставини, що ускладнюють виконання рішення суду: виплачуються кошти за кредитними зобовязаннями згідно кредитних договорів від 28.10.2011 №014/ZAKSBF/5/1 у сумі 146 160 грн. та від 09.01.2013 №014/ZAKSBF/5/2 у сумі 251 062 грн., на утриманні знаходиться малолітня донька та дружина, що перебуває у декретній відпустці. Заявник також зазначив, що ним укладено договори про надання будівельних послуг з КП «Соснівська служба утримання будинків» (замовник).

19.08.2014 представником позивача надано заперечення (а.с.88), де зазначено, що заявник з метою виконання податкового обовязку не звертався до ДПІ у м. Черкасах із заявою про розстрочення боргу, а сплата зобовязань за кредитними договорами не звільняє від обовязку, визначеного Конституцією України, сплачувати податки, оскільки підприємництво здійснюється на власний ризик і має на меті отримання прибутку. Представник позивача наголошував, що згідно податкової декларації платник має доходи і самостійно узгоджені податкові зобовязання.

Заявник у судове засідання не зявився, свого представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце судового розгляду заяви був повідомлений належним чином (а.с.99). Відповідно до ч.2 ст.263 КАС України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про розстрочення виконання постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 31.07.2014 у справі № 823/2165/14 з підстав, викладених у запереченні, додатково зазначивши, що заявник доказів про які йдеться у заяві від 18.08.2014, а саме часткової сплати боргу у сумі 7 497 грн. 46 коп. не надав, кредитні договори укладені фізичною особою ОСОБА_1 а не фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, згідно декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця від 16.07.2014 має дохід, на запрошення до ДПІ у м. Черкасах щодо розстрочення боргу не зявляється та право щодо цього не використовує.

Розглянувши подану заяву, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про розстрочення виконання постанови Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 823/2165/14 належить відмовити з огляду на таке.

Фізична особа підприємець згідно п.2 ст.55 Господарського кодексу України є субєктом господарювання. Відповідно ст.42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (надалі Кодекс № 2755) визначено права та обов'язки платника податків, зокрема: (п.16.1 ст.16) платник податків зобов'язаний: (16.1.4) сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи; (16.1.8) виконувати законні вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів з питань оподаткування та митної справи і підписувати акти (довідки) про проведення перевірки; платник податків має право (ст.17): (17.1.5) одержувати відстрочення, розстрочення сплати податків або податковий кредит у порядку і на умовах, встановлених цим Кодексом; (17.1.10) на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом. Згідно п.44.1 ст.44 Кодексу № 2755 платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування на підставі первинних документів. Згідно п.44.3 ст.44 платники податків зобовязані зберігати первинні документи протягом 1095 днів з дня подання податкової звітності для складення якої їх використано.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 31.07.2014 у справі № 823/2165/14 за позовом ДПІ у м. Черкасах до ФОП ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з рахунків у банках, обслуговуючих платника задоволено частково: «Стягнути з рахунків у банках, обслуговуючих фізичну особу підприємця ОСОБА_1, на користь державного бюджету України податковий борг з податку на додану вартість на загальну суму 269 908 грн. 50 коп.» За загальним правилом обов'язковими до виконання є судові рішення (постанови та ухвали), що набрали законної сили. Судові рішення набирають законної сили за правилами ст.254 КАС України. Рішення набрало законної сили (справа розглянута без участі представників, сторонами отримано рішення 01.08.14 та 04.08.14, до КААС не оскаржено). Виконання судового рішення є кінцевою стадією судового захисту. Згідно ст.14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

У рішенні ЄСПЛ у справі Шмалько проти України від 20.07.2004 зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п.43). Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обовязкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно ч.2 ст.257 КАС України судове рішення, що набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» (ч.4 ст.257 КАС України). Відповідно ч.1 ст.258 КАС України за кожним судовим рішенням, що набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави у суді, видається один виконавчий лист.

Згідно п.87.11 ст.87 Кодексу № 2755 орган стягнення звертається до суду із позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження. Згідно ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Право звернення до суду із заявою про розстрочення виконання судового рішення виникає у осіб, визначених ст.263 КАС України після видачі виконавчого листа та звернення його до примусового виконання.

Суд зазначає, що у матеріалах справи №823/2165/14 відсутні докази видачі виконавчого листа за постановою від 31.07.2014. Також відсутні докази, що свідчили би про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду. Розстрочення виконання рішення це виконання рішення частинами у визначені судом строки. На відміну від відстрочення виконання, розстрочення передбачає поступове часткове виконання. Частини і строки виконання можуть бути нерівними.

Згідно ч.2 ст.263 КАС України суд розглядає питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення у десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або сторони виконавчого провадження, що звернулися із поданням (заявою), та осіб, які беруть участь у справі, та у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Необхідною умовою для надання розстрочки виконання рішення суду є наявність виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, суд враховує матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» зазначено, що суду у вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, керуючись особливим характером обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Для відстрочення та розстрочення виконання рішення можуть бути оцінені конкретні обставини і факти, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк встановлений судом, тому останні повинні бути доведені заявником. Із заяви про розстрочення виконання судового рішення досліджено, що заявник посилається на тяжке фінансове становище ФОП, але до заяви не надано належних доказів, зокрема щодо відсутності коштів на рахунках у банках тривалий час, невиконання договорів (здійснених намірів) для отримання доходу, відсутність майна на яке може бути накладено стягнення у рахунок погашення заборгованості, обґрунтування заяви про необхідність розстрочення виконання судового рішення саме на три роки та доказів, що свідчать про можливості погашення зазначеного боргу внаслідок застосування розстрочення саме у щомісячних платежах у сумі 7 497 грн. 46 коп. як винятковий випадок. Розстрочення виконання рішення суду є правом суду та можливе лише у виняткових випадках.

Судом встановлено, що заявник посилається на тяжке фінансове становище ФОП у неможливості сплати податків при одночасному придбанні у власність транспортних засобів ним же як фізичною особою (у т.ч. за рахунок отримання прибутків від діяльності ФОП з огляду на співвідношення вартості придбаних (оцінених) автомобілів, переданих у заставу і сумою кредитів) без надання суду належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження наявності обставин, що ускладнюють (роблять неможливим) виконання судового рішення (відсутність майна (власності) в натурі, винаймання житла, стан здоровя, стихійне лихо, обставини непереборної сили тощо).

Судом встановлено, що фізичною особою ОСОБА_1 укладено кредитні договори від 28.10.2011 №014/ZAKSBF/5/1 (а.с.46) у сумі 146 160 грн. та від 09.01.2013 №014/ZAKSBF/5/2 (а.с.62) у сумі 251 062 грн. До зазначених кредитних договорів укладено договори застави транспортних засобів від 28.10.2011 №014/ZAKSBF/5/1 з оцінкою предмету застави у сумі 208 800 грн. (а.с.56) та від 09.01.2013 №014/ZAKSBF/5/2 з оцінкою предмету застави у сумі 334 750 грн. (а.с.72) відповідно.

Судом враховано, що за даними довідки від 13.08.2014 №19-3-27/4352-ЦРД (а.с.82), виданої ФОП ОСОБА_1, останній має поточний рахунок №0602 у валюті гривня в ПУАТ «Фідобанк» (юридична адреса: 01601, м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 10; МФО 300175; ), вхідний залишок коштів на рахунку станом на 13.08.2014 складає 50 000 грн. Як вбачається з довідки банку (а.с.82) позначку «-» перед сумою 50 000 грн. необхідно сприймати як риску або тире один із розділових знаків, що застосовується у багатьох мовах, оскільки довідку надано про залишок коштів, а не їх відсутність. Мінус є математичним знаком, що використовується для позначення віднімання одного числа від іншого або для позначення відємного числа. Судом встановлено, що заявник наголошує про відємне значення коштів (недостатність коштів) на одному із рахунків згідно довідки банку (-50 000 грн.), проте не надає доказів на підтвердження обставин наявності овердрафту як форми короткострокового кредитування, що застосовується до найбільш благонадійних клієнтів банку у випадках, коли сума платежу клієнта перевищує залишок коштів на його рахунку за довірою банку клієнтам, чиї рахунки характеризуються стабільними оборотами.

Згідно наданої копії свідоцтва про шлюб від 30.03.2013 (а.с.83) ОСОБА_1 одружений. Згідно свідоцтва про народження від 05.02.2014 у подружжя 19.01.2014 народилась дитина. Зазначені докази свідчать про сімейний стан і наявність кредитних договорів фізичної особи (а не субєкта підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_1В.), залишок коштів на рахунку у банку станом на 13.08.2014 у сумі 50 000 грн., проте не є підтвердженням винятковості випадку та наявності обставин, що ускладнюють або виключають виконання судового рішення, оскільки, зокрема згідно державної соціальної політики передбачені спеціальні соціальні виплати. Під час розгляду заяви заявником не надано доказів того, що у нього буде можливість своєчасно, кожного місяця сплачувати суму розстроченого боргу та доказу часткової сплати боргу у сумі 7 497 грн. 46 коп.

Ствердження заявника щодо наявності всього одного рахунку у банках спростовуються наданою до заперечень довідкою від 19.08.2014 №-25-0127 (а.с.90) згідно якої ФОП ОСОБА_1 має чотири рахунки у банках у валюті гривня: ПУАТ «Фідобанк», МФО банку 300175, рахунок №0602 відкритий 10.10.2013; АТ «БМ Банк», МФО банку 380913, рахунок №267 відкритий 08.07.2011; АТ «БМ Банк», МФО банку 380913, рахунок №267 відкритий 11.07.2011; ПУАТ «Фідобанк», МФО банку 300175, рахунок №0602 відкритий 21.01.2014. Заявником надано інформацію стосовно залишку коштів на рахунку у банку лише щодо одного рахунку №0602. Суд зазначає, що відсутність коштів на рахунках боржника на конкретну дату не свідчить про неможливість виконання судового рішення.

Судом встановлено, що заявник звітує про діяльність та як платник єдиного податку за 1 півріччя 2014 року надав до ДПІ у м. Черкасах 16.07.2014 декларацію (а.с.91), де ФОП ОСОБА_1 задекларовано дохід за звітний період у сумі 1 122 305 грн. 44 коп. із визначенням суми податку за ставкою 5% - 56 115 грн. 27 коп., у попередньому звітному періоді було отримано дохід і визначено суму податку 33 395 грн. 27 коп.

Враховуючи відсутність доказів, що свідчили би про наявність обставин, що ускладнюють або виключають (роблять неможливим) тривалий час виконання судового рішення і повинні бути доведені заявником, зважаючи на укладені договори фізичною особою ОСОБА_1, а не ФОП ОСОБА_1 щодо отримання кредиту (а.с.46, 62), наявність рахунків у різних банках(а.с.90), надання довідки про залишки коштів тільки з ПУАТ «Фідобанк» (а.с.81), не надання податкових декларацій за період 2011-2013 роки, суд дійшов висновку, що доводи викладені у заяві є необґрунтованими та такими, що не відповідають встановленим обставинам справи.

Пунктом 4.1 ст.4 Кодексу № 2755 передбачено, що податкове законодавство України ґрунтується, зокрема, на принципах: загальності оподаткування (кожна особа зобов'язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу); рівності усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації.

Відповідно до ст.92 Конституції України виключно Законами України встановлюються Державний бюджет України і бюджетна система України; система оподаткування, податки і збори. Виходячи з наведеного, суди не наділені правом своїми рішеннями безпосередньо здійснювати формування дохідної частини чи надавати пільги, підміняючи уповноваженого субєкта публічної адміністрації. Оскільки згідно ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, то за наявних обставин справи судом не може бути прийнято рішення про зміну дохідної частини Державного бюджету України на відповідний рік, у т.ч. у порядку, встановленому ст.263 КАС України за відсутності виняткових обставин.

Суд зазначає, що підставою для розстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, тому усі ці обставини повинні бути доведені заявником. У даному випадку такі юридичні факти та докази у заявника відсутні. Посилання на тяжке фінансове становище не є винятковою обставиною у розумінні ст.263 КАС України. Доказів наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, заявником до суду не надано, а тому суд дійшов висновку, що у задоволені заяви від 18.08.2014 про розстрочення виконання постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 31.07.2014 у справі 823/2165/14 належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 159, 160, 165, 167, 263 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про розстрочення виконання постанови Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 823/2165/14 відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Черкаський окружний адміністративний суд у порядку, передбаченому статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.В.Трофімова