Справа № 2а-2579/09/0870
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2009-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія статобліку 6.13
ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 травня 2009 р. о 12 год. 15 хв. Справа № 2а-2579/09/0870

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н.В.

при секретарі Горбовій І.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Управління Пенсійного фонду України у Михайлівському районі Запорізької

області, смт. Михайлівка Запорізької області

до: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Веселівському районі Запорізької області, смт. Веселе Запорізької області

про зобовязання вчинити дії та стягнення суми,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 08.04.2009 р. № 1600/08

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 16.01.2009 р. № 27

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України у Михайлівському районі Запорізької області звернулося до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Веселівському районі Запорізької області, в якому просить суд зобовязати відповідача прийняти до заліку для відшкодування суми виплаченої пенсії, яку призначено внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_3 та витрат на її доставку в розмірі 4883,88 грн., а також стягнути з відповідача вказану суму. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що виконавчою дирекцією в порушення вимог чинного законодавства не включені до актів і відповідно не прийняті до заліку для подальшого відшкодування суми витрат на виплату пенсії ОСОБА_3, в розмірі виплаченої пенсії за період з 01.05.2008 р. по 03.02.2009 р., а саме: за травень-грудень місяць 2008 р. 4291,93 грн. з них 1782,40 грн. основний розмір пенсії, 27,81 грн. поштовий збір, 2443,60 грн. державна адресна допомога та 38,12 грн. поштовий збір; за січень 2009 р. 552,49 грн. з них 222,80 грн. основний розмір пенсії, 3,48 грн. поштовий збір, 321,20 грн. адресна допомога та 5,01 грн. поштовий збір; за лютий 2009 р. 552,49 грн. з них 222,80 грн. основний розмір пенсії, 3,48 грн. поштовий збір, 321,20 грн. адресна допомога та 5,01 грн. поштовий збір; за березень 2009 р. 513,03 грн. з них 206,89 грн. основний розмір пенсії, 3,23 грн. поштовий збір, 298,26 грн. державна адресна допомога, 4,65 грн. поштовий збір.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги з підстав, викладених у позові.

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Веселівському районі Запорізької області в письмових запереченнях від 19 травня 2009 року (вих. №24-09 ас/09-1) позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими. Вказує на те, що оскільки до набрання чинності Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»ОСОБА_3 не мав права на відшкодування шкоди згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, повязаних з виконанням ним трудових обовязків, не мав статусу застрахованої особи, Фонд не має підстав для прийняття до заліку будь-яких сум. Крім того зазначає, що ні Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», ні Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, повязаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання не передбачено обовязок відповідача по відшкодуванню виплат, визначених постановою КМУ від 26.03.2008 р. № 265.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заперечення з підстав викладених вище.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволені позову Управління Пенсійного фонду України у Михайлівському районі Запорізької області слід відмовити повністю виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 1 Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування встановлено, що загальнообовязкове державне соціальне страхування це система прав, обовязків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Згідно зі ст. 4 Основ в Україні залежно від страхового випадку до одних з видів загальнообовязкового державного соціального страхування відноситься страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

За пенсійним страхуванням відповідно до ст. 25 Основ надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: пенсії за віком, по інвалідності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не повязаного з роботою, інвалідності з дитинства,); пенсії у звязку з втратою годувальника; медичні профілактично-реабілітаційні заходи; допомога на поховання пенсіонерів.

У частині 4 ст. 26 Основ встановлено, що якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: а) допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; б) одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого; в) щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого; г) пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; д) пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; є) допомогу дитині відповідно до статті 9 цього Закону.

Статтею 24 вказаного Закону передбачено, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Згідно з п. 3 ст. 8 Закону обов'язковому страхуванню від нещасних випадків підлягають особи які утримуються у виправних, лікувально-трудових закладах та залучаються до трудової діяльності на виробництві цих установ або на інших підприємствах за спеціальними договорами.

ОСОБА_4 набрав чинності з 1 квітня 2001 року, тому вищевказана категорія громадян набула статусу «застрахованого»з 01.04.2001 р. Крім того, було ще внесено зміни в статтю 253 Кодексу законів про працю України.

Нещасний випадок з ОСОБА_3 стався 28.05.1993 р. під час відбування покарання в установі ЯЯ 310/99 - до набрання Законом чинності, тому норми п. 3 ст. 8 Закону не поширюються на випадок з ОСОБА_3

Згідно ст. 51 Виправно-трудового кодексу України особи, які втратили працездатність під час відбування покарання, після звільнення їх від покарання мають право на пенсію і на компенсування шкоди у випадках і в порядку, встановлених законодавством України.

У зв'язку з втратою працездатності, пов'язаною з травмами у виправних закладах до 01.04.2001р. встановлення труп інвалідності повинно провадитись по загальному захворюванню, у відповідності з діючими на той час нормативними актами «Положенням про медико-соціальну експертизу», затверджену постановою Кабінету міністрів України від 22.02.1992р. №83 та методичних вказівок Управління лікарсько-трудової експертизи міністерства соціального забезпечення РРФСР «Об определении причин инвалидности», де вказано, що «травма, полученная во время работы в заключении не может квалифицироваться как «травма», полученная на «производстве», так как работа в заключении не являетея работой по найму. Причину инвалидности в этих случаях следует определять - общее заболевание».

Таким чином, 30.10.2000 року під час огляду ОСОБА_3 МСЕКом не враховані вимоги діючого законодавства щодо встановлення причини інвалідності громадянам по травмам, отриманим ними до 01.04.2001 р. під час відбування покарань.

Статтею 2 Закону передбачено, що право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону мають особи, право яких на одержання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам унаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків.

ОСОБА_4 до набрання чинності Законом ОСОБА_3 не мав права на відшкодування шкоди згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, не мав статусу застрахованої особи, відповідач не має підстав для прийняття до заліку вказаних сум.

Щодо адресної допомоги.

26 березня 2008 р. Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян», пунктом 1 якої передбачено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною та щомісячної доплати до пенсії у зв'язку з втратою годувальника членам сімей шахтарів, смерть яких настала внаслідок нещасного випадку на виробництві) не досягає в осіб, яким призначено пенсію у зв'язку з втратою годувальника, на одного непрацездатного члена сім'ї 100 відсотків, на двох - 120 відсотків, на трьох і більше - 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

Відповідно до п. 4 цієї постанови виплата щомісячної державної адресної допомоги здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога.

Звертаючись до суду із позовом, Управління ПФУ у Михайлівському районі Запорізької області посилається на те, що відповідач має узгодити суми витрат виплачених позивачем сум державної адресної допомоги до пенсії та суми витрат з її доставки на підставі Порядку. Проте, такий висновок позивача є помилковим, з огляду на наступне.

Згідно п. 3 Порядку, відшкодуванню підлягають пенсії, призначені відповідно до пунктів «а», «в», «г» статті 26, статей 37, 38, та пенсії, виплачені відповідно до статей 91, 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення»в разі настання страхових випадків, визначених Переліком обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2001 року № 1094.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Отже, пунктами 3 та 4 Порядку визначено вичерпний перелік видів пенсій та сум, які підлягають відшкодуванню, серед яких не передбачено відшкодування Пенсійному фонду державної адресної допомоги.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Враховуючи те, що ані ст. 21 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», ані п. п. 3-4 Порядку не передбачено обовязку відповідача приймати до заліку та в подальшому відшкодовувати витрати на виплату державної адресної допомоги та витрати на її доставку, у задоволенні вимог про відшкодування витрат на виплату державної адресної допомоги та витрат з її доставки слід відмовити.

Крім того, суд вважає що обраний позивачем у цій справі спосіб захисту (відновлення) порушеного права є таким, що не відповідає змісту прав Управління пенсійного фонду України, щодо відшкодування понесених ним витрат, оскільки вище зазначений порядок, на який покладається позивач, не врегульовує спірних відносин, які виникли у даному випадку, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірки розрахунків розраховано на відсутність спору. У разі відсутності згоди на підписання таких актів з боку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, вимоги про відшкодування таких сум мають вирішуватися в судовому порядку в судах адміністративної юрисдикції, шляхом предявлення позову про стягнення цих сум на централізованому рівні, а не шляхом предявлення вимог про підписання актів звірки.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду України, який у своїй постанові від 20.03.07 за наслідками розгляду в порядку провадження за винятковими обставинами справи № 21-897 во 06 за позовом УПФУ у Великобагачанському районі Полтавської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Великобагачанському та Решетилівському районах Полтавської області про зобовязання прийняти до заліку та відшкодування суми (копія якої знаходиться в матеріалах справи), визнав, що (...) страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишнього СРСР, а в разі виплати такої допомоги органами Пенсійного фонду України - відшкодовувати останньому витрати, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Крім того, (...) у разі незгоди на підписання актів з боку Фонду соціального страхування від нещасних випадків вимоги про стягнення коштів мають вирішуватись у судовому порядку в судах адміністративної юрисдикції, а не шляхом предявлення вимог про підписання актів звірки.

Посилання відповідача про необхідність залишення позовної заяви без розгляду в частині зобовязання прийняти до заліку та стягнення суми державної адресної допомоги судом до уваги не приймаються, оскільки суду не надано відповідних підтверджуючих документів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України у Михайлівському районі Запорізької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Веселівському районі Запорізької області, про зобовязання прийняти до заліку для відшкодування та стягнути суму виплаченої пенсії, призначеної внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_3 та витрат на її доставку в розмірі 4883,88 грн., - відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня її проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Постанова складена у повному обсязі 26 травня 2009 року.

Суддя (підпис) Н.В. Стрельнікова

Постанова не набрала законної сили

Суддя: