Справа № 804/4213/13-а
Суддя: Власенко Денис Олександрович
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2015 р. Справа № 804/4213/13-а
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Власенка Д.О.,
при секретарі судового засідання Пасічнику Т.В.
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до Державного підприємства Науково-дослідна агрофірма «Наукова» Національної академії аграрних наук України про зобовязання вчинити певні дії, -
Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області 26 березня 2013 року звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державного підприємства «Науково-виробнича дослідна агрофірма «Наукова» Національної академії наук України», в якому з урахуванням уточнень до адміністративного позову просила зобов'язати відповідача виконати вимоги Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 30.01.2013 № 04-07-05-15/1352, на загальну суму 91 159 157,17 грн. а саме:
- п. 2 вимоги відшкодувати порушення на загальну суму 89 791 155,66 грн, у т. ч. шляхом проведення претензійно-позовної роботи з особами, якими допущене порушення, відповідно до вимог законодавства.
- п. з вимоги поновити за обліком підприємства дебіторську заборгованість у сумі 1 084 440,00 грн. перед ПАТ КБ «Приватбанк» та відшкодувати зазначене порушення, у т. ч. шляхом проведення претензійно-позовної роботи з ним.
- п. 4 вимоги поновити за обліком підприємству дебіторську заборгованість на суму 159 874 71 перед орендарями та відшкодувати у т. ч. шляхом проведення претензійно-позовної роботи з орендарями.
- п. 6 вимоги - поновити за обліком підприємства дебіторську заборгованість на і суму 55 611М грн. перед орендарями та відшкодувати зазначене порушення, у т. ч. шляхом проведення претензійно-позовної роботи з орендарями.
- п. 8 вимоги - - відшкодувати порушення на суму 9 890,90 грн., у т. ч. [іляхом проведення претензійно-позовної роботи з особами, якими допущене порушення, відповідно до вимог законодавства.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області (далі - позивач) надіслано до Державного підприємства Науково-дослідна агрофірма «Наукова» Національної академії аграрних наук України (далі ДПНДА «Наукова» або відповідач) обов'язкові для виконання вимоги про усунення виявлених ревізією порушень фінансової дисципліни, проте об'єктом контролю не забезпечено повне виконання зазначених вимог, що стало підставою для звернення до суду.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги повністю з підстав, викладених в адміністративному позові та наданих в судовому засіданні поясненнях.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, в обґрунтування своєї правової позиції зазначив, що вимоги про усунення виявлених ревізією порушень фінансової дисципліни частково відповідачем виконано. В іншій частині підприємство вважає означені вимоги протиправними.
Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
За матеріалами справи позивачем відповідно до п.1.3.1.2 Плану контрольно-ревізійної роботи ДФІ в Дніпропетровській області на ІІІ квартал 2012 року та на підставі направлення на проведення ревізії від 23.08.12 №1157-12 фахівцями інспекції проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності відповідача за період з 01.05.11 по 01.08.12, а з питань виникнення дебіторської та кредиторської заборгованості у т.ч. за кредитними договорами з ПАТ КБ Приватбанк та операцій з майном, за період з 1996 року по звершений звітний період. За результатами ревізії складений Акт від 16.11.12 №07-21/69 (далі Акт ревізії). Примірник вказаного акту ревізії отриманий позивачем 10.12.12. Позивач листом від 12.12.12 № 794 повернув відповідачу отримані примірники Акту ревізії з відміткою про заперечення. Відповідні заперечення були направлені позивачем на адресу відповідача за вих. № 830 від 19.12.12. Відповідно до Висновків відповідача на заперечення до Акту ревізії, затверджених першим заступником начальника ДФІ в Дніпропетровській області ОСОБА_3 27.12.12 заперечення позивача були враховані частково. З посиланням на згаданий акт контролюючим органом на адресу обєкту контролю - позивача направлена Вимога Про вжиття заходів щодо усунення та недопущення виявлених ревізією фінансових порушень від 30.01.13 №04-07-05-15/1352. Підставою для прийняття спірної Вимоги слугували судження відповідача, викладені у висновках акту ревізії, щодо порушення позивачем ряду положень законодавчих актів з урахуванням заперечень позивача на Акт ревізії.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесеної на підставі такого висновку спірного акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Щодо висновків відповідача про порушення позивачем розрахункової дисципліни внаслідок не проведення претензійно-позовної роботи за дебіторською заборгованістю та пропуску строку позовної давності за взаємовідносинами з контрагентами ПАТ КБ Приватбанк на суму 84 058 030,62 грн., ЗАТ УкрРос на суму 2 949 022,99 грн. ДП ВО ПМЗ на суму 2 784 102,05 грн., у звязку з чим підприємству нанесено матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 89 791 155,66 грн., чим порушено ст. 610 та ст. 611 Цивільного кодексу України (п.2 оскаржуваної вимоги).
Як вбачається зі змісту акту ревізії, висновки щодо наявності у позивача дебіторської заборгованості перед ПАТ КБ Приват-Банк, яка станом на 01.08.12 становить 84 058 040,62 грн. за договорами від 04.10.00 № 254 на суму 118 051,20 грн., від 30.10.97 № 95 на суму 11 461 341,33 грн.; від 12.10.00 № 262 на суму 169 857,75 грн.; від 08.06.99 № 52 на суму 72 308 780,34 грн., ґрунтуються виключно на даних Головної книги позивача за 2004 рік. Помилковість, необґрунтованість та передчасність таких висновків вбачається з наступного.
За змістом Методичних рекомендацій по застосуванню регістрів бухгалтерського обліку, затверджених Наказом міністерства фінансів України від 29.12.00 №356, головна книга є систематизованою формою бухгалтерського обліку, у якій представлені підсумкові дані за конкретними бухгалтерськими рахунками і звітами та до якої переносяться показники облікових регістрів.
Положеннями ч.2 ст. 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні №996-14 (далі закон №996) бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до ч.5 ст.9 Закону №996 господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.
За змістом Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою КМУ від 20.04.06 №550 (далі - Порядок №550), документальна перевірка передбачає контроль за установчими, фінансовими, бухгалтерськими (первинними і зведеними) документами, статистичною та фінансовою звітністю, господарськими договорами, розпорядчими та іншими документами об'єкта контролю, пов'язаними з плануванням і провадженням фінансово-господарської діяльності, веденням бухгалтерського обліку, складенням фінансової звітності.
Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку, що будь-які дані, занесені обєктом контролю до бухгалтерських зведених документів, документів статистичної та фінансової звітності мають бути підтверджені первинними документами, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Відтак, відсутність первинних документів господарської діяльності в підтвердження даних у зведених документах підприємства, в тому числі в його Головній книзі, в статистичній та фінансовій звітності свідчить про безпідставність та необґрунтованість таких даних. Отже за відсутністю у позивача та ПАТ КБ Приватбанк первинних документів, як-то договорів між позивачем та ПАТ КБ Приватбанк від 04.10.00 № 254 на суму 118 051,20 грн., від 30.10.97 № 95 на суму 11 461 341,33 грн.; від 12.10.00 № 262 на суму 169 857,75 грн.; від 08.06.99 № 52 на суму 72 308 780,34 грн., на підставі яких у позивача за даними Головної книги від 2004р. виникла дебіторська заборгованість в розмірі 84 058 040,62 грн., дані такої систематизованої форми бухгалтерського обліку є непідтвердженими та такими, що не мають доказової сили в обґрунтування доводів відповідача щодо наявності у позивача дебіторської заборгованості в означеному розмірі.
В ході ревізії позивачем зазначалось, що вказані договори є кредитними договорами між позивачем та ПАТ КБ Приватнбанк, за якими позивач виступає позивальником, а банк кредитором, тобто має місце кредиторська, а не дебіторська заборгованість. Проте, відповідачем такі доводи позивача не прийняті до уваги та будь-яких висновків з приводу вказаних договорів, за якими банк виступає кредитором, а позивач позичальником не висловлено.
Також суд зазначає, що відсутність у позивача дебіторської заборгованості перед ПАТ КБ Приватбанк на суму 84 058 040,62 грн. підтверджується рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.12 у справі №1/5005/8943/2012, яким ДП НВДА Наукова відмовлено у задоволені позову до ПАТ КБ Приватбанк про стягнення заборгованості в означеному розмірі. Як вбачається зі змісту вказаного рішення, судом встановлено, що за кредитними договорами від 04.10.00 № 254 на суму 118 051,20 грн., від 30.10.97 № 95 на суму 11 461 341,33 грн.; від 12.10.00 № 262 на суму 169 857,75 грн.; від 08.06.99 № 52 на суму 72 308 780,34 грн. між сторонами у справі існують кредитні відносини, в яких ПАТ КБ Приватбанк виступає кредитором, а позивач позичальником. Первинні документи, що підтверджують дебіторську заборгованість позивача в сумі 84 058 030,62 грн. відсутні.
Відповідно до ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Як вбачається зі змісту акту ревізії, висновки щодо наявності у позивача дебіторської заборгованості Державного підприємства Виробниче обєднання Південний машинобудівельний завод в сумі 2 784 102,05 грн., ґрунтуються виключно на даних оборотно-сальдових відомостей за субрахунком 361 Розрахунки з вітчизняними покупцями 2007р. Відповідні первинні документи, які б підтверджували факт проведення відповідної господарської операції на означену суму між позивачем та ДП Виробниче обєднання Південний машинобудівельний завод відсутні.
Як зазначено вище, відповідно до ст.9 Закону №996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є саме первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Відсутність таких або невідповідність даних у бухгалтерському обліку даним у первинних документах вказує на помилковість та безпідставність відомостей бухгалтерського обліку. Отже будь-які висновки контролюючих органів без дослідження відповідних первинних документів є передчасними та необґрунтованим. Відсутність договірних відносин між позивачем та ДП Виробниче обєднання Південний машинобудівельний завод підтверджується і рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.12 по справі № 43/5005/7811/2012, яким відмовлено в задоволені позову ДП НВДА Наукова про стягнення з ДП Виробниче обєднання Південний машинобудівельний завод заборгованості в розмірі 2 784 102,05 грн. Про існування вказаного рішення позивач повідомляв відповідача в ході проведення ревізії, що не заперечується представником відповідача, проте відповідних висновків в акті ревізії від 16.11.12 ревізійної бригадою не відображено.
Як вбачається зі змісту акту ревізії, висновки щодо наявності у позивача дебіторської заборгованості Закритого акціонерного товариства Укр Рос в сумі 2 949 022,99 грн., ґрунтуються виключно на даних оборотно-сальдових відомостей за субрахунком 361 Розрахунки з вітчизняними покупцями 2007р. Відповідні первинні документи, які б підтверджували факт проведення відповідної господарської операції на означену суму між позивачем та ЗАТ Укр Рос відсутні. Як встановлено в ході проведення ревізії, дебіторська заборгованість в сумі 2 949 022,99 грн. списана позивачем в грудні 2011р. у звязку із тим, що позивачем отриманий ОСОБА_3 з ЄДРЮОФОП, відповідно до якого ЗАТ УкрРос припинено.
З даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців вбачається, що ЗАТ УкрРос припинено 07.08.06. Відповідно до ст.80 ЦК України юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Згідно зі ст.104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилась з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення, з цього ж дня припиняється і цивільна правоздатність такої юридичної особи (ч.4 ст.91 ЦК України), а відтак можливість бути позивачем та відповідачем у справі. Наведені законодавчі положення дають підстави для висновку про відсутність у ЗАТ УкрРос з 07.08.06 цивільної право- і дієздатності та можливості бути позивачем та відповідачем у спуді. Відтак твердження відповідача щодо пропуску строку позовної давності та не проведення претензійно-позовної роботи щодо стягнення суми з ЗАТ УкрРос, яка за даними обліку позивача виникла з 2007р., є помилковим та безпідставним, оскільки припинення вказаної юридичної особи з 07.08.06 унеможливлює набуття нею статусу позивача чи відповідача в суді після 07.08.06.
Крім того, як вже зазначено вище, будь-які дані бухгалтерського обліку мають ґрунтуватись на даних первинних документів, що фіксують факт проведення відповідної господарської операції. Відсутність таких первинних документів вказує на безпідставність та непідтвердженість даних бухгалтерського обліку підприємства.
Враховуючи викладене, за відсутністю у позивача дебіторської заборгованості в розмірі 89 791 155,66 грн., а також у звязку з припинення юридичної особи ЗАТ УкрРос з 07.08.06, висновки відповідача щодо нанесення матеріальної шкоди на означену суму внаслідок не проведення претензійно-позовної роботи є необґрунтованими, а п.2 спірною вимоги таким, що підлягає скасуванню.
Щодо п.3 спірної вимоги, за змістом якої позивачу необхідно поновити за обліком підприємства дебіторську заборгованість ПАТ КБ Приватбанк на суму 1 084 440 грн. та відшкодувати зазначене порушення, в т.ч. шляхом проведення претензійно-позовної роботи, суд вказує на таке. Означена вимога предявлена у звязку з тим, що ревізією повноти надходження достовірності та правильності визначення доходів підприємства від використання нерухомого майна встановлено, що в порушення вимог п.1 Наказу по підприємству від 16.09.08 №58 позивачем надано послуг зі стоянки автомобілів ПАТ КБ Приватбанк за період з 01.05.11 по 01.08.12 за заниженими тарифами, що призвело до недоотримання позивачем доходів в сумі 1 084 440 грн.
Судом встановлено, що 01.08.07 між позивачем (виконавцем), та ЗАТ КБ "Приватбанк" (замовником), укладений договір №01-08/07 про надання місця для стоянки. Відповідно до п.1.1 договору виконавець надає замовнику місце у підрозділі НВД АФ "Наукова" автотранспортному підприємстві, яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Праці, б. 2-т під стоянку автотранспортних засобів в кількості до 30 шт. Додатковою угодою №1 від 14.11.07 до договору сторони домовились про збільшення місць під стоянку автотранспортних засобів в кількості до 50шт., а згідно додаткової угоди №3 від 16.12.08 до договору кількість місць була збільшена до 100 одиниць. Розмір плати за надані послуги для стоянки автотранспорту в розрізі видів транспорту за місяць з урахуванням податку на додану вартість відповідно до Додаткової угоди №3 від 16.12.08 до Договору складає: легкові автомобілі та мікроавтобуси -60,00грн.; вантажні автомобілі, самохідні машини та контейнери -120,00грн.; вантажні автомобілі з причепом -180,00грн. Додатковою угодою №4 від 31.12.09 до Договору це Договір діє до 31.12.12 включно.
Також судом встановлено, що 16.09.08 НВДА "Наукова" виданий наказ № 58, згідно з п.1 якого з 01.10.08 встановлювалися розцінки за стоянку автомобілів та іншої самохідної техніки на території автотранспортного підприємства (за місяць з урахуванням ПДВ): легковий автомобіль та мікроавтобус -180,00грн.; вантажний автомобіль чи самохідний агрегат -300,00грн., вантажний автомобіль з причепом -360,00грн.; контейнер -180,00грн. Листом від 24.09.08 за вих. №453/1 позивач повідомив ЗАТ КБ "Приватбанк" про необхідність внесення змін до договору про надання місць для стоянки та до листа було додано додаткову угода до договору №01-08/07 (ст.) від 01.08. в двох примірниках, що підтверджується описом вкладення до листа, але відповіді від ПАТ КБ Приватбанк не було отримано, що не заперечується ані представником позивача, ані представником відповідача. Отже, додатковий договір до Договору від 01.08.07 Про надання місця для стоянки, яким би змінювався розмір оплати з надані послуг для стоянки автотранспорту відповідно до наказу від 16.09.08 №58, між позивачем та ПАТ КБ Приватбанк укладений не був.
Суд відмічає, що відповідно до Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 10 Дебіторська заборгованість, затвердженого наказом міністерства фінансів України від 08.10.99 №237, зареєстрованого в Мінюсті 25.10.99 за №725/4018, дебіторська заборгованість - сума заборгованості дебіторів підприємству на певну дату. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як встановлено судовим розглядом справи, та не заперечується відповідачем, між позивачем та Пат КБ Приватбанк на підстав договору від 01.08.07 №01-08/07 виникли договірні зобовязання, за якими виконавець зобовязаний виділити місце для стоянки транспортних засобів, а замовник зобовязаний, зокрема своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги. Розмір плати, як зазначено вище, визначений Додатковою угодою №3 від 16.12.08 до Договору. Фактів невиконання ПАТ КБ Приватбанк свого зобовязання зі сплати послуг в розмірі, встановленому такою угодою, судом не встановлено, а відповідачем про існування таких фактів не зазначено. Відтак заборгованість ПАТ КБ Приватбанк позивачу за вказаними договірними відносинами відсутня. За викладених обставин, враховуючи вищенаведені положення Закону №996, за змістом яких дані бухгалтерського обліку ґрунтуються на первинних документах, що фіксують факт проведення господарської операції, підстави для поновлення за обліком підприємства дебіторської заборгованості на суму 1 084 444 грн. відсутні.
Стосовно вимоги відповідача про відшкодування зазначено суми шляхом проведення претензійно-позовної роботи суд зазначає, що в матеріалах справи наявні докази звернення позивача до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до ПАТ КБ Приватбанк про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 1 455 560,44 грн. Рішенням суду від 11.12.12 відмовлено в задоволені такого позову ДП НВДА Наукова, оскільки відсутні підстави для висновку, що позивачу спричинені збитки у заявленій сумі, а також що між діями відповідача щодо використання місць під стоянку та несенням плати за надані послуги та збитками існує причинний зв'язок. Про вказане рішення суду позивач повідомив відповідача в своїх запереченнях на акт ревізії від 19.12.12 №830.
Враховуючи наведене, суд доходить до висновку, що п.3 спірної вимоги щодо поновлення за обліком підприємства дебіторську заборгованість ПАТ КБ Приватбанк на суму 1 084 440 грн. та відшкодування зазначеного порушення шляхом проведення претензійно-позовної роботи є безпідставним та необґрунтованим.
Щодо п.4 оскаржуваної вимоги, відповідно до якого позивачу необхідно поновити за обліком підприємства дебіторську заборгованість на суму в розмірі 456 874,73 грн. перед орендарями та відшкодувати зазначене порушення, у т.ч. шляхом проведення претензійно-позовної роботи з орендарями. Відповідно до акту ревізії недоотримання позивачем доходів на означену суму є наслідком: - заниження орендної ставки за договорами оренди приміщень від 01.05.07 № 18-п/07 та від 25.07.12 № 25/07-12па під розміщення офісу ТОВ ПРИВАТ-АГРОЦЕНТР за період з 14.09.11 по 31.08.12, в результаті чого агрофірмою недоотримано орендної плати на суму 237 575,85 грн., що є порушенням вимог додатку 2 ОСОБА_1 розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (із змінами) (далі ОСОБА_1 розрахунку № 786); - заниження орендованих площ в укладених договорах загальною площею 1026,90 м2 за період з 01.05.2011 по 01.08.2012 по 9 орендарях на загальну суму 38 848,68 грн.; - не проведення коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць за договором оренди з ТОВ ТД ПРИВАТ на суму 180 450,20 грн., що є порушенням вимог п. 12, п. 13 ОСОБА_1 розрахунку № 786.
Як встановлено в ході розгляду справи, між позивачем та ТОВ Приват-Агроцентр був укладений Договір від 01.01.07 № 18-п/07 ор оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності. 30.09.11 між позивачем та ТОВ Приват-Агроцентр було укладено Додаткову угоду до вказаного Договору № 18-п/07, відповідно до якої було збільшено розмір орендної плати у звязку з внесенням змін до постанови КМУ № 786. 25.07.12 між позивачем та ТОВ Приват-Агроцентр був укладений Договір оренди окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває у державній власності № 25/07-12па та Додаткову угоду до вказаного Договору, відповідно до якої ставку встановлено на рівні 18%.
У звязку із наведеними обставинами, позивачем виставлено ТОВ Приват-Агроцентр рахунок від 19.10.12 № 872 про сплату орендної плати у розмірі 274 568,40 грн. та оформлено з ТОВ Приват-Агроцентр Акт здачі - прийняття робіт (надання послуг) від 19.10.12 № 1046 на вказану суму. Як вбачається з платіжного доручення № C1218UATGJ від 18.12.12, копія якого наявна в матеріалах справи, сума в розмірі 274 568,40 грн. сплачена ТОВ Приват-Агроцентр в повному обсязі. Проти наведених фактів усунення позивачем виявлених поуршень представник відповідача не заперечує.
На підставі викладеного суд доходить до висновку, що позивачем усунені порушення, виявлені в ході ревізії, що стосуються заниження орендної плати за договорами оренди приміщень з ТОВ Приват-Агроцентр та недоотримання орендної плати на суму 237 575,85 грн. Про усунення таких порушень позивачем повідомлено відповідача в запереченнях на Акт ревізі від 19.12.12 №830, тобто до складання та направлення спірної вимоги. Наведене не заперечується відповідачем, відтак підстави для відображення вказаної суми за обліком підприємства як дебіторська заборгованість та вчинення ходів для її відшкодування відсутні.
За викладених обставин, враховуючи положення Порядку №550, надіслана вимога в означеній частині є безпідставною.
Щодо пункту 5 оскаржуваної вимоги, відповідно до якого позивачу необхідно відшкодувати витрати в розмірі 58 118,27 грн., понесені у звязку із перевищенням норм списання насіння соняшника на полях № 6, № 7, № 13, № 11, № 12, № 37, № ЗО, № 33, № 27 СГП Долинське та кукурудзи на полях № 45, № 49 СГП Центральне, в т. ч. шляхом проведення претензійно-позовної роботи з особами, якими допущене порушення, відповідно до вимог законодавства. Як вбачається зі змісту Акту ревізії, така вимога сформована з посиланням на порушення позивачем глави 1 навчального посібника Рослиництво. Технології вирощування сільськогосподарських культур 2010 р.в. та навчального посібника Рослинництво з основами селекції і насіннєводства 1983 р.в. Суд зважує, що означені посібники не є нормативно-правовими актами, у звязку з чим не є обовязковими до виконання. Положеннями абз.4 п.35 Порядку №550 чітко визначено, що в констатуючій частині акта ревізії фіксуються виявлені допущені об'єктом контролю порушення законодавства з обов'язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно - правових актів, які порушено. Ані в Акті ревізії, ані в ході розгляду справи відповідачем не наведені норми закону чи підзаконного акту, що порушені позивачем списанням у 2012р. посадових одиниць на суму 58 118,27 грн.
Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 10 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні органу державного фінансового контролю надається право, зокрема пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства. Враховуючи, що п.5 спірної вимоги містить вимогу щодо усунення порушення положень навчальних посібників, а не діючого законодавства, оскаржувана вимога в тій частині є протиправною та підлягає скасуванню.
В будь-якому разі, у відповідності до навчального посібника «Рослинництво з основами селекції і насіннєводства» 1983 року випуску, на який посилається ДФІ в Дніпропетровській області, норми висіву соняшника складають від 6 до 10 кг на 1 га, що складає від 0,6 до 1 посадкових одиниць на 1 га та норми висіву кукурудзи складають від 15 до 20 кг на 1 га, що складає від 1,07 до 1,42 посадкових одиниць на 1 га. Крім того передбачено, що норми висіву насіння диференціюються в залежності від якості обробітку ґрунту, способів догляду, ґрунтово-кліматичних та інших факторів (з погіршенням умов норми висіву насіння збільшують).
Згідно Технологічного плану обробітку земель НВД АФ «Наукова» на 2012-2014р.р., затвердженого в.о. генерального директора ОСОБА_4 (копія долучена до матеріалів справи), заплановано в 2012р. посів соняшника на площі 2375 га та кукурудзи на площі 1520 на полях СГП «Долинське» та СГП «Центральне».
На виконання Технологічного плану обробітку земель НВД АФ «Наукова» на 2012-2014р.p., у відповідності до навчального посібника «Рослинництво з основами селекції і насіннєводства» 1983 року випуску, щяковуючи якість обробітку ґрунту, способи догляду, ґрунтово-кліматичні фактори, при здійснені посіву агрономом ДП «НВД АФ «Наукова» НААН» було встановлено та застосовано норми висіву насіння від 0.5 до 0,61 посадкових одиниць на 1 га, що підтверджується Актом № 21 витрат насіння та матеріалу за травень 2012 року (копія додається) та норми висіву насіння кукурудзи від 0,9 до 1,42 одиниць на 1 га, що підтверджується Актом № 28 витрат насіння та садивного матеріалу за травень 2012 року (копія наявна в матеріалах справи).
Щодо пункту 6 спірної вимоги, за змістом якої позивачу необхідно поновити за обліком підприємства дебіторську заборгованість орендарів на суму 55 677,71 грн. та відшкодувати зазначене порушення, у т.ч. шляхом проведення претензійно-позовної роботи з орендарями, в іншому випадку стягнути з осіб, винних у вчиненні порушень відповідно до вимог законодавства. Як зясовано судом, така вимога предявлена у звязку з тим, що ревізією повноти надходження, достовірності і правильності визначення доходів підприємства від використання землі встановлено, що в договорах оренди будівель і споруд, які надано до перевірки, орендна плата не включає в себе відшкодування позивачу понесених витрат із плати за землю, чим порушені вимоги ст. 270, 287 р. XIII Податкового кодексу України, що призвело до втрати доходів агрофірмою в загальній сумі 55 677,71 грн. за період з 01.05.11 по 01.08.12.
Суд відмічає, що положеннями ст. 270 ПК України, на яку посилається відповідач в обґрунтування своєї позиції, визначається, що є об'єктами оподаткування: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності, а положеннями ст.287 ПК України, на яку також посилається відповідач, визначається строк сплати за землю: власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Аналіз наведених законодавчих положень не дає підстави для висновку, що в договорах оренди будівель і споруд орендодавцем має бути обовязково враховано, що орендна плата повинна включати в себе відшкодування орендодавцю понесених витрат із плати за землю.
Суд відзначає, що ані Закон України Про оренду державного та комунального майна, який є спеціальним законом, що регулює організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств, та майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна,ані положення ОСОБА_1 розрахунку №786 не містять вимогу щодо обовязкового включення орендодавцем суми плати за землю в орендну платну, яку має сплачувати орендар державного майна орендодавцю.
Крім того, як зазначено вище підставою для відображення за обліком підприємства дебіторської заборгованості на певну суму є відповідні первинні документи, що підтверджують факт здійснення господарської операції на таку суму. Отже, за відсутністю відповідних первинних документів, як-то договорів оренди, укладених між позивачем, як орендодавцем та орендарями, за умовами яких останні повинні платити позивачу орендну плату з урахуванням суми плати за землю, законних підстав для відображення позивачем в обліку дебіторської заборгованості орендарів на суму 55 677,61 грн. відсутні. З огляду на викладене, оскаржувана вимога в означеній частині є протиправною та підлягає скасуванню.
Щодо пункту 8 спірної вимоги, яким позивача зобовязано відшкодувати порушення, допущене позивачем через зайве списання мінеральних добрив та засобів захисту рослин на полі №28 СГП Центральне на загальну суму 9 890,90 грн., в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи з особами, якими допущене порушення, відповідно до вимог законодавства.
Дослідження означеного питання судом встановлено наступне. За змістом Технологічного плану обробітку земель НВД АФ Наукова з 01.01.11 по 31.12.11, затвердженого в.о. генерального директора ОСОБА_4, позивачем запланований посів озимого ріпаку ДП НВД АФ Наукова НААН на площі 1 269,0 га, у тому числі на полі №28 - площею 31 га. Для реалізації зазначеного плану позивачем у серпні 2011р. було внесено мінеральні добрива карбамід, які покращають ріст рослин, суперфосфат, який укріпляє кореневу систему рослин та грунтовий гербіцид Дуал-Голд, який здійснює захист рослин від бурянів, на поле № 28 - площею 31га. Наведене підтверджується актом № 18 використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив, отрутохімікатів і гербіцидів за серпень 2011р. та не заперечується відповідачем. У вересні 2011р. позивачем було розпочато проведення посіву озимого ріпаку на полі №28. У звязку із отриманням позивачем листа Дніпропетровського обласного центру з гідрометеорології за № 05-32/78 від 12.09.11 та № 05-32/81 від 26.09.11, якими було повідомлено про несприятливість умов для посіву озимих культур внаслідок дефіциту опадів в серпні та на початку вересня 2011р., головним агрономом ДП НВД АФ Наукова НААН було прийнято рішення про відхилення від вищевказаного технологічного плану та про припинення здійснення посіву, у тому числі на полі №28. Відповідно до Акту № 15 витрат насіння та садивного матеріалу за вересень 2011 року на полі № 28 було здійснено посів озимого ріпаку на площі 22 га замість 31 га. В подальшому, як підтверджено листом Дніпропетровського регіонального центру з гідрометеорології № 05-30/48 від 11.06.12, площа озимого ріпаку вимерзла у грудні 2011р. та січні-лютому 2012р. на 90%, у звязку з чим позивачем складені Акти списання посівів від 26.04.12 та 03.05.12. Наведені обставини вказують на той факт, що припинивши посів на полі №28 позивачем було не допущені додаткові збитки.
Крім того, заслуговують на увагу доводи позивача, що ті мінеральні добрива - карбамід, які покращають ріст рослин, та суперфосфат, який укріпляє кореневу систему рослин та ґрунтовий гербіцид Дуал-Голд, та які були засіяні позивачем на 31 га землі, мають строк дії близько одного року, а тому при підготовці до посіву ярих культур в квітні 2012р., вищевказані мінеральні добрива та гербіциди на поле № 28 - площею 31га не вносились, так як вони були внесені в серпні 2011р.
Окремо суд зауважує, що відповідно до ст. 10 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні органу державного фінансового контролю надається право, зокрема пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства. Враховуючи наведене, а також з огляду на той факт, що п.8 спірної вимоги містить вимогу щодо усунення позивачем порушення без зазначення, порушення якого саме нормативно-правового акту допущено позвиачем, оскаржувана вимога в тій частині є протиправною та підлягає скасуванню.
Враховуючи наведене, зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на правові приписи законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Згідно з ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з державного бюджету України.
Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні адміністративного позову Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до Державного підприємства Науково-дослідна агрофірма «Наукова» Національної академії аграрних наук України про зобовязання вчинити певні дії відмовити.
Судові витрати по справі не стягуються.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 14 липня 2015 року

Суддя ОСОБА_5