Справа № 759/13591/14-а
Суддя: Борденюк В. В.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

пр. № 2-а/759/162/15
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Борденюка В.В.,
при секретарі Трегубенку М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби ГУЮ у м.Києві про визнання постанови державного виконавця незаконною, її скасування і поновлення виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:
У серпні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби ГУЮ у м.Києві у зв`язку із закінченням проведення виконавчих дій з виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва від 11.07.2015 року за № 2-а-7278/11 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію; у зв`язку із цим позивач просив скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби ГУЮ у м.Києві від 27.06.2014 року про закінчення виконавчого провадження та зобов`язати відповідача поновити виконавче провадження по виконанню виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва від 11.07.2015 року за № 2-а-7278/11.
Вимоги позову мотивовано тим, що в провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби ГУЮ у м.Києві знаходився виконавчий лист Святошинського районного суду м. Києва від 11.07.2015 року за № 2-а-7278/11 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з урахуванням розміру премії, встановленої наказом Міністра оборони України №355 від 25.06.2011 року за період з 01.06.2011 року.
Після відкриття 29.07.2013 року виконавчого провадження реального перерахунку пенсії йому здійснено не було, оскільки розмір пенсії після такого перерахунку залишився незмінним у розмірі 6 353,01 грн. При закінченні виконавчого провадження державний виконавець послався на повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 11.06.2014 року № 13830/12, згідно із яким позивачеві було здійснено перерахунок пенсії у порядку, встановленому рішенням суду з 01.06.2011 року з урахуванням премії у розмірі 1314,00 грн., що зазначена у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.03.2014 №97865.
Позивач вказує на те, що при винесенні оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець належним чином не перевірив, чи було реальне виконання рішення суду.
Позивач у судовому засіданні позов підтримав.
В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Водночас, після закінчення судового засідання поштовим зв`язком до суду надійшли письмові пояснення відповідача щодо даного спору із копією матеріалів виконавчого провадження, які долучаються до матеріалів справи без їх дослідження.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом. При цьому зміст ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України не містить жодних застережень, які б надавали можливість за тих чи інших умов не виконувати судове рішення, яке набрало законної сили. Зазначена норма Закону має імперативний характер і довільному та розширеному тлумаченню не підлягає.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно ст. 2 Закону України „Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов`язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Виходячи із засад адміністративного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України „Про виконавче провадження", державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що відповідає конституційному положенню щодо обов`язковості виконання судових рішень на всій території України (ст. 124 Конституції України).
Як убачається із матеріалів справи, на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби ГУЮ у м.Києві перебував виконавчий лист № 2а-7278/2011, виданий 11.07.2013 року Святошинським районним судом м. Києва про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням розміру премії, встановленої наказом МОУ № 355 від 25.06.2011 року за період з 01.06.2011 року(ВП № 38880585).
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
Старшим державним виконавцем відділу примусового викання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Новак Г.М. 27.06.2014 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 38880585 про примусове виконання вищевказаного виконавчого листа № 2а-7278/2011 виданого Святошинським районним судом міста Києва 11.07.2013 року, з якої убачається, що судове рішення згідно повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 11.06.2014 р. № 13830/12 виконано.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження").
Відповідачем не надано суду достатніх та належних доказів у підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови та вчинення всіх заходів щодо примусового виконання виконавчого документа у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження".
Посилання у оскаржуваній постанові державного виконавця на ту обставину, що виплата пенсій здійснюється з урахуванням довідки з Київського міського військового комісаріату суд прийняти до уваги не може, оскільки рішенням Святошинського районного суду м. Києва зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві не лише здійснити перерахунок, а й провести виплату пенсії позивачу із урахуванням премії у розмірі 1314,00 грн., що зазначена у довідці Київського міського військового комісаріату від 31.03.2014 №97865.
Водночас, після такого перерахунку, здійсненого ГУ Пенсійного фонду України у м.Києві, розмір пенсії відповідача залишився незмінним у розмірі 6 353,01 грн.
При винесенні постанову Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби ГУЮ у м.Києві від 27.06.2014 року про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець послався на повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 11.06.2014 року № 13830/12, згідно із яким позивачеві було здійснено перерахунок пенсії у порядку, встановленому рішенням суду з 01.06.2011 року з урахуванням премії у розмірі 1314,00 грн., що зазначена у довідці Київського міського військового комісаріату від 31.03.2014 №97865.
Викладене свідчить про те, що при винесенні оскаржуваної постанови державний виконавець не перевірив факту реального виконання рішення суду і реальної виплати позивачеві пенсії із урахуванням вказаної у рішенні суду премії.
У даному разі повідомлення боржника про виконання судового рішення не є належним доказом реального виконання присуджених судовим актом публічно-правових зобов`язань органу держаної влади перед громадянином України із належного нарахування і виплати пенсії у відповідності до судового рішення.
Так, належним доказом виконання боржником грошових зобов`язань є відповідні бухгалтерські відомості, або інші фінансові документи, які б свідчили про реальне нарахування і виплату управненій стороні визначених судом платежів.
Водночас, із наданої позивачем Розрахунку його пенсії за вислугу років, що був здійснений автоматизованою системою розрахунку пенсій Пенсійного фонду України із підписом і печаткою уповноваженої особи ГУ ПФУ в м.Києві із датою розрахунку: 16.04.2015 року, вбачається, що Й.Чижевському, визначена за рішенням суду премія у розмірі 1314,00 грн., що зазначена у довідці Київського міського військового комісаріату від 31.03.2014 №97865 не виплачується. При цьому, розмір його пенсії залишився незмінним 6 353,01 грн.
У матеріалах справи міститься аналогічний Розрахунок і за 25.09.2014 рік.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про передчасність винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження, то у даному разі відсутні правові підстави для прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.06.2014 року з підстав, передбачених п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", що є підставою для її скасування.
Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження", у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.
За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позов в частині скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов`язання винести постанову про відновлення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа підлягає задоволенню.
Разом з тим, як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26 грудня 2003 року № 14, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України "Про виконавче провадження" можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.
Отже, вимоги в частині зобов`язання відповідача провести виконавчі дії, задоволенню не підлягають, оскільки вони мають бути вчинені державним виконавцем в силу вимог Закону після поновлення виконавчого провадження.
Керуючись ст. ст. 1, 2, 11, 21, 49 Закону України "Про виконавче провадження", постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 року № 14, ст. ст. 2, 18, 71, 93, 99, 100, 104, 161-163 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
позов задовольнити частково.

Визнати незаконною постанову про закінчення виконавчого провадження від 27.06.2014 року ВП №38880585 Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби ГУЮ у м.Києві про закінчення виконавчого провадження.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби ГУЮ у м.Києві від 27.06.2014 року про закінчення виконавчого провадження №38880585.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби ГУЮ у м.Києві, у порядку частини 1 статті 51 Закону України «Про виконавче провадження», поновити виконавче провадження №38880585 з виконання виконавчого листа №2а-7278/11, виданого Святошинським районним судом м.Києва 11.07.2013 року.

У решті позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ: