Справа № 826/1810/14
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року м. Київ К/800/30337/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Калашнікової О.В.
Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г.
провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою підприємства з іноземними інвестиціями "Лукойл Україна" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року у справі за позовом підприємства з іноземними інвестиціями "Лукойл Україна" до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и л а:

Підприємство з іноземними інвестиціями "Лукойл Україна" звернулось в суд з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову від 23.01.2014 року №24/14/7/26-24/2301/02/1 про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач не отримував припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил від 18.10.2013 року, а тому постанова №24/14/7/26-24/2301/02/1 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 23.01.2014 року, винесена за невиконання вищевказаного припису, є протиправною.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, підприємство з іноземними інвестиціями "Лукойл Україна" звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та задовольнити позов.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві проведена позапланова перевірка дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил на об'єкті будівництва "Автозаправний комплекс на вул. Електротехнічна, 30 (літера А)" у Деснянському районі м. Києва, за результатами якої складено акт від 18.10.2013 року.

В ході перевірки встановлено, що на зазначеному автозаправному комплексі позивачем експлуатується нежитлова будівля (літера А) (технічний паспорт на нежитловий будинок виготовлений 11.05.2010 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна), в якій виконано наступні будівельні роботи з реконструкції будівлі, а саме: демонтовано перегородку між приміщеннями №9 (умивальник - відповідно до паспорту БТІ) та №10 (вбиральня - відповідно до паспорту БТІ) та влаштовано вбиральню; влаштовано дверний отвір в перегородці між приміщенням №7 (коридор - відповідно до паспорту БТІ) та №13 (гардеробна - відповідно до паспорту БТІ); у приміщенні №13 (гардеробна - відповідно до паспорту БТІ) влаштовано душову кімнату шляхом зведення двох перегородок; у приміщенні №8 (кладова - відповідно до паспорту БТІ) влаштовано туалет; демонтовано капітальну стіну між приміщеннями №6 (підсобне - відповідно до паспорту БТІ) та №1 (торговий зал - відповідно до паспорту БТІ); закладено дверний отвір між приміщеннями №13 (гардеробна - відповідно до паспорту БТІ) та №14 (душова - відповідно до паспорту БТІ); демонтовано перегородку між приміщеннями №12 (коридор - відповідно до паспорту БТІ) та №14 (душова - відповідно до паспорту БТІ).

На час перевірки вищезазначена нежитлова будівля (категорія складності об'єкта V на підставі класу наслідків такого об'єкта будівництва відповідно до ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 "Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об'єктів будівництва", ДБН А.2.2-3:2012 "Склад та зміст проектної документації на будівництво", ДБН В.1.2-14:2009 "Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ") експлуатується без прийняття в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, чим порушено вимоги частини восьмої статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

На підставі акту від 18.10.2013 року відповідачем 18.10.2013 року було видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з вимогою з 18.10.2013 року заборонити експлуатацію автозаправочного комплексу на вул. Електротехнічна, 30 (літера А) у Деснянському районі м. Києва до усунення допущенного правопорушення та усунути виявлені порушення в термін до 18.11.2013 року.

Складені за результатами перевірки документи разом із супровідним листом №7/26-47/1810/02/1 від 18.10.2013 року, в якому зазначається про необхідність прибуття до Інспекції уповноважених посадових осіб для складення протоколу, направлені на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак, згідно відмітки на поштовому конверті №219 позивач відмовився від отримання поштової кореспонденції, в якій було направлено припис від 18.10.2013 року, про що здійснено відповідний запис на конверті.

Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві з метою перевірки виконання позивачем вимог припису від 18.10.2013 року проведено позапланову перевірку на об'єкті будівництва "Автозаправочний комплекс на вул. Електротехнічна, 30 (літера А) у Деснянському районі м. Києва", за результатами якої складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 09.01.2014 року, в якому встановлено, що вимоги припису від 18.10.2013 року не виконано, а саме: продовжується експлуатація автозаправної станції на вул. Електротехнічна, 30 (літера А) у Деснянському районі м. Києва та не усунуто допущені порушення містобудівного законодавства відповідно до вимог чинного законодавства, в термін до 18.11.2013 року, чим порушено вимоги пункту 3 частини четвертої статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

На підставі акту перевірки від 09.01.2014 року відповідачем видано припис від 09.01.2014 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил та складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 09.01.2014 року.

Відповідачем на підставі акту перевірки від 09.01.2014 року та припису від 09.01.2014 року винесено постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 23.01.2014 року №24/14/7/26-24/2301/02/1, згідно якої визнано позивача винним у вчинені правопорушення, передбаченого абзацом 2 пункту 1 частини шостої статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" (невиконання вимог припису від 18 жовтня 2013 року) та накладено штраф у сумі 12180,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що постанова від 23.01.2011 року №24/14/7/26-24/2301/02/1 є правомірною та не підлягає скасуванню, оскільки в діях позивача наявний склад протиправного діяння (бездіяльності), що призвело до невиконання вимог, установлених законодавством, зокрема, невиконання припису від 18.10.2013 року.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Згідно з статтею 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю розглядають відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Посадові особи інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, серед іншого, безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів; складати акти перевірок; видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

У відповідності до пункту 21 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553, у разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням.

Згідно з пунктів 12, 13, 14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553, посадові особи інспекції під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язані, серед іншого, ознайомлювати суб'єкта містобудування чи уповноважену ним особу з результатами державного архітектурно-будівельного контролю у строки, передбачені законодавством.

В свою чергу, суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право, зокрема, за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним інспекцією, а також зобов'язаний виконувати вимоги інспекції щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Абзацом 2 пункту 1 частини шостої статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" передбачено, що суб'єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу за невиконання приписів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил - у розмірі десяти мінімальних заробітних плат.

При цьому, статтею 1 вищезазначеного Закону встановлено, що правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування-юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вчинення яких тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

Як зазначено вище, в приписі від 18.10.2013 року зазначалося позивачу з 18.10.2013 року заборонити експлуатацію автозаправочного комплексу на вул. Електротехнічна, 30 (літера А) у Деснянському районі м. Києва до усунення допущенного правопорушення та усунути виявлені порушення в термін до 18.11.2013 року.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Пунктом 9 частини четвертої статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право забороняти за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію.

Наказом Міністерство регіонального розвитку; будівництва та житлово-комунального господарства України, від 15.05.2012 року № 240 "Про затвердження форм актів та інших документів, які складаються під час або за результатами здійснення державного архітектурно-будівельного контролю" затверджено форми документів, які складаються під час або за результатами здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та зокрема форми форму припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил згідно з додатком 3; та форму припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з додатком 4. Цей перелік є вичерпним.

Отже, заборона експлуатації закінчених будівництвом об'єктів можлива лише за вмотивованим рішенням керівника Інспекції.

Таким чином, вимога припису про зупинення експлуатації позивачем автозаправочного комплексу без винесення відповідного рішення є протиправною та не повинна виконуватись підприємством.

В той же час, у вказаному приписі містилась вимога, яка зобов'язувала позивача усунути виявлені порушення в термін до 18.11.2013 року, чого зроблено не було, припис також не був оскаржений, а відтак відповідачем правомірно застосовано санкцію, передбачену абзацом 2 пункту 1 частини шостої статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності".

Як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, доводи позивача щодо неотримання припису відповідача від 18.10.2013 року є безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що зазначений припис разом з актом перевірки були надіслані на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що свідчить про виконання відповідачем свого обов'язку щодо ознайомлення позивача з результатами державного архітектурно-будівельного контролю, передбаченого пунктами 12, 21 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, однак згідно відмітки на поштовому конверті №219 позивач на власний розсуд відмовився від отримання поштової кореспонденції, про що здійснено відповідний напис на конверті, а відтак свідомо ухилявся від отримання документів, та, як наслідок, виконання припису.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу підприємства з іноземними інвестиціями "Лукойл Україна" відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: (підписи)