Справа № 823/3048/13-а
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2013-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2013 року справа № 823/3048/13-а

14 год. 50 хв. м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Бабич А.М., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області про визнання дій неправомірними та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

16.09.2013 ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась у Черкаський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області (далі-відповідач), в якому просила: визнати дії відповідача неправомірними та протиправними; скасувати вимогу відповідача від 06.08.2013 №Ф-505.

Позов мотивовано тим, що позивач є пенсіонером за віком, що здійснює підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування. Тому оскаржуваним рішенням відповідач протиправно зобовязав сплатити заборгованість з єдиного внеску за 1-2 квартали 2013 року.

Відповідач просив розглянути справу без участі його представника та надав до суду письмове заперечення проти позову, в якому зазначив, що позивач не досяг загального пенсійного віку, а пенсія йому призначена відповідно до інших законів України, ніж Закон України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а отже зобовязаний сплачувати єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування. На цих підставах просив відмовити у задоволенні позову.

У звязку з надходженням до суду заяв позивача та відповідача про розгляд справи без їх участі, на підставі вимог ч.4 ст.122 КАС України суд дійшов висновку про необхідність розгляду цієї справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець з 12.04.2002 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), є платником єдиного податку відповідно до свідоцтва серії А №504518. Згідно з даними пенсійного посвідчення серії ААД №532090 від 04.11.2008 позивач є пенсіонером за віком (термін дії довічно).

З матеріалів справи суд встановив, що відповідач прийняв оскаржувану вимогу від 06.08.2013 № Ф-505, якою зобовязав позивача сплатити недоїмку з єдиного соціального внеску за 1-2 квартали 2013 в сумі 1197 грн. 73 коп.

Щодо визнання протиправними таких дій та рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI) платниками єдиного соціального внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно з ч. 7 ст. 1 Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України (далі Закон №3609-VI) ст. 4 Закону №2464-VI доповнено ч.4, відповідно до якої особи, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу і обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Ці зміни відповідно до ч. 1 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону №3609-VI набули чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а саме з 06.08.2011.

Ст. 1 Закону України від 09.07.2003 №1058-VI Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058) передбачено чітке визначення поняття пенсіонер- особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Суд звернув увагу, що позивач має статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії В-І №613604, категорія 4.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.14 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон №796) до 4 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відносяться особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Закону № 796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Суд зауважує , що відповідно до преамбули Закону №796 цей закон визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення з урахуванням загального пенсійного віку.

Враховуючи вищевикладене, твердження відповідача, що позивач набув права на пенсію відповідно до інших законів, ніж Закон №1058, суд вважає помилковим, адже Закон України №796 не встановлює порядок призначення пенсій, а встановлює лише гарантію (пільгу) дострокового виходу на пенсію для відповідних категорій населення.

Тобто пенсія позивачу призначалась на загальних умовах згідно з Законом №1058, але з урахуванням зниження віку, передбаченого Законом України №796.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач є пенсіонером в контексті визначення поняття «пенсіонер» відповідно до Закону №1058 і на нього поширюються положення ч.4 ст.4 Закону №2464-VI. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообовязкового державного соціального страхування, однак доказів такої участі сторони до суду не надали.

Вказана правова позиція підтверджується рішеннями Вищого адміністративного суду України: від 05.06.2013 у справі №К/800/19819/13, від 16.05.2013 у справі №К/9991/63268/12, від 26.03.2013 у справі №К/9991/72976/12.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно зобовязав позивача сплатити єдиний соціальний внесок за 1-2 квартали 2013 року в сумі 1197грн. 73коп. Тому такі дії відповідача є неправомірними, а вимога від 06.08.2013 №Ф-505 підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Суд звернув увагу, що цей адміністративний позов є майновим, оскільки безпосередньо впливає на зміну майнового стану позивача. Тому, судові витрати згідно із задоволеними позовними вимогами підлягають відшкодуванню позивачу в розмірі 114,70 грн. відповідно до квитанції від 13.09.2013 №к1/D/221/.

Керуючись ст. ст. 2, 158 165, 254-256 КАС України, Черкаський окружний адміністративний суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області щодо прийняття вимоги від 06.08.2013 №Ф-505 та зобовязання фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 сплатити недоїмку з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 1197грн. 73коп.

Скасувати вимогу управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області від 06.08.2013 №Ф-505 про зобовязання фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 сплатити недоїмку з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 1197грн. 73коп.

2. Стягнути з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) сплачений судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 114 грн. 70 коп. (сто чотирнадцять гривень 70 коп.).

3. Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з моменту отримання повного тексту постанови в порядку, передбаченому ст.ст. 185-187 КАС України.

4. Копію постанови направити сторонам.

Суддя А.М. Бабич