Справа № 826/8341/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 липня 2015 року № 826/8341/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Спецбуд - Плюс»
до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.03.2015 р. № 7,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецбуд - Плюс» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 05.03.2015 р. № 7 про донарахування зобов'язань з податку на додану вартість на суму 162 677,00 грн., в т.ч. за основним платежем 108 451,00 грн. та штрафних (фінансових) санкцій - 54 226,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки від 13.02.2015 р. № 135/26-55-22-07/36590344 щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.03.2015 р. № 7, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 162 677,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі з огляду на правомірність формування податкового кредиту.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Заяви про розгляд справи без його участі або клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно наданих письмових заперечень проти позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні з огляду на те, що господарські операції позивача та його контрагентів не спрямовані на реальне настання правових наслідків.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв'язку з тим, що відсутні перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив наступне.

Державною податковою інспекцією у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві проведено документальну невиїзну позапланову перевірку ТОВ «Спецбуд - Плюс» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово - господарських взаємовідносин з ТОВ «Альтер Інжинірінг», ТОВ «Вертикаль-Монтаж», ТОВ «КДТ», ТОВ «Екосервіс Груп», ТОВ «Діпі Ейр Газ» за період з 01.10.2014 р. по 31.10.2014 р.

Перевіркою встановлено порушення:

- пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.8, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «Спецбуд - Плюс» занижено суму ПДВ, яка підлягає сплаті до бюджету за жовтень 2014 року на 108 451,00 грн.

За результатами перевірки складено акт від 13.02.2015 р. № 135/26-55-22-07/36590344 та винесено податкове повідомлення-рішення від 05.03.2015 р. № 7, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 162 677,00 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 108 451,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 54 226,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеної у листі останнього від 02.06.2011 №742/11/13-11.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецбуд-Плюс» зареєстровано 12.08.2009 в Печерській районній у м. Києві державній адміністрації. Товариство взято на податковий облік в органах державної податкової служби 14.08.2009 за № 52632, на період проведення перевірки знаходилось на обліку в ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві. Товариство зареєстровано як платник податку на додану вартість. Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців основним видом діяльності є будівництво. До інших видів діяльності відносяться: підготовчі роботи на будівельному майданчику, електромонтажні роботи, монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціювання.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом перевірки стали фінансово-господарські правовідносини позивача з ТОВ «Альтер Інжинірінг», ТОВ «КДТ», ТОВ «Екосервіс Груп», ТОВ «Діпі Ейр Газ», ТОВ «Вертикаль - Монтаж».

Судом встановлено, що грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 162 677,00 грн. було нараховано податковим органом на підставі господарсько-фінансових взаємовідносин позивача з ТОВ «Альтер Інжинірінг», ТОВ «КДТ», ТОВ «Екосервіс Груп», ТОВ «Діпі Ейр Газ». Порушень податкового законодавства у фінансово-господарських взаємовідносинах позивача з ТОВ «Вертикаль - Монтаж» відповідачем встановлено не було.

Щодо господарських правовідносин позивача з ТОВ «Екосервіс груп», суд зазначає наступне.

Між ТОВ «Екосервіс груп» (перевізник) та ТОВ «Спецбуд -Плюс» (замовник) укладено договори № 94 від 16.04.2014 р., № 97 від 06.05.2014 р., № 99 від 16.05.2014 р., № 119 від 19.08.2014 р., № 161 від 08.10.2013 р. на перевезення будівельних (негабаритних) та твердих побутових відходів від 16.04.2014 р., відповідно до умов якого, замовник доручає і оплачує, а перевізник бере на себе зобов'язання щодо вивозу з території, адреса якої вказана в п. 1.3 цього Договору, будівельних (негабаритних) та твердих побутових відходів (далі за текстом сміття) на територію спеціалізованого сміттєзвалища.

На підтвердження виконання вищевказаних договорів позивачем надано суду: протоколи погодження договірної ціни, податкові накладні, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), акти виконаних робіт, платіжні доручення.

Як вбачається з пояснень позивача, вищевказані договори були укладені на виконання договору Генерального підряду № 20/05 на будівництво житлового комплексу з вбудовано - прибудованими приміщеннями і підземною автостоянкою за адресою: вул. Бакинська, 37 у Шевченківському районі м. Києва від 20.05.2013 року, укладеного із замовником будівництва - ТОВ «Будівельні мережі», договору підряду № 12/09 на будівництво житлового будинку за адресою: вул. Героїв Севастополя, 35- а Солом'янського району м. Києва від 12.09.2013 р., договору № 01-12 на будівництво об'єкта «Житлово-офісний комплекс з вбудованими та прибудованими приміщеннями і підземним паркінгом» на вул. Драгомирова, 2-а в Печерському районі м. Києва від 01.12.2014 р., укладених з Замовником будівництва - ТОВ «Укрбуд Девелопмент», відповідно до умов яких, позивач, як генпідрядник, зобов'язаний виконати та передати замовнику роботи на будівництві зазначених об'єктів.

Як вбачається з пояснень позивача та підтверджується матеріалами справи, по мірі виконання робіт, надані ТОВ «Екосервіс Груп» послуги вносились платником податку до актів виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2В).

Щодо господарських правовідносин позивача з ТОВ «Кепітал Девелопмент Трейдінг», суд зазначає наступне.

Між ТОВ «Кепітал Девелопмент Трейдінг» (постачальник) та ТОВ «Спецбуд- Плюс» (покупець) укладено договір поставки № 447 від 21.08.2014 р., відповідно до умов якого, постачальник зобов'язується передавати товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар та оплатити його за ціною і на умовах договору. Предметом поставки є: кабельна продукція, а також інша електротехнічна продукція.

На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надано: видаткові накладні, податкові накладні, акти виконаних робіт (форми КБ-2в), на підтвердження оплати позивачем надано суду виписки по рахунку.

Як вбачаться з пояснень позивача та підтверджується матеріалами справи, вказана господарська операція була вчинена з метою належного виконання договору № 04/04-14 на будівництво об'єкта «Житловий будинок з підземним паркінгом по вул. Комбінатній, 25 у Дніпровському районі м. Києва від 04.04.2014 р., договору № 02/12 на будівництво об'єкта «на будівництво об'єкта Житловий будинок з підземним паркінгом по вул. Комбінатній, 25 у Дніпровському районі м. Києва від 01.12.2014 р.», укладених із замовником будівництва - ТОВ «Укрбуд Девелопмент», відповідно до яких позивач, як генпідрядник, зобов'язаний виконати і передати замовнику роботи на будівництві зазначених об'єктів.

Кабельна продукція вносилась до актів виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в) поступово по мірі виконання робіт.

Щодо господарських правовідносин позивача з ТОВ «ДіПі Ейр Газ», суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, вказані господарські взаємовідносини здійснювалися на підставі укладених видаткових накладних (а.с. 182-214 Том І). Так, ТОВ «ДіПі Ейр Газ» здійснювало поставку ТОВ «Спецбуд-Плюс» кисню газоподібного технічного та газу скрапленого. На підтвердження поставки ТОВ «ДіПі Ейр Газ» було виписано податкові накладні (а.с. 215-247 Том 1), на підтвердження оплати позивачем надано суду банківські виписки (а.с. 248- 285 Том 1).

Закупка позивачем газу у ТОВ «Ді Пі Ей Газ» була здійснена позивачем з метою виконання договору № 04/04-14 на будівництво «Житловий будинок з підземним паркінгом по вул. Комбінатній,25 у Дніпровському районі м. Києва від 04.04.2014 р.», договору № 01/12 на будівництво об'єкта «Житлово-офісний комплекс з вбудованими та прибудованими приміщеннями і підземним паркінгом на вул. М. Драгомирова, 2-а в Печерському районі м. Києва» від 01.12.2014 р., договору № 15/06-2013 на будівництво об'єкта «Житлово-офісний комплекс з вбудованими та прибудованими приміщеннями і підземним паркінгом на вул. М.Драгомирова, 2-а в Печерському районі м. Києва» від 14.06.2013 р., договору № 21-05-14 на будівництво об'єкта «Комплекс житлових будинків з вбудованими приміщеннями на узвозі Герцена, 32 у Шевченківському районі м. Києва» від 21.05.2014 р., договору № 02/12 на будівництво об'єкта «на будівництво об'єкта «Житловий будинок з підземним паркінгом по вул. Комбінатній, 25 у Дніпровському районі м. Києва від 01.12.2014 р.», договору № 03/12 на будівництво об'єкта «Житловий будинок з підземним паркінгом по вул. Комбінатній, 25 у Дніпровському районі м. Києва (ІІ черга будівництва)» від 01.12.2014 р., договору підряду № 12/09 на будівництво житлового будинку за адресою: вул. Героїв Сталінграду, 35-а Солом'янського району м. Києва від 12.09.2013 р., укладених із замовником будівництва - ТОВ «Укрбуд Девелопмент», договору генерального підряду № 20/05 на будівництво житлового комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями і підземною автостоянкою за адресою: вул. Бакинська, 37 у Шевченківському районі м. Києва від 20.05.2013 р., укладеного між замовником будівництва - ТОВ «Будівельні мережі», відповідно до умов яких, позивач, як генпідрядник, зобов'язаний виконати і передати замовнику роботи на будівництві зазначених об'єктів.

Щодо господарських правовідносин позивача з ТОВ «Альтер Інжиніринг», суд зазначає наступне

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач придбав у ТОВ «Альтер Інжиніринг» лічильники (договір поставки № 010114/1 від 01.01.2014 р.) з метою виконання договору № 02/12 на будівництво об'єкта «Житловий будинок з підземним паркінгом по вул. Комбінатній, 25 у Дніпровському районі м. Києва від 01.12.2014 р. та договору № 27/06-14 на завершення будівництва житлового комплексу з торговими приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: перетин Генерала Жмаченка та Дарницького бульвару у Дарницькому районі м. Києва від 27.07.2014 р., укладених із замовником будівництва - ТОВ «Укрбуд Девелопмент», відповідно до умов яких, позивач, як генпідрядник, зобов'язаний виконати і передати замовнику роботи на будівництві зазначених об'єктів.

На виконання договору поставки № 010114/1 від 01.01.2014 р. було підписано видаткові накладні, податкові накладні; на підтвердження здійснення оплати позивачем надано суду виписки по рахунку.

Разом з тим, як вбачається з акту перевірки, висновки відповідача щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблені з огляду на те, що згідно аналізу податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних встановлено, що по покупцю ТОВ «Альтер-Інжиніринг» податкові накладні з номенклатурою: лічильник НІК 2303L AП 2Т 1080 МЕ, лічильник НІК 2303 L APK1Т 1080 МЕ, лічильник НІК 2303 L APK3Т 1080 МЕ були зареєстровані постачальником ТОВ «Нік-Електроніка». В ході аналізу податкової звітності ТОВ «Нік-Електроніка» було встановлено відсутність придбання вказаних лічильників. Зважаючи на викладене, відповідачем було зроблено висновок про неможливість встановлення джерел надходження товару, відповідно про невідповідність придбаного та реалізованого товару (робіт, послуг) та відсутність реального здійснення господарських операцій позивача з його контрагентами.

Висновки відповідача щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Екосервіс Груп» зроблені з огляду на те, що по вказаному підприємству податкові накладні з номенклатурою: вивіз будівельного (негабаритного) сміття не реєструвалися, що не дає можливим зробити висновок про реальність наданих послуг.

Отже, аналіз змісту акту перевірки від 13.02.2015 р. № 135/26-55-22-07/36590344 свідчить про те, що висновки відповідача щодо порушень чинного законодавства під час здійснення фінансово - господарської діяльності позивача з ТОВ «Екосервіс Груп» та ТОВ «Альтер Інжинірінг» ґрунтуються в переважній більшості на аналізі податкової звітності постачальників позивача та контрагентів постачальника у ланцюгу постачання (робіт, послуг).

Однак суд вважає помилковими висновки відповідача, позаяк з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Таким чином, недотримання контрагентами позивача та контрагентами постачальника у всьому ланцюгу постачання, податкової дисципліни є підставою для застосування правових наслідків саме щодо цього (цих) контрагента (ів), оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника (ів) та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції. Зазначена позиція узгоджується з Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.10.2007 р. N К-24186/06.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Між тим, претензії щодо оформлення первинних документів ТОВ «Ді Пі Ей Газ» у відповідача відсутні. Натомість висновки щодо безтоварності господарських операцій позивача з ТОВ «Ді Пі Ей Газ», відповідач ставить в залежність від господарських відносин ТОВ «Ді Пі Ей Газ» з іншими контрагентами, що також суд вважає неправомірним.

Окрім того, висновки відповідача щодо взаємовідносин з ТОВ «Кепітал Девелопмент Трейдінг» зроблені з огляду на те, що станом на 01.10.2014 р. на рахунку позивача обліковувалась дебіторська заборгованість в сумі 63 810,66 грн., тобто сума попередньої оплати, перерахованої ТОВ «Спецбуд-Плюс» в адресу ТОВ «Кепітал Девелопмент Трейдінг» в попередніх звітних періодах.

Проте, суд вважає помилковими висновки відповідача щодо відсутності реальності здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «Кепітал Девелопмент Трейдінг», оскільки, як вбачається з пояснень представника позивача, господарські операції між останніми мають тривалий характер, у зв'язку із чим оплата поставки товару здійснюється не по кожному конкретному факту поставки, а по мірі надходження коштів від замовників будівництва за які позивач закуповував відповідний товар у ТОВ «Кепітал Девелопмент Трейдінг».

Суд звертає увагу на той факт, що чинним законодавством не забороняється здійснювати поетапну оплату чи післяоплату за товар.

Надаючи оцінку вказаним правовідносинам, слід врахувати, що ТОВ «Спецбуд-Плюс» повністю розрахувалось з ТОВ «Кепітал Девелопмент Трейдінг» за поставку кабельної продукції, про що свідчать наявні в матеріалах справи банківські виписки.

Суд також враховує, що позивачем на підтвердження розрахунків між ТОВ «Спецбуд-Плюс» та замовником будівництва - ТОВ «Укрбуд Девелопмент», надано платіжні доручення, що є також свідченням реальності господарських операцій.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що висновки відповідача не підкріплені належними доказами.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що операції позивача з ТОВ «Альтер Інжинірінг», ТОВ «КДТ», ТОВ «Екосервіс Груп», ТОВ «Діпі Ейр Газ» здійснені в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

Суд також враховує вимоги статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», яка встановлює: якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Так, на момент здійснення спірних господарських операцій ТОВ «Альтер Інжинірінг», ТОВ «КДТ», ТОВ «Екосервіс Груп», ТОВ «Діпі Ейр Газ» були зареєстровані як юридичні особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та мали статус платників податку на додану вартість.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем не було враховано первинні документи позивача.

Висновки про сумнівність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Альтер Інжинірінг», ТОВ «КДТ», ТОВ «Екосервіс Груп», ТОВ «Діпі Ейр Газ» податковим органом були зроблені не у зв'язку з непідтвердженням товарності цих операцій, відсутністю чи неправильним складанням первинних документів або неналежним їх відображенням у бухгалтерському чи податковому обліку, а лише на підставі аналізу податкової звітності контрагентів позивача.

При цьому, в акті перевірки відповідачем не наведено жодного доказу того, що укладені між позивачем і ТОВ «Альтер Інжинірінг», ТОВ «КДТ», ТОВ «Екосервіс Груп», ТОВ «Діпі Ейр Газ» угоди суперечать актам цивільного законодавства чи свідчать про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання цих угод або приховування дійсного об'єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету тощо.

Викладене свідчить, що позивач, придбані у ТОВ «Альтер Інжинірінг», ТОВ «КДТ», ТОВ «Екосервіс Груп», ТОВ «Діпі Ейр Газ» товари, використав у подальших оподатковуваних операціях в межах своєї основної господарської діяльності.

Судом встановлено, що податковий кредит був сформований позивачем на підставі належним чином оформлених податкових накладних, отриманих від ТОВ «Альтер Інжинірінг», ТОВ «КДТ», ТОВ «Екосервіс Груп», ТОВ «Діпі Ейр Газ», що не заперечується податковим органом.

Аналіз фактичних обставин справи та наявних в матеріалах справи доказів свідчить про те, що позивачем підтверджено правомірність та обґрунтованість витрат (у тому числі і по сплаті ПДВ) первинними документами.

Як встановлено судом позивачем правильно відображено у податковому обліку господарські операції з його контрагентом, що свідчить про реальність господарських операцій.

Крім того суд звертає увагу на той факт, що придбання активів (тобто товарів) передбачає наявність мети їх використання в господарській діяльності платника податків. Така мета є необхідною умовою для формування витрат та/або податкового кредиту платником податків. Всі витрати мають бути здійсненими в межах господарської діяльності платника податків.

Відповідно, витрати на придбання активів, здійснені без мети їх використання у господарській діяльності або придбання таких активів поза межами господарської діяльності платника податків не дають право на відповідні врахування цих витрат у податковому обліку. Це однаковою мірою стосується як витрат із податку на прибуток, так і сум податкового кредиту з ПДВ.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем вчинено операції за наявності розумних економічних мотивів, зокрема, для регулярної господарської діяльності платника податків та за систематичної його участі у таких операціях.

Отже, враховуючи вищенаведене та перевіривши всі фактичні обставини справи, суд не знаходить порушень чинного законодавства щодо оформлення первинних документів у фінансово - господарських взаємовідносинах між позивачем та ТОВ «Альтер Інжинірінг», ТОВ «КДТ», ТОВ «Екосервіс Груп», ТОВ «Діпі Ейр Газ», а тому вважає, що формування ТОВ «Спецбуд-Плюс» податкового кредиту з податку на додану вартість є правомірним, а нарахування позивачу сум з податку на додану вартість - протиправним.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України визначено, у разі, якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу сплачує штрафні санкції.

Оскільки, суд визнав неправомірним нарахування позивачу сум з податку на додану вартість, то нарахування штрафних санкцій є також неправомірним.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що оскаржуване повідомлення-рішення від 05.03.2015 р. № 7 прийнято обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин справи, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецбуд-Плюс» є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 69-72, 94, 160-163, 167, 254 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецбуд-Плюс» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 05.03.2015 р. № 7.

3. Судові витрати в сумі 325,36 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецбуд-Плюс» за рахунок Державного бюджету України.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук