Справа № 7429/10/2170
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2011-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2011 р. Справа № 2-а-7429/10/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кравченко К.В.,

при секретарі: Сердюк О.О.,

за участю:

представників позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

приватного акціонерного товариства «Завод крупних електричних машин»

до державної податкової інспекції у м.Нова Каховка Херсонської області

про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

У грудні 2010 року приватне акціонерне товариство «Завод крупних електричних машин» (далі позивач) звернулось до суду з позовом до державної податкової інспекції у м.Нова Каховка Херсонської області (надалі - ДПІ, відповідач) про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.12.2010 р. № /0, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за період лютий-травень 2010р. на загальну суму 413915 грн.. у тому числі за лютий на 18068 грн., за березень на 99559 грн., за квітень на 85285 грн. та за травень на 211003 грн..

Спірне повідомлення-рішення винесено на підставі акту від 14.12.10р. №1783/230-30769085 про результати невиїзної документальної перевірки позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за лютий-травень 2010 року.

За висновками акту перевірки, позивачем в порушення п.1.8 ст.1, пп.7.2.1 п.7.2, пп.7.4.5 п.7.4, пп.7.7.1, пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.97р. № 168/97-ВР за лютий, березень, квітень та травень 2010 р. завищено бюджетне відшкодування з ПДВ на загальну суму 413915 грн.. Такий висновок податкового органу в акті перевірки обґрунтовується тим, що у період з січня 2010р. по квітень 2010р. позивач для виробництва електродвигунів та генераторів придбавав металопрокат у постачальників, які ухилялись від сплати податків, діяльність яких мала ознаки фіктивності, які за юридичною адресою не знаходились, і на час перевірки були визнані банкрутами або ліквідовані, тобто такі, по яким неможливо дослідити факт надмірної сплати ПДВ до бюджету по операціями з поставки позивачу товару.

Згідно позовної заяви та пояснень представників позивача в судовому засіданні, позивач не погоджується з висновками акту перевірки та спірним рішенням з тих підстав, що всі операції позивача із придбання металопрокату були цілком законними та реальними, придбання товару за цими операціями та сплата ПДВ у складі ціни цього товару підтверджені належним чином оформленими первинними документами, які давали позивачу правові підставі включити вартість товару до складу валових витрат цього періоду, а сплачений цим продавцям ПДВ до податкового кредиту декларацій з ПДВ, і включити його до розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ. Позивач зазначає, що відповідно до Закону України «Про податок на додану вартість» головною умовою для формування податкового кредиту платника ПДВ є наявність належним чином складеної податкової накладної та використання придбаних за цими податковими накладними товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях в межах власної господарської діяльності платника податків. Всі зазначені вимоги для формування податкового кредиту, а отже і для отримання бюджетного відшкодування, підприємством виконані, тому у відповідача відсутні правові підстави для зменшення належної до бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість. Висновки відповідача про неможливість підтвердження сплати до бюджету сум ПДВ постачальниками товарів (робіт, послуг) по ланцюгам проходження товарів не можуть бути підставою для зменшення заявленої до бюджетного відшкодування суми ПДВ, оскільки у платника податку відсутній механізм та не передбачений обовязок по контролю за декларуванням та сплатою ПДВ до бюджету постачальниками товарів (робіт, послуг) по ланцюгу до виробника.

Відповідач надав суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких вказує на те, що головною умовою для отримання бюджетного відшкодування з ПДВ платником податку є сплата ПДВ до бюджету постачальниками товарів (робіт, послуг) на всіх етапах (ланцюгах) проходження товарів (робіт, послуг) починаючи від виробника або експортера цих товарів (робіт, послуг). Проведеною перевіркою по ланцюгам поставок позивачу товарів до виробника не вдалось встановити факту надмірної сплати ПДВ по ряду постачальників позивача у першому та другому ланцюгах. Відповідач зазначає, що загальна сума непідтвердженого ПДВ, який був заявлений позивачем до відшкодування за період лютий-травень 2010р., склала 413915 грн., а тому спірне повідомлення-рішення про зменшення бюджетного відшкодування є правомірними, оскільки право на бюджетне відшкодування ПДВ виникає лише при фактичній надмірній сплаті цього податку до бюджету, а не з самого факту існування зобовязання по сплаті ПДВ в ціні товару, яка оплачена платником.

Позиції сторін були підтримані їх представниками під час судового розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного.

В акті перевірки від 14.12.10р. №1783/230-30769085 зазначено, що згідно наданих позивачем податкових декларацій з ПДВ, останній заявив до відшкодування з державного бюджету ПДВ на розрахунковий рахунок у банку за лютий 2010р. - 237640 грн., за березень 2010р. - 699163 грн., за квітень 2010р. 643440 грн., за травень 2010р. 443416 грн..

Наведені в акті перевірки суми бюджетного відшкодування за лютий-травень 2010р. відповідають наданим позивачем податковими деклараціями з ПДВ за ці періоди із відповідними розрахунками сум бюджетного відшкодування.

З наведеного вбачається, що відповідачем не заперечується право позивача на отримання бюджетного відшкодування за вказані періоди 2010 року взагалі, а спірними є факти підтвердження частини цього відшкодування за лютий - на 18068 грн., за березень на 99559 грн., за квітень на 85285 грн. та за травень на 211003 грн., і саме на ці суми спірним повідомленням-рішенням позивачу зменшено бюджетне відшкодування.

Неправомірність віднесення до бюджетного відшкодування ПДВ в сумі 18068 грн. за лютий 2010 року ДПІ в акті перевірки обґрунтовує наступними обставинами: основним постачальником позивачу металопрокату у січні 2010 року на загальну суму 1348439,58 грн. у т.ч. ПДВ 224740,12 грн. було ТОВ «ТД «Астат Ресурс» (м.Костянтинівка). Згідно відповіді Костянтинівської ОДПІ ТОВ «ТД «Астат Ресурс» є посередником, а постачальниками йому металопрокату були ТОВ «Компанія «Мега» (м.Донецьк), ТОВ «Кольорметпрокат» (м.Харків) та ТОВ «Електроімперія» (м.Суми), перевіркою яких встановлено наступне:

- ТОВ «Компанія «Мега» згідно відповіді ДПІ у Київському районі м.Донецька не знаходиться за юридичною адресою, ухвалою господарського суду Донецької області від 07.04.09р. визнано банкрутом та ліквідовано, свідоцтво платника ПДВ анульовано з 07 квітня 2010р., а знято з обліку в ДПІ 22 квітня 2010р.;

- ТОВ «Кольорметпрокат» згідно відповіді ДПІ у Комінтернівському р-ні м.Харькова купувало металопрокат у ВАТ «Харківкольормет», яке в свою чергу купувало цей товар у підприємства «А плюс В» ХВ СОІУ, відносно якого відсутнє підтвердження відомостей, а свідоцтво платника ПДВ анульовано 27.11.09р.;

- ТОВ «Електроімперія» згідно відповіді ДПІ м.Суми ліквідовано внаслідок банкрутства, знято з обліку з 12.06.09р..

Неправомірність віднесення до бюджетного відшкодування ПДВ в сумі 99559 грн. за березень 2010 року ДПІ в акті перевірки обґрунтовує наступним: основним постачальником позивачу металопрокату у лютому 2010р. було ТОВ «ТД»ДНЛ Груп» (м.Дніпропетровськ). Згідно відповіді ДПІ в Амур-Нижньодніпровському р-ні м.Дніпропетровськ від 31.05.10р. ТОВ «ТД»ДНЛ Груп» є посередником, а постачальниками йому металопрокату були ТОВ «Транс Агентство Метал» (м.Алчевськ), АТЗТ «Укрметалпром» (м.Дніпропетровськ) та ТОВ «Метал-Інтеграл» (м.Дніпропетровськ), відносно яких отримана наступна інформація:

- ТОВ «Транс Агентство Метал» згідно відповіді Алчевської ОДПІ від 27.07.10р. не могло фактично здійснювати господарські операції через відсутність майна, трудових ресурсів, основних фонді, внаслідок чого всі операції цього підприємства визнані податковим органом нікчемними по ланцюгу постачання до виробника;

- АТЗТ «Укрметалпром» згідно відповіді ДПІ у Красногвардійському р-ні м.Дніпропетровська купувало метал у ТОВ «Авалон-Дон» (м.Донецьк), яке відсутнє за юридичною адресою та визнано банкрутом;

- ТОВ «Метал-Інтеграл» згідно відповіді ДПІ в Амур-Нижньодніпровському р-ні м.Дніпропетровськ визнано банкрутом господарським судом 04.10.2010р.

Також ДПІ посилається на те, що постачальником позивачу металопрокату у лютому 2010р. на суму 210000 грн.. у т.ч. ПДВ 35000 було ТОВ «Техно-Форум», яке за відповіддю ДПІ у Києво-Святошинському районі м.Києва визнано банкрутом.

Неправомірність віднесення до бюджетного відшкодування ПДВ в сумі 85285 грн. за квітень 2010 року ДПІ в акті перевірки обґрунтовує вищенаведеними обставинами діяльності контрагентів ТОВ «ТД»ДНЛ Груп» (м.Дніпропетровськ), ТОВ «Транс Агентство Метал» та ТОВ «Метал-Інтеграл», а також тим, що одним з постачальників позивачу металу у березні 2010р. було ТОВ «Форт Сема Лтд» (м.Запоріжжя), постачальником металу якому в свою чергу було ТОВ «ЗНТК», господарські операції якого податковим органом визнані нікчемними.

В обґрунтування неправомірності віднесення до бюджетного відшкодування ПДВ в сумі 211003 грн. за травень 2010 року ДПІ в акті перевірки також посилається на вищезазначені обставини діяльності контрагентів ТОВ «ТД»ДНЛ Груп» (м.Дніпропетровськ), ТОВ «Транс Агентство Метал» та ТОВ «Метал-Інтеграл», а також вказує на те, що ТОВ «ТД»ДНЛ Груп» купувало метал і в ТОВ «Спорт Інвест» (м. Дніпропетровськ), яке згідно відповіді ДПІ у Бабушкінському р-ні від 01.11.10р. має стан 8 - до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходження, а на день написання акту має стан 4 порушено справу про банкрутство, і свідоцтво платника ПДВ якого анульовано 29.10.10р.

Також ДПІ в акті перевірки зазначає, що постачальником позивачу металу у березні 2010р. було ТОВ «Техно-Форум» на суму 3606000 у т.ч. ПДВ 61000 грн., яка включена позивачем до податкового кредиту квітня 2010р.. Дане підприємство за відповіддю ДПІ у Києво-Святошинському районі м.Києва має стан 4 - визнано банкрутом, а на день написання акту має стан 11 припинено, але не знято з обліку, і свідоцтво платника ПДВ якого анульовано 02.11.10р..

Таким чином, згідно акту перевірки висновок ДПІ про порушення позивачем вимог податкового законодавства при формуванні бюджетного відшкодування в лютому, березні, квітні та травні 2010 року ґрунтується виключено на описаних в акті перевірки обставинах діяльності контрагентів позивача у першому, другому, третьому та четвертому ланцюгах поставок, про які ДПІ була повідомлена іншими податковими інспекціями.

Оцінюючи наведені відповідачем доводи неправомірності формування позивачем сум бюджетного відшкодування з ПДВ, суд виходить з наступного.

На час проведення позивачем вищезазначених операцій порядок визначення суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України, або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків були визначені виключно Законом України «Про податок на додану вартість» від 03.04.97р. № 168/97-ВР (надалі Закон № 168/97), а саме нормою пункту 7.7 статті 7 цього Закону.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168/97 сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168/97, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг).

Отже, Закон № 168/97 передбачає необхідність врахування як надходжень сум податку разом із вартістю товарів (послуг), що поставляються платником податку, так і витрат цього платника на сплату сум податку на додану вартість у складі ціни товарів (послуг), що придбані ним з метою використання у господарській діяльності. При цьому за певних обставин може утворюватися ситуація, коли різниця між податковими зобов'язаннями (тобто надходженнями сум податку на додану вартість) та податковим кредитом (витратами зі сплати податку в ціні товарів та послуг) буде від'ємною. Ця різниця за певних умов підлягає відшкодуванню платнику податку з державного бюджету.

Позивач є товаровиробником, основними видом діяльності якого є виробництво електродвигунів та генераторів, які позивач реалізує як на території України, так і на експорт, що підтверджується наданими позивачем деклараціями з ПДВ із визначенням обсягу експортних операцій.

Враховуючи, що позивач є експортером, то перевищення сплаченого позивачем ПДВ над отриманим, і як наслідок виникнення у позивача права на бюджетне відшкодування у певних податкових періодах, є цілком економічно виправданим та узгоджується з вказаними видами діяльності позивача.

Підпунктом 7.2.4 пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97 передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку на додану вартість.

Згідно із пл. 7.4.5. п. 7.4 ст. 7 цього ж Закону не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Виходячи із приписів вищевказаної норми закону, відсутність податкової накладної безспірно позбавляє платника податку права на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум ПДВ у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг).

ДПІ в акті перевірки не посилається на невідповідність вимогам законодавству податкових накладних, за якими позивач формував податковий кредит, не вказує на неправильність складання позивачем податкових декларацій з ПДВ та розрахунків належних до бюджетного відшкодування сум ПДВ, а також не посилається на відсутність фактичної сплати позивачем у складі ціни товарів сум ПДВ, які увійшли до задекларованого позивачем бюджетного відшкодування за лютий-травень 2010 року.

Як встановлено судом і підтверджено позивачем копіями податкових накладних, платіжних доручень, банківських виписок, видаткових та товарно-транспортних накладних, прибуткових накладних про надходження товару на склад, на момент проведення перевірки у позивача були наявні всі необхідні документи, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для включення до податкового кредиту сум ПДВ, сплачених позивачем у протягом січня-квітня 2010 року своїм прямим постачальникам - ТОВ «ТД «Астат Ресурс», ТОВ «ТД»ДНЛ Груп», ТОВ «Техно-Форум», ТОВ «Форт Сема Лтд» за металопродукцію.

Аналіз наданих позивачем податкових накладних, первинних документів та договорів свідчить про дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за періоди, які були предметом перевірки.

Суд зазначає, що наявність у позивача належно оформлених документів, які відповідно до Закону № 168/97 необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, і сплата позивачем вартості товару з податком на додану вартість є обовязковими, але не вичерпними підставами для визначення податкового кредиту та відшкодування цього податку з бюджету. Будь-які первинні документи (у тому числі договори, накладні, податкові накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Для встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість суду необхідно встановити також наступні обставини:

- реальність здійснення господарських операцій, суми ПДВ за якими віднесені до податкового кредиту;

- наявність у продавців товарів, робіт (послуг), які видавали податкові накладні, спеціальної податкової правосуб'єктності;

- віднесення до складу податкового кредиту лише сум податку, сплачених (нарахованих) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), що підлягають використанню у господарській діяльності платника податку;

- встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку;

На виконання вимог суду про підтвердження реальності вищевказаних операцій з ТОВ «ТД «Астат Ресурс», ТОВ «ТД «ДНЛ Груп», ТОВ «Техно-Форум», ТОВ «Форт Сема Лтд» позивач додатково надав наявні в нього документи, складання яких було обумовлено економічною сутністю проведених позивачем операцій з придбання металопродукції у цих постачальників, а саме:

- документи, повязані із доставкою позивачем металопродукції від продавців найманим автотранспортом: товарно-транспортні накладні, які засвідчені печатками вантажовідправників - ТОВ «ТД «Астат Ресурс» у м. Костянтинівка, ТОВ «ТД «ДНЛ Груп» у м.Дніпропетровськ, ТОВ «Техно-Форум» у м. Київ та ТОВ «Форт Сема Лтд» у м.Запоріжжя. а також печатками та підписами субєктів підприємницької діяльності, які надавали позивачу ці послуги з вантажних перевезень ПП ОСОБА_3, ПП ОСОБА_4. ПП ОСОБА_5;

- документи про оприбуткування позивачем на свій склад металопродукції, отриманої від ТОВ «ТД «Астат Ресурс», ТОВ «ТД «ДНЛ Груп», ТОВ «Техно-Форум», ТОВ «Форт Сема Лтд»: прибуткові накладні про надходження товару на склад позивача;

- документи про використання придбаної металопродукції у виробництві: видаткові ордери про видачу металопродукції зі складу на виробничі дільниці;

Слід також зазначити, що ні в акті перевірки, ні в ході судового розгляду ДПІ не посилалось на той факт, що до складу податкового кредиту позивачем були віднесені суми, сплачені у зв'язку з придбанням товарів (послуг), що не підлягають використанню у господарській діяльності позивача.

Також позивач надав суду листи від постачальників - ТОВ «ТД «Астат Ресурс», ТОВ «ТД «ДНЛ Груп», ТОВ «Форт Сема Лтд», які в ході розгляду даної справи підтвердили факти проведених з позивачем операцій із поставки металопродукції та проведених розрахунків, а також надали довідки, складені податковими інспекціями за місцем їх реєстрації про відсутність в їх діях порушень податкового законодавства за спірні періоди, у т.ч. і по операціям з позивачем.

Факт того, що податковий кредит по операціям з ТОВ «ТД «Астат Ресурс», ТОВ «ТД «ДНЛ Груп», ТОВ «Техно-Форум», ТОВ «Форт Сема Лтд» формувався позивачем на підставі податкових накладних, які виписані платниками податків, що мали право на виписку таких накладних і були зареєстровані як платники податку на додану вартість, не оспорювався відповідачем ні в акті перевірки, ні в ході розгляду справи.

Проаналізувавши всі надані позивачем документи по поставкам металопродукції від вказаних постачальників, суд приходить до висновку, що реальність цих операцій доведена позивачем належними та достатніми доказами.

Що стосується наведених в акті перевірки обставин діяльності контрагентів у першому, другому третьому та четвертому ланцюгах поставок, то їх вплив на право позивача на податковий кредит та бюджетне відшкодування слід оцінювати з урахуванням можливої обізнаність позивача щодо таких обставин.

При цьому суд виходить з того, що саме по собі невиконання контрагентом платника податків своїх зобов'язань по сплаті податку до бюджету ще не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість.

У разі, якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податкова інспекція не визнає обґрунтованим віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, постачальники були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також мали свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, покупець не може нести відповідальність ні за несплату податків продавцями, ні за можливу недостовірність відомостей про них, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

Докази, які б підтвердили той факт, що позивач був обізнаний про обставини діяльності вказаних контрагентів, в матеріалах справи відсутні.

Також ДПІ не обґрунтовує наявність у позивача реальної можливість зясувати всі обставини діяльності постачальників товарів до виробника на момент придбання товару, з метою виявлення тих обставин, які унеможливлюють віднесення сум ПДВ до податкового кредиту.

За таких обставин у суду відсутні підстави вважати, що позивач міг знати, або мав реальну можливість зясувати наведені в акті перевірки обставини діяльності вказаних контрагентів на момент придбання у цього постачальника металопродукції в квітні 2008 року.

ДПІ також не надало суду доказів, які б свідчили про те, що позивач систематично проводить свої господарські операції переважно з тими контрагентами, які не дотримуються податкової дисципліни та не сплачують податків.

Суд вважає, що наведені в акті перевірки обставини діяльності постачальників позивача першому, другому, третьому та четвертому ланцюгах поставок не можуть бути причинами для зменшення заявленого позивачем бюджетного відшкодування за лютий - травень 2010 року.

Що стосується встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість, то відповідно до положень Закону № 168/97 під цим фактом розуміється сплата податку на додану вартість у складі ціни товарів (послуг), що придбані платником податку, і розрахунки за які є здійсненими.

ДПІ не заперечує того факту і підтверджує його пунктом 2.5 акту перевірки, що за лютий - травень 2010 року до відшкодування з бюджету позивачем заявлені суми ПДВ, які не перевищують суми цього податку, фактично сплачені позивачем у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг), що підтверджує дотримання позивачем вимог пп. 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168/97.

Твердження ДПІ про те, що позивач має право на віднесення до податкового кредиту та бюджетного відшкодування сум ПДВ лише при встановленні факту надмірної сплати цього податку до бюджету усіма постачальниками відповідних товарів (послуг) по всьому ланцюгу постачальників до виробника, і несплата податку до бюджету бодай одним з учасників ланцюга виключає можливість бюджетного відшкодування, суд вважає такими, що не ґрунтується на Законі № 168/97.

З урахуванням встановлених фактичних обставини справи суд приходить до висновку, що дії позивача при формуванню податкового кредиту та бюджетного відшкодування з ПДВ за вказані періоди з урахуванням сум ПДВ, сплачених постачальникам ТОВ «ТД «Астат Ресурс», ТОВ «ТД «ДНЛ Груп», ТОВ «Техно-Форум», ТОВ «Форт Сема Лтд», свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції з цими постачальниками не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту.

Зясовані обставини господарської діяльності позивача не дають підстав вважати, що головною метою позивача було одержання доходу саме за рахунок податкової вигоди, зокрема відшкодування податку на додану вартість з бюджету, за відсутності наміру здійснювати реальну підприємницьку діяльність.

Перевіривши наведені відповідачем в акті перевірки доводи для зменшення позивачу спірним повідомленням-рішенням сум бюджетного відшкодування, встановивши фактичні обставини проведених позивачем господарських операцій, суд приходить до висновку, що позивачем не допущено порушень вимог Закону України «Про податок на додану вартість» при формуванні податкового кредиту та визначені сум бюджетного відшкодування за лютий-травень 2010 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про безпідставність зменшення відповідачем спірним рішенням задекларованого позивачем бюджетного відшкодування, та обґрунтованість позовних вимог щодо визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.12.2010 р. № /0.

Керуючись ст. 8, 9, 12, 19, 158, 159, 160-163, 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Завод крупних електричних машин» до державної податкової інспекції у м.Нова Каховка Херсонської області задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення рішення державної податкової інспекції у м.Нова Каховка Херсонської області від 20.12.2010 р. № /0.

Стягнути з Державного бюджету України на користь приватного акціонерного товариства «Завод крупних електричних машин» витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 грн. 40 коп..

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 19 липня 2011 р.

Суддя Кравченко К.В.

кат. 8.2.1