Справа № 826/6413/14
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 року м. Київ К/800/55793/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддівЗайця В.С. (суддя-доповідач), Леонтович К.Г., Кравцова О.В.,
провівши попередній розгляд касаційної скарги ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 27 червня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної реєстраційної служби України, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Клюковського Максима Володимировича про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 пред'явив позов до Державної реєстраційної служби України, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Клюковського М.В. про визнання протиправним та скасування рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Клюковського М.В. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 26 грудня 2013 року № 9572783; зобов'язання Державної реєстраційної служби України здійснити державну реєстрацію права власності з видачею Свідоцтва про право власності ОСОБА_4 на нерухоме майно - гаражний бокс № 372, що знаходиться по АДРЕСА_1 на території Гаражно-будівельного кооперативу «Богатирський».

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 27 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2014 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішенням судів першої та апеляційної інстанцій скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги повністю.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є членом гаражно-будівельного кооперативу «Богатирський» (ГБК «Богатирський») та користується гаражним боксом АДРЕСА_1, що підтверджується технічним паспортом.

ОСОБА_4 звертався до КП «Житло-Сервіс» з проханням оформити право власності на його гаражний бокс, але йому в цьому було відмовлено.

З листа Головного Управління житлового забезпечення виконавчого органу Київради вбачається, що відповідно до «Положення про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна», затвердженого розпорядженням КМДА від 31 серпня 2001 року № 1820 функція оформлення та видачі свідоцтв про право власності на об'єкти нерухомого майна покладена на Головне управління житлового забезпечення виконавчого органу Київради (КМДА).

В зазначеному листі вказано, що правлінням ГБК «Богатирський» станом на 05 березня 2009 року не надано пакета документів, а саме рішення сесії Київміськради про надання і вилучення земельних ділянок, державний акт на постійне користування землею або договір оренди, план-схему розміщення гаражних боксів, погодженої відповідальною особою районної державної адміністрації та головним землевпорядником району, проектну документацію по кооперативу, погоджену з відповідними службами, акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту, необхідних для оформлення права власності та видачі свідоцтва про право власності на гаражний бокс.

05 серпня 2009 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва позов ОСОБА_4 задоволено.

Зобов'язано ГБК «Богатирський» надати необхідний пакет документів Головному Управлінню житлового забезпечення виконавчого органу Київради для оформлення права власності на гаражний бокс АДРЕСА_1 за ОСОБА_4.

Зобов'язано Головне Управління житлового забезпечення виконавчого органу Київради оформити та видати свідоцтво про право власності на гаражний бокс АДРЕСА_1 ОСОБА_4 після отримання відповідного пакету документів від ГБК «Богатирський».

Позивач 25 листопада 2013 року подав заяву про реєстрацію права власності на гаражний бокс АДРЕСА_1.

До вказаної заяви позивачем були долучені копія рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 серпня 2009 року, копія листа Прокуратури м. Києва від 30 жовтня 2013 року № 05/2/3-6040-11, технічний паспорт від 08 жовтня 2008 року.

За наслідками розгляду заяви позивача 26 грудня 2013 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно Клюковським М.В. Державної реєстраційної служби України прийнято рішення № 9572783 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що позивачем всупереч вимогам Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (далі - Порядок № 703) та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV) не подано для проведення державної реєстрації прав документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на нерухоме майно, а відтак при винесенні спірного рішення відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Законом № 1952-IV та Порядком № 703.

Суд апеляційної інстанції із висновком суду першої інстанції погодився та залишив постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 27 червня 2014 року без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з правовою позицією судів першої та апеляційної інстанцій з наступних підстав.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації врегульовано нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно частини першої статті 3 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону № 1952-IV передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 19 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Частиною 3 статті 17 Закону № 1952-IV передбачено, що документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1952-IV орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Частиною 1 статті 24 Закону № 1952 визначений вичерпаний перелік правових підстав для відмови у державній реєстрації прав, до яких належать: заявлене право не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; нерухоме майно або більша за площею його частина перебуває в іншому реєстраційному (кадастровому) окрузі; із заявою про державну реєстрацію звернулася особа, яка відповідно до цього Закону не може бути суб'єктом права власності на даний об'єкт нерухомого майна або представником такого суб'єкта; подані документи не відповідають вимогам, установленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, або не дають змоги установити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію права власності відповідно до правочину про відчуження нерухомого майна було подано після державної реєстрації обмежень, вчинених щодо цього майна; заявлене право власності або інше речове право вже зареєстроване.

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 16 Порядку № 703 передбачено, що за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та документів, необхідних для її проведення, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації.

Згідно пункту 23 Порядку № 703 державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені у Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 27 Порядку № 703 визначено перелік документів для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідні для виникнення, переходу або припинення права власності.

Так, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат; свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, видані нотаріусом, чи їх дублікати; свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до цього Порядку; свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією до набрання чинності цим Порядком; рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; державний акт на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; заповіт, яким встановлено сервітут на нерухоме майно; закон, яким встановлено сервітут на нерухоме майно; рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем до заяви про реєстрацію права власності на гаражний бокс АДРЕСА_1 було долучено копію рішення суду Оболонського районного суду м. Києва від 05 серпня 2009 року, копію листа Прокуратури м. Києва від 30 жовтня 2013 року № 05/2/3-6040-11 та технічний паспорт від 08 жовтня 2008 року.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що рішення суду Оболонського районного суду м. Києва від 05 серпня 2009 року не є документом, що підтверджує виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно в розумінні Порядку № 703 та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Враховуючи зазначене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права та прийшли до правильного висновку, що відповідач при винесенні спірного рішення діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Законом № 1952-IV та Порядком № 703, оскільки позивачем всупереч вимогам Порядку № 703 та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не подано для проведення державної реєстрації прав документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на нерухоме майно.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій та встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 27 червня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: