Справа № 815/3301/15
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2015-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3301/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

за участю секретаря Рижук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Кілійського районного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 3 123, 61 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Кілійський районний центр зайнятості Одеської області (далі Кілійський РЦЗ) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів виплачених як допомога по безробіттю в розмірі 13873,07 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідач 26.02.2014 року був зареєстрований в Кілійському РЦЗ як такий, що шукає роботу та йому було надано статус безробітної особи і призначено виплату допомоги по безробіттю. В результаті проведеного Кілійським РЦЗ розслідування страхового випадку та обґрунтованості призначення безробітній особі матеріального забезпечення встановлено, що ОСОБА_1 повідомив не достовірні відомості, щодо дати та підстав звільнення з роботи, які впливають на умови виплати йому матеріальної допомоги по безробіттю. У звязку з викладеним, позивач вважає, що відповідачем порушені вимоги Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та незаконно отримано допомогу по безробіттю у розмірі 3 123,61 грн..

У судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач до судового засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлені наступні факти та обставини.

ОСОБА_2 у період з 26.02.2014 року по 09.10.2014 року, перебував на обліку в Кілійському РЦЗ як безробітний на підставі заяви від 26.02.2014 року та наказу №НТ140305 від 05.03.2014 року. У вказаній заяві відповідач зазначив, що він не має заробітку чи інших передбачених законодавством доходів, не є найманим працівником або членом колективного сільськогосподарського підприємства, не укладав договорів цивільно-правового характеру, не отримує пенсію на пільгових умовах і не зареєстрований як фізична особа-підприємець. Також відповідач надав паспорт та трудову книжку БТ-ІІ №0460171, відповідно до якої він був звільнений 30.09.2013 року з ТОВ СМТС «Надія України», згідно ст. 36 п. 2 КЗпП України (а.с. 13, 22, 25).

Згідно зі ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року №5067-VI (далі Закон України № 5067-VI) безробітними визнаються особи віком від 15 до 70 років, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готові та здатні приступити до роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року № 1533-III (далі Закон України № 1533-III) застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно п. 2.4 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України №307 від 30.11.2000 року зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 14.12.2000 року за №915/5136 «Про затвердження Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» розмір допомоги по безробіттю застрахованим особам, які звільнилися з останнього місця роботи чи служби за власним бажанням без поважних причин або за угодою сторін і визнані в установленому порядку безробітними та протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали на умовах повного або неповного робочого дня

(тижня), проходили службу не менше 26 календарних тижнів і сплачували страхові внески та/або єдиний внесок. Визначається відповідно до п.2.1 цього порядку. Виплата допомоги по безробіттю особам, звільненим з останнього місця роботи чи служби за власним бажанням без поважних причин, у перші 90 календарних днів не здійснюється. Виплата допомоги таким особам починається з 91 календарного дня у розмірі 80 відсотків до визначеного розміру.

Відповідно до п. 5.3 Порядку тривалість виплати допомоги по безробіттю скорочується на строк 90 календарних днів але не більше періоду виплати допомоги по безробіттю, що залишилась у разі звільнення з останнього місця роботи чи служби за власним бажанням без поважних причин або за угодою сторін.

Частиною 3 ст. 36 Закону України №1533-III передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до п. 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 року № 307, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.2000 року за № 915/5136, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

Згідно п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року № 60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13 лютого 2009 року № 7-1, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно п.п. 7-8 зазначеного Порядку рішення про повернення коштів особою оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. У разі відмови особи повернути кошти, а також у разі неповернення їх у встановлений строк стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку відповідно до законодавства.

Як вбачається з акту № 136 про розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», складеного 15.05.2015 року Кілійським районним центром зайнятості, у ході розслідування було виявлено, що ОСОБА_1 при постановці на облік надав до центру зайнятості трудову книжку згідно якої останнє місце роботи TOB СМТС "НАДІЯ УКРАЇНИ" дата звільнення 30.09.2013 року ст. 36 п. 2 КЗпП України в зв'язку із закінченням строку трудового договору. При надані статусу йому була призначена допомога по безробіттю, як застрахованій особі, яка має право на матеріальні виплати без урахування страхового стажу. Знятий з обліку 09.10.2014 року у зв'язку з невідвідуванням без поважних причин протягом 30 робочих днів (а.с. 8-9).

Згідно даних отриманих від ПФУ ОСОБА_1 був звільненний з TOB «Трансконт-Логістик» 16.12.2013 року за власним бажанням ст. 38 КЗпП України без поважних причин. (а.с. 11).

Також, згідно відомостей отриманих від Ізмаїльської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області (вих.. № 151 від 01.04.2015 р.) про суми виплачених доходів та утриманих податків відповідач в період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року отримував доходи, в тому числі в період з 02.12.2013 року по 16.12.2013 року отримав дохід від ТОВ «Трансонт-Логістік» у сумі 720,63 грн.

З акту № 163 від 15.05.2015 року та письмових пояснень ОСОБА_1 також вбачається, що при особистому відвідуванні центру зайнятості ОСОБА_1 була надана друга трудова книжка, яка вважалась данною особою втраченою. У данній трудовій книжці останнє місце роботи TOB «Трансконт-Логістик», дата звільнення 16.12.2013 року за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (згідо наказу №215-к від 16.12.2013 року) (а.с. 12, 19-20).

За період з лютого 2014 року жовтень 2014 року Кілійським РЦЗ виплачено ОСОБА_1 допомогу по безробіттю в сумі 3123,61 грн. (а.с. 21).

15.05.2014 року Кілійським РЦЗ видано наказ № 26 про повернення відповідачем коштів, що виплачені йому як допомога по безробіттю у розмірі 3123,61 грн. Цей наказ Кілійського РЦЗ від 15.05.2014 відповідачем не оскаржений та є чинним (а.с. 7).

На підставі вищезазначеного наказу Кілійським РЦЗ на адресу відповідача було надіслано претензію №685/05/05 від 15.05.2014 року, у якій був зазначений термін повернення коштів у розмірі 3123,61 грн. протягом 15 робочих днів від дня отримання претензії, яка була направлена відповідачу. Факт отримання претензії відповідачем підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення та квитанцією №2365 від 15.15.2014 року. (а.с. 15-18).

Відповідно до статті 86 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням вищенаведеного, оцінюючі зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що відповідач, приховавши під час звернення до Кілійського центру зайнятості той факт, що він має 2 трудові книжки та останньою є дата звільнення 16.12.2014 року на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, надав до Кілійського центру зайнятості не правдиві відомості про обставини, що впливають на умови виплати йому забезпечення та надання соціальних послуг.

Доказів сплати зазначеної суми в розмірі 3123,61 грн. на дату розгляду справи відповідачем суду не надано.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає, що позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування своїх позовних вимог і адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, ст. ст. 159 - 163, 254 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 3 123,61 грн на р/р № 0234, банк: ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011, , отримувач Кілійський районний центр зайнятості.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд у строки та в порядку встановлені ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 13 липня 2015 року.

Суддя О.А. Левчук

.