Справа № 2032/2-а-185/11
Суддя: Савицький М. Б.
Дата ухвалення: 2011-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Сахновщинський районний суд Харківської області
Справа № 2032/2-а-185/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(скорочене провадження)

01.03.2011 року, суддя Сахновщинського районного суду Харківської області Савицький Микола Борисович, в порядку скороченого провадження розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Сахновщинському районі про перерахунок та виплату державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить дії Управління Пенсійного Фонду України в Сахновщинському районі Харківської області щодо перерахунку, призначення та виплати йому належної державної та додаткової пенсії визнати протиправними. Зобовязати відповідача здійснити перерахунок, призначення та забезпечити виплату пенсії з урахуванням раніше сплачених сум з 01 січня 2004 року по 01 листопада 2007 року та з 01 листопада 2008 року по момент прийняття рішення судом, як особі, яка постраждала внасліжок Чорнобильської катастрофи 1-ої категорії, інваліду 3-ї групи державної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, з послідуючим її перерахунком. Відповідач надав заперечення на позов, в якому зазначив, що нова редакція ст. 50 та 54 Закону № 796 на підставі Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнана неконституційною. З метою законодавчого врегулювання даного питання Кабінетом Міністрів України була прийнята 28.05.2008 року Постанова № 530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", яка набрала чинності з 22.05.2008 року, пунктом 4 якої передбачено щомісячну додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров"ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виплачувати інвалідам ІІІ групи 15 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Пункт 6 вказаної постанови закріплює положення стосовно розмірів пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв"язок з Чорнобильською катастрофою. З 01.07.2008 року набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" статтею 1 п.2 якої, починаючи з 01 липня 2008 року установлено доплату окремим категоріям осіб з тим, щоб їх пенсії досягли таких розмірів: в інвалідів, щодо яких встановлено зв"язок з Чорнобильською катастрофою відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, інвалідів ІІІ групи 980 грн. З урахуванням зазначеної Постанови позивачу виплачується державна та додаткова пенсія. Стаття 52 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" встановлює норму у відповідності до якої акти Кабінету Міністрів України обов"язкові для виконання. Управління Пенсійного фонду України в Сахновщинському районі Харківської області, вважає, що призначення державної та додаткової пенсії позивачу проводилось згідно чинного законодавства.

ОСОБА_1 є громадянином, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, що підтверджується копією посвідчення серія А № 105849 с (а.с. 12), є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, що підтверджується копією вкладки до посвідчення № 640191 с (а.с. 12), а також є інвалідом ІІІ групи, згідно посвідчення серії Б № 556244 (а.с. 11).

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у зв'язку із втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів Ш групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими шести мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам 3 групи - у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком. Як передбачено статтею 53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Стаття 19 Конституції України передбачає органам державної влади та їх посадовим особам діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Законами України. Крім того стаття 22 Конституції України, згідно якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, забороняє при прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів, звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. З урахуванням імперативу статті З Конституції України, скасування чи обмеження конституційних прав і свобод, які забезпечують життєві потреби людини, не допустимі.

Згідно зі ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що набрав чинності з 01.01.2004 року, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до вимог ч. З ст. 45 Конституції України пенсії та інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, визначається Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії». За змістом ст. 1 вказаного Закону, державні соціальні гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Відповідно до вимог Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг необхідних для задоволення основних соціальних та культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України і щороку затверджується Верховною Радою України в законі про державний бюджет на відповідний рік.

Визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є певним стандартом, в порівнянні з яким визначаються розміри інших видів виплат та допомоги.

Тобто, мінімальний розмір пенсії за віком для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є виправною величиною від якої проводиться розрахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю призначеної Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Розрахунок пенсій позивачу відповідачем проведено виходячи з розміру 19 грн 91 коп, установленого чинною на той час постановою Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" (далі - постанова КМУ від 3 січня 2002 року). При розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, виходячи з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523. Ця постанова є чинною, її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ. А в пункті 2 постанови від 3 січня 2002 року № 1 Кабінет Міністрів України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, усупереч положенням зазначених статей закону, причому ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами суд визнає, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення частини 3 статті 28 Закону № 1058-ІV не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною 1 цієї статті.

Таким чином, позивачу мав бути визначений мінімальний розмір пенсії, виходячи з розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком, передбаченої ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування № 1058-ІV, а не у розмірі мінімальних виплат, визначених постановами КМУ від 27.12.2005 року № 1293 та постанови КМУ від 3.05.2007 року № 684.

Судом враховується, що частини третю і четверту статті 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було замінено чотирма частинами нового змісту, згідно із Законом України від 28.12.2007 р. N 107-VI, щодо нового розміру пенсій для інвалідів з числа осіб постраждалих 1 категорії.

Проте, вищезазначені зміни, внесені підпунктом 15 пункту 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Відповідно до ч .2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, починаючи з 01.01.2004 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. відповідач діяв всупереч вимогам ст. 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо призначення та виплати позивачу пенсії, виходячи з розміру 6 мінімальних пенсій за віком .

Згідно з ч.З ст. 67 Закону України №796-ХП у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, особам віднесеним до категорії 1,2,3,4 розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

У 2009, 2010 роках до ч.1 ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України № 796 зміни внесені не були, дані статті чинні в редакції, що діяла до 01.01.2008 р. Отже, відповідач повинен був нараховувати та виплачувати державну та додаткову пенсію відповідно до Закону України № 796 відповідно до вимог ч.1 ст.50, ч.3 ст.54 даного Закону. Згідно ст.54 Закону України № 796 у 2009 р., прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, встановлений в розмірах, і діяли у грудні 2008 р. Статтею 58 Закону України від 28.12.2007 р. № 107-У1 «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», затверджено на 2008 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Таким чином, дії відповідача щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсій, передбачених ч.4 ст.54 та ч.1 ст.50 Закону України № 796 з урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком, передбаченого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»неправомірні, оскільки вони не відповідають вимогам Конституції та законам України.

Відповідно до ч.1 ст.76 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоров'ю особи, не обмежується строком давності. Також ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком.

З урахуванням права позивача на отримання пенсії без обмеження будь-яким терміном ( оскільки інвалідність йому встановлено безстроково), перерахунок пенсії позивача здійснюється без обмеження кінцевим строком. При цьому зауважується , що зобовязання відповідача здійснити такий перерахунок пенсії не є вирішенням спірного питання на майбутнє, оскільки визначення правильного розміру пенсії встановлюється у відповідності до діючих редакцій ст..ст. 50, 54 Закону, строк дії яких не обмежений законодавством .В разі внесення змін до зазначених норм, у відповідача виникає відповідне право на здійснення перерахунку (зміни розміру) пенсії позивача.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 256 КАС України, постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів виконуються негайно у межах суми стягнення за один місяць.

Виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ч.1 ст.76 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку», ст. 49, 50, ч.4 ст.54, ч.3 ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ст.ст. 158 163, 1832 , 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов - задовольнити .

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Сахновщинському районі Харківської області. щодо перерахунку, призначення та виплати належної позивачу державної та додаткової пенсії.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Сахновщинському районі Харківської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до вимог ч.4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії , передбаченої ч.1 ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та провести відповідні виплати за період з 01 січня 2004 року по 01 листопада 2007 року та з 01 листопада 2008 року по 01 березня 2011 року з урахуванням раніше проведених виплат.

Допустити негайне виконання даної постанови у межах суми стягнення за один місяць.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Копія вірна Суддя:ОСОБА_2