Справа № 4425/10/2170
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2011-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2011 р. Справа № 2-а-4425/10/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кравченко К.В.,

при секретарі: Михайленко О.А.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

приватного підприємця ОСОБА_5

до державної податкової інспекції у м.Херсоні

про визнання недійсним податкових повідомлень-рішень,,

встановив:

У вересні 2009 року приватний підприємець ОСОБА_5 (надалі-позивач) звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до державної податкової інспекції у м.Херсоні (надалі ДПІ, відповідач), в якому просив визнати нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ від 11.05.2010р. №/1, яким позивачу визначені податкові зобовязання по податку на додану вартість на суму 128362,3 грн., у тому числі 108795 грн. за основним платежем та 19567,3 грн. - за штрафними санкціями, а також податкове повідомлення-рішення від 11.05.2010р. №/1, яким позивачу визначені податкові зобовязання по ПДВ у вигляді штрафних санкцій на суму 10879,5 грн..

Спірні рішення винесені на підставі акту від 06.04.2010р. №1569/17-2/НОМЕР_1 про результати документальної невиїзної перевірки позивача з питань обґрунтованості нарахування податкового кредиту та податкових зобовязань з податку на додану вартість при проведені фінансово-господарських операцій з ТОВ «Коленс» за січень, лютий 2010р., а також за результатами апеляційного оскарження позивачем податкового повідомлення-рішення від 13.04.10р. №/0 до ДПІ у м.Херсоні.

При визначенні податковим повідомленням-рішенням від 13.04.10р. №/0 штрафних санкцій було допущено арифметичну помилку, у звязку із чим за результатами розгляду первинної скарги позивача на це рішення позивачу було донараховано штрафних санкцій на суму 10879,5 грн. податковим повідомленням-рішенням від 11.05.2010р. №/1.

За висновками акту перевірки позивач при поданні податкових декларацій з податку на додану вартість за січень та лютий 2010 року зависив податковий кредит на загальну суму 112862,55 грн., у тому числі за січень - на 89985,41 грн., за лютий на 22877,14 грн., неправомірно включивши до його складу податок на додану вартість за податковими накладними, які виписані ТОВ «Коленс», що призвело до заниження податкових зобовязань на загальну суму 108795 грн., а саме: за січень 2010р. на 86878 грн., за лютий 2010р. 21917 грн.. Такий висновок ДПІ в акті перевірки обґрунтовує тим, що податкові накладні, які виписані ТОВ «Коленс», оформлені неналежним чином, так як містять недостовірну інформацію стосовно юридичної адреси підприємства.

Згідно позовної заяви та пояснень представника позивача в судовому засіданні, позивач не погоджується з висновками акту перевірки та спірними рішеннями з тих підстав, що придбання у ТОВ «Коленс» зернових культур (ячмінь, кукурудза, соняшник), є цілком законними операціями, а накладні, що оформлені ТОВ «Коленс» по цим операціям, відповідають вимогам законодавства, і є підставою для включення ПДВ за цими накладними до податкового кредиту декларацій з ПДВ.

Відповідач надав суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких вказує на те, що за результатами проведеної перевірки достовірності юридичної адреси ТОВ «Коленс» було складено акт від 04.09.09р. про незнаходження вказаного підприємства за юридичною адресою м.Херсон, вул..Дзержинського, 37, у звязку із чим до Єдиного державного реєстру 09.12.09р. внесено запис про відсутність за юридичною адресою ТОВ «Коленс», а 30.03.10р. анульовано свідоцтво платника ПДВ цього підприємства. Ці обставини на думку ДПІ доводять той факт, що податкові накладні ТОВ «Коленс» в частині зазначення в них місцезнаходження підприємства оформлені неналежним чином, і не давали позивачу права відносити ПДВ за цими накладними до податкового кредиту.

Позиції сторін були підтримані їх представниками під час судового розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного.

Згідно пункту 1.7 ст. 1 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.97 р. № 168/97 податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Порядок формування платником податку податкового кредиту встановлений пунктом 7.4 ст. 7 Закону № 168/97 .

Згідно абзацу першого підпункту 7.4.1 пунктом 7.4 ст. 7 Закону № 168/97 податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт /послуг/ - актом прийняття робіт /послуг/ чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт /послуг/ /підпункт 7.4.5 цього ж пункту/.

Відповідно до підпункту 7.5.1 пункту 7.5 ст. 7 названого Закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів /робіт, послуг/, дата виписки відповідного рахунку /товарного чека/ - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів /робіт, послуг/.

Таким чином, виходячи із приписів вищевказаної норми закону, відсутність податкової накладної безспірно позбавляє платника податку права на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум ПДВ у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг).

За висновками акту перевірки позивач порушив пп.7.2.6. Закону № 168/97, включивши до податкового кредиту січня та лютого 2010 року ПДВ за податковими накладними ТОВ «Коленс», які оформлені неналежним чином, так як містять недостовірну інформацію стосовно юридичної адреси ТОВ «Коленс».

Тобто, єдиною підставою для винесення спірних рішень за актом перевірки стали недоліки податкових накладних ТОВ «Коленс».

Відповідно до пп.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону №168/97 податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Форма податкової накладної та порядок її заповнення, затверджені наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997р. №165, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23.06.1997 р. за № 233/2037

За пунктом 2 Порядку заповнення податкової накладної податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж вказаною у пункті 2 даного Порядку (пункт 5 Порядку).

Податкова накладна складається у двох примірниках (оригінал і копія) у момент виникнення податкових зобов'язань продавця відповідно до вимог пункту 7.3 статті 7 Закону. Оригінал податкової накладної надається покупцю товарів (послуг) на його вимогу. Зазначений документ зберігається покупцем разом із розрахунковими, платіжними документами з придбання товарів (послуг) у порядку і протягом терміну, визначеного для зберігання облікових податкових документів та зобов'язань із сплати податків. Податкова накладна дає право покупцю, зареєстрованому як платник податку, на включення до податкового кредиту витрат по сплаті податку на додану вартість (пункт 6 Порядку).

З наведених норм Закону №168/97 та Порядку заповнення податкової накладної вбачається, що обовязок по виписки податкових накладних та відповідальність за правильність їх виписування покладені не на покупця, а на продавця товарів.

При цьому слід зазначити, що недоліки в заповненні певних реквізитів податкових накладних, які виявляються податковими органами в результаті перевірки платника податків, не роблять такі накладні автоматично недійсними. Якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, відповідають зазначеним у податкових накладних, податковий кредит покупця вважається підтвердженим податковими накладними, незважаючи на те, що такі накладні могли мати незначні недоліки в заповненні, за умови, що вони не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка видала податкову накладну, містять, зокрема, відомості про придбані товари (роботи, послуги), їх вартість, дату здійснення операції та відповідну суму податку на додану вартість.

До матеріалів справи позивачем долучені копії податкових накладних від ТОВ «Коленс»: від 15.01.10р. №129 на поставку 274 215 кг. кукурудзи на суму 366899,67 грн. (у т.ч. ПДВ - 61149,94 грн.), від 20.01.10р. №156 на поставку 122,04 т. ячменю на суму 124334,35 грн. (у т.ч. ПДВ 20722,39грн.), від 21.03.10р. №147 на поставку 25,08т. ячменю на суму 23499,96 грн. (у т.ч. ПДВ 3916,66грн.), від 30.01.2010р. №170 на поставку 25,64т. ячменю на суму 25178,48 грн. (у т.ч. ПДВ - 4196,41 грн.), від 16.02.10р. №206 на поставку 18,48т. соняшника на суму 58637,04 грн. (у т.ч. ПДВ 9772,84 грн.).

Аналіз наданих позивачем податкових накладних ТОВ «Коленс» свідчить про те, що ці накладні містять індивідуальні податкові номери постачальника та покупця, номери їх свідоцтв про реєстрацію як платників ПДВ, дати здійснення операцій, номер накладної, найменування поставленого товару, його вагу в тонах, ціну за одну тону, загальну вартість товару та податок на додану вартість, що включений до ціни товару. Ці накладні підписані керівником ТОВ «Коленс» та засвідчені його печаткою.

Суд вважає, що виписані ТОВ «Коленс» податкові накладні від 20.01.10р. №156, від 21.03.10р. №147, від 30.01.2010р. №170 та від 16.02.10р. №206 дають можливості ідентифікувати особу, яка їх видала, містять всі необхідні відомості про придбані товари, їх вартість, дату здійснення операції та відповідну суму податку на додану вартість, що свідчить про їх належність та допустимість як доказ правомірності віднесення позивачем ПДВ за цими накладними до податкового кредиту січня та лютого 2010 року..

Факт того, що ТОВ «Коленс» на момент виписки цих податкових накладних було зареєстровано як платник ПДВ та мало право на виписку податкових накладних, не оспорювався відповідачем ні в акті перевірки, ні в ході розгляду справи.

Таким чином, належними доказами підтверджено той факт, що на момент проведення перевірки у позивача були наявні належним чином оформлені податкові накладні, виписані ТОВ «Коленс», для включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість по операціям з цим контрагентом, які визначені позивачем у податкових деклараціях з ПДВ за перевіряємий період.

Ні в акті перевірки, ні в ході судового розгляду ДПІ не посилалось на відсутність реальних господарських операцій, тобто на безтоварність операцій, між позивачем та ТОВ «Коленс».

Також не встановлено судом того факту, і на його наявність не посилається ДПІ, що до складу податкового кредиту позивача були віднесені суми ПДВ по операціям з ТОВ «Коленс», сплачені у зв'язку з придбанням товарів, що не підлягають використанню у господарській діяльності позивача.

Що стосується наведених в акті перевірки обставин діяльності ТОВ «Коленс», то зміст цих обставин не дає суду підстав для висновку, що діяльність цього контрагента має ознаки фіктивності, які визначені у ст.55-1 Господарського кодексу України, і цей контрагент не дотримується податкової дисципліни та не сплачує податків.

До матеріалів справи долучені копії податкових декларацій ТОВ «Коленс» з податку на додану вартість за січень та лютий 2010 року, у додатках №5 до яких це підприємство у повному обсязі відобразило суми поставок зернових в адрес позивача за вказаними податковими накладними у складі своїх податкових зобовязань.

Згідно наданої довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ Коленс» було зареєстровано 01.03.2007р. за адресою: м.Херсон, вул..Дзержинського,37, а запис про відсутність цього підприємства за юридичною адресою внесено до даного реєстру 09.12.09р..

З відповіді відділу державної реєстрації виконкому Херсонської міськради від 14.04.11р. слідує, що запис про відсутність ТОВ Коленс» за юридичною адресою зроблений на підставі повідомлення ДПІ форми №18-ОПП від 16.11.09р. №869/29-117 про відсутність цього підприємство за її місцезнаходженням.

На підтвердження факту відсутності ТОВ Коленс» за місцезнаходження ДПІ долучило до матеріалів справи відповідний акт від 30.04.2010р. №577/15-2/34906346, але цей акт не міг бути підставою для внесення 09.12.2009р. вищевказаного запису до ЄДР про відсутність ТОВ Коленс» за місцезнаходження, оскільки його склали лише у квітні 2010 року.

Таким чином, ДПІ не довело підставність направлення в адрес державного реєстратора повідомлення форми №18-ОПП від 16.11.09р. №869/29-117 про відсутність ТОВ Коленс» за місцезнаходження.

В будь-якому випадку вплив певних недоліків статусу контрагентів позивача на його право на податковий кредит слід оцінювати з урахуванням можливої обізнаність позивача щодо таких дефектів.

При цьому суд виходить з того, що саме по собі невиконання контрагентом платника податків своїх зобов'язань по сплаті податку до бюджету, або неповідомлення таким контрагентом податкового органу про зміну свого місцезнаходження, ще не є підставою для відмови у праві на податковий кредит з податку на додану вартість.

Суд вважає, що наведені в акті перевірки обставини діяльності ТОВ «Колес», які полягають у внесенні до ЄДР запису про відсутність цього підприємства за місцезнаходження, не можуть бути достатніми та належними доказами неправомірності віднесення понесених позивачем витрат до податкового кредиту, і не доводять обґрунтованість нарахованих позивачу спірними рішеннями податкових зобовязань з податку на додану вартість.

На підстави вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 8, 9, 12, 19, 158, 159, 160-163, 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позовні вимоги приватного підприємця ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати недійсними податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м.Херсоні від 11.05.2010р. №/1 та №/1.

Стягнути з Державного бюджету України на користь приватного підприємця ОСОБА_5 витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 06 червня 2011 р..

Суддя Кравченко К.В.

кат. 8.2.1