Справа № 1505/2217/2012
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 р. Справа № 1505/2217/2012

Категорія: 14 Головуючий в 1 інстанції: Чебан Н.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Градовського Ю.М.

- Кравченка К.В.

при секретарі - Жуковій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, треті особи Православний приход (Релігійна громада) Свято-Іоанно-Предтеченської церкви, відділ Держземагенства України у м. Білгород-Дністровському Одеської області, управління охорони об'єктів культурної спадщини Одеської області державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області і визнання недійсним та скасування державного акта на право постійного користування земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И ЛА:

13 березня 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, за участю третьої особи Православний приход (Релігійна громада) Свято-Іоанно-Предтеченської церкви про часткове скасування рішення міської ради та часткове скасування державного акту на землю.11 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з уточненим позовом до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, треті особи Православний приход (Релігійна громада) Свято-Іоанно-Предтеченської церкви, відділ Держземагенства України у м. Білгород-Дністровському Одеської області та просить визнати протиправним та скасувати рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області № 174-ХХІІІ від 26.03.1999р. «Про затвердження актів інвентаризації земельних ділянок, що заняті підприємствами, установами та організаціями на території м.Білгород-Дністровського» та державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ОД №001696 від 07 червня 2000 року, виданого Православному приходу (релігійній громаді) Свято-Іоанно-Предтеченської церкви на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,46 га, по вул.Попова, м.Білгород-Дністровський Одеської області.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 квітня 2015 року провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, треті особи Православний приход (Релігійна громада) Свято-Іоанно-Предтеченської церкви, відділ Держземагенства України у м. Білгород-Дністровському Одеської області, управління охорони обєктів культурної спадщини Одеської області державної адміністрації про визнання недійсним та скасування державного акта на право постійного користування земельною ділянкою закрито.

Роз'яснено позивачу його право звернутись з позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, треті особи Православний приход (Релігійна громада) Свято-Іоанно-Предтеченської церкви, відділ Держземагенства України у м. Білгород-Дністровському Одеської області, управління охорони об'єктів культурної спадщини Одеської області державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм процесуального права, оскільки судом першої інстанції не було досліджено обставини справи, що мають значення для справи, наслідком чого стало постановлення необґрунтованого та неправомірного рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При винесенні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсним державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, оскільки ця частина правовідносин є цивільно-правовими, стосуються визнання недійсним державного акту (правовстановлюючого документу) та врегульовані нормами ЦК України, та підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Залишаючи без розгляду позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач звернувся до суду з позовом з порушенням строків, передбачених ст. 99 КАС України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Щодо залишення без розгляду позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування спірного рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно аб. 1 ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з вимогою про часткове визнання протиправним та часткове скасування рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області № 174-ХХІІІ від 26.03.1999р. «Про затвердження актів інвентаризації земельних ділянок, що заняті підприємствами, установами та організаціями на території м.Білгород-Дністровського», яке було прийнято у 1999 році, тобто через 13 роки.

В обґрунтування клопотання щодо пропущення строку позивач посилається на те, що про існування зазначеного рішення їй стало відомо лише у липні 2005 року після отримання відповіді з виконкому .

Зі справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що позивачу з серпня 2002 року відомо про існування спірного рішення, що підтверджується правовстановлюючими документами, які знаходяться у матеріалах справи.

Відповідно до положень статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Враховуючи, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, встановлено ст. 99 КАС України, позивачем не надано належних та достатніх доказів поважності пропуску строку для звернення до адміністративного суду з позовом, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи, керуючись ст. 99, ст. 100 КАС України, обґрунтовано залишив без розгляду позовну заяву, правильно застосувавши до спірних правовідносин сторін норми процесуального права.

При цьому, довід апелянта про звернення раніше з позовом щодо спірного рішення, колегія суддів не бере до уваги, оскільки зазначене не спростовує факт пропущення позивачем строку встановленого ст. 99 КАС України .

Слід зауважити, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними певних процесуальних дій, передбачених Кодексом адміністра тивного судочинства України.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним державного акта на право постійного користування землею, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно пункту 7 частини першої статті 3 КАС Украйни до суб'єктів владних повноважень відносяться органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інші суб'єкти при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень

Виходячи з наведеного до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно обставин справи Білгород-Дністровською міською радою Одеської області, був прийнятий ненормативний акт, який вичерпав свою дію після його реалізації, в даному отримання Православним приходом (релігійною громадою) Свято-Іоанно-Предтеченської церкви Державного акту на право постійного користування землею.

Отже, спірні правовідносини виникли з приводу володіння земельною ділянкою, площею 0,46 га., тобто виник спір про право цивільне, який має вирішуватися в прядку цивільної юрисдикції.

Виходячи з наведеного спірні правовідносини носять не публічний, а приватно-правовий характер, тому вирішення даного спору не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно п.1ч.1ст.157 КАС України провадження у справі підлягає закриттю, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене та наведені норми закону колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а вказані спірні правовідносини повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують. Підстав для скасування судового рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень процесуального права при вирішенні спірного питання не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 199; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: К.В. Кравченко