Справа № 2а/2508/12884/11
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

14 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області та Управління соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 24 травня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області та Управління соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 24.05.2012 року позов задоволено частково. Суд визнав неправомірними дії відповідачів та зобов'язав їх нарахувати і виплатити позивачу недоплачені надбавки до пенсії.

На вказану постанову відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просять її скасувати і винести нову про відмову в задоволенні позову.

Судом першої інстанцій встановлено, що яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, є інвалідом 3 групи захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС, також. постійно проживає в зоні, яка віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Так, згідно ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Частиною 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають у зоні посиленого радіоекологічного контролю, мають бути підвищені у розмірі на одну мінімальну заробітну плату.

Згідно зі ст. 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам 2 групи - у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Крім того ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, повинна виплачуватись щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі 40% від мінімальної заробітної плати.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» інвалідам I категорії, ІІІ групи щорічна допомога на оздоровлення виплачується в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Вирішуючи питання про те, положення якого Закону підлягають застосуванню для вирішення спірних правовідносин, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також Закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

Відповідно до ч. 3 ст. 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України.

Доводи апеляційних скарг не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, керуючись ст.ст. 183-2, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області та Управління соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації - залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 24 травня 2012 року - без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.