Справа № 813/1518/15
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2015-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 р. Справа № 876/5302/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17.04.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану м. Стрия Реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції про визнання відмови неправомірною та зобов'язання вчинити дії-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся суд з адміністративним позовом до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану м. Стрия Реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції про визнання відмови від 21.03.2015 року про внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_2 неправомірною та зобов'язання до вчинення дій з внесення змін до актового запису про народження, вказавши в графі «національність» його батька ОСОБА_3 - національність «поляк» та відповідно його національність - «поляк».

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що його дідусь ОСОБА_4 та бабуся ОСОБА_4 були поляками, і цю обставину підтверджує факт їхнього народження на території Польщі, а саме м. Ярослав. Позивач також зазначив, що він дотримується польських звичаїв та традицій, сповідує римо-католицьку віру.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17.04.2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Дане рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2, який вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, а також порушив норми процесуального права та матеріального, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

При цьому апелянт обґрунтовує та мотивує свої вимоги аналогічно обґрунтуванням позовних вимог, зокрема тим, що суд не взяв до уваги, що ОСОБА_3 народився на території Польщі, а саме в м. Ярослав і зрозумілим є, що за національністю був поляком.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням регулює Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 р. №2398-VI(далі - Закон №2398). У статті 9 цього Закону передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану, відповідно до частини 3 статті 9 Закону №2398, це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Відповідно до частини 4 тієї ж статті для державної реєстрації актів цивільного стану подається паспорт громадянина України або паспортний документ іноземця заявника та документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону №2398 внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Згідно з частиною 5 статті 9 Закону №2398 правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

На виконання вимог цих вимог Закону наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5 затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила №96/5), у п. 1.1 яких передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно до п. 1.7 Правил №96/5 зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил. У разі зберігання актового запису цивільного стану (метричного запису) у державній архівній установі внесення змін безпосередньо до актового запису (метричного запису) проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до п. п. 2.1, 2.6 Правил №96/5 заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб при пред'явленні паспорта або паспортного документа. Разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Відповідно до п. 2.7 Правил №96/5 на підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому.

Якщо в актовому записі про народження відсутні графи «По батькові» та «Місце народження», що стосуються відомостей про дитину, або відсутні відомості у цих графах, їх доповнення проводиться з урахуванням даних паспорта громадянина України або паспортного документа особи, відносно якої складено запис, та імені батька дитини, зазначеного в ньому.

Відповідно до п.2.12 Правил №96/5, на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ ДРАЦС складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову у цьому за наведеною формою. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження у судовому порядку, що відповідає диспозиції норми п.1 ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Разом з тим, внесення змін до актового запису про народження не можливо за відсутності документів, що підтверджували допущену помилку у графі національність батька ( п.2.15.9. Правил №96/5).

Відповідно до ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті; державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрація акта цивільного стану.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 18.03.2015 року ОСОБА_2 звернувся до ВДРАЦС м. Стрия із заявою про внесення змін в актовому записі про народження №448 від 31.07.1954 р. складеного відділом ДРАЦС по м. Стрию щодо зміни національності батька з «українець» на «поляк», а в актовому записі про шлюб №22 від 25.01.1986 року складеного відділом ДРАЦС по м. Стрию між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 щодо внесення змін у графі національність з «українець» на «поляк».

Висновком керівника відділу державної реєстрації актів цивільного стану ВДРАЦС м. Стрия про внесення змін до актового запису цивільного стану від 21.03.2015 заяву ОСОБА_2 залишено без задоволення з підстав відсутності необхідних документів та роз'яснено йому право звернення до суду для вирішення даного питання.

Даючи правову оцінку доводам апелянта та висновкам суду, що викладені у оскаржуваному судовому рішення, апеляційний суд виходить із таких міркувань.

Так при державній реєстрації народження ОСОБА_2 заявниками були його батьки, які були ознайомлені з інформацією, що зазначена в актовому запису про народження №448 від 31.07.1954 р. складеного відділом ДРАЦС по м. Стрию, а саме у графі «національність батька» - українець. Докази, що за життя такий актовий запис про народження оскаржувався відсутні.

Разом з тим на підтвердження обставин, якими обґрунтовується наявність підстав для внесення змін, про які просить ОСОБА_2, до матеріалів справи долучено повну виписку з Свідоцтва про народження його батька - ОСОБА_3

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції підставно не прийняв до уваги вказану виписку, оскільки в такій національність дідуся, бабусі та батька позивача не значиться, що у свою чергу не може підтверджувати його належності до національності «поляк».

При цьому п. 2.15 Правил №96/5 встановлено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, можливе лише у разі, якщо в актовому записі є перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості. Вказаною нормою не передбачено можливість зміни національності.

Доказів, які б підтверджували, що під час державної реєстрації акту цивільного стану позивача були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості) суду не надано, до матеріалів справи не долучено.

Беручи до уваги наведені нормативно-правові акти та встановлені обставини справи, що підтверджені належними та допустимими письмовими доказами, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції про те, що в судовому засіданні позивачем не наведено обґрунтувань, в чому полягає порушення відповідача.

Відповідно до роз'яснень, наведених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» № 12 від 07 липня 1995 року, питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів, відомостей, які містяться в паспорті, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу.

Згідно ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

З аналізу вищенаведеної норми вбачається, що зміна національності не є компетенцією відділу, дане питання може бути вирішене в судовому порядку відповідно до статті 11 Закону України «Про національні меншини».

Колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції про те, що вимоги щодо зобов'язання внести відповідні зміни до актових записів є передчасними, оскільки лише за наслідками розгляду заяви позивача в порядку визначеному цивільним законодавством, може бути встановлено про наявність, відсутність спору по зазначених позовних вимогах, що є підставою для відмови в їх задоволенні на момент вирішення даної справи.

У відповідності до вимог ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. А згідно ст. 86 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Колегія суддів прийшла до висновку, що наявними матеріалами справи підтверджується висновок суду у тому, що відповідач як суб'єкт владних повноважень діяв у відповідності до наведених приписів нормативно-правових актів.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В звязку з цим колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи всебічно, повно та обєктивно встановив обставини справи, дослідив та оцінив всі докази, які містяться в матеріалах справи та прийшов до вірного висновку.

З огляду на таке, наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17.04.2015 року у справі № 813/1518/15 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді І.М. Обрізко

ОСОБА_6

Повний текст виготовлено 07.07.2015р.