Справа № 544/931/13-а
Суддя: Марфіна Н. В.
Дата ухвалення: 2013-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №544/931/13-а
Провадження №2-а/544/25/2013
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 червня 2013 року суддя Пирятинського районного суду Полтавської області Марфіна Н.В. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Пирятинському районі Полтавської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та зобовязання субєкта владних повноважень нарахувати і виплатити 30% надбавку до пенсії, як дитині війни за період з 02.11.2009 року по 30.03.2010 року, -

у с т а н о в и л а:

02.11.2010 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до УПФ України в Пирятинському районі Полтавської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та зобовязання субєкта владних повноважень нарахувати і виплатити 30% надбавку до пенсії, як дитині війни з 01.01.2006 року по 30.09.2010 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» вона має статус дитини війни. Згідно ст. 6 вказаного Закону їй повинна виплачуватись щомісячна соціальна державна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка відповідно до ст.. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність. Просить суд поновити пропущений строк для звернення до суду за захистом її права на 30% надбавку до пенсії; визнати діяння (бездіяльність та відмову) УПФ в Пирятинському районі Полтавської області щодо нарахування і виплати щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни протиправними; зобовязати відповідача здійснити нарахування та виплату доплати, передбаченої ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та сплатити їй недоплачену суму доплати за період з 01.01.2006 року по 30.09.2010 року.

13.08.2010 року позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування і виплату їй як дитині війни щомісячної державної соціальної допомоги, починаючи з 01.01.2006 року по день звернення включно та надання інформації про пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 26.11.2010 року позовну заяву в частині вимог за період з 01.01.2006 року по 30.09.2010 року включно та за період з 01.01.2006 року по 30.03.2010 року залишено без розгляду.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2013 року скасовано ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 26.11.2010 року в частині залишення без розгляду позовних вимог про зобовязання здійснити перерахунок, нарахування, виплату недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни, за період з 02.11.2009 року по 30.03.2010 року. В цій частині справу направлено до Пирятинського районного суду Полтавської області для продовження розгляду.

Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 12.06.2013 року поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду щодо зобовязання субєкта владних повноважень нарахувати і виплатити 30% надбавку до пенсії, як дитині війни за період з 02.11.2009 року по 30.03.2010 року та справу прийнято до провадження.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач після отримання копії ухвали про прийняття справи до провадження надіслав до суду свої письмові заперечення на адміністративний позов, в яких в обґрунтування своїх заперечень вказував, що законодавством України не визначено поняття «мінімальна пенсія за віком» як розрахункової величини для підвищення пенсії, згідно зі ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» так як ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності достатнього страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Проте ч. 3 згаданої статті встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений на рівні прожиткового мінімуму, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом.

Вказує, що не можна застосовувати величину мінімальної пенсії за цим Законом для обрахування підвищення до пенсії дітям війни, оскільки підвищення до пенсії та пенсія є різними категоріями пенсійних виплат.

Також вказує, що ст. 7 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» передбачає, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету. Але оскільки законодавцем не прийнято жодного нормативного акту на виконання вказаних норм Закону, не визначено на законодавчому рівні, які органи повинні виплачувати підвищення пенсії, за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку, яким чином обчислювати вказаний розмір, тому такі виплати є нецільовим використанням коштів Пенсійного фонду, а отже порушенням діючого законодавства.

Виходячи з викладеного вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству. Тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судом встановлено:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною війни (а.с. 6).

Відповідно до приписів ст. 6 ЗУ «про соціальний захист дітей війни» позивач має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком (в редакції Закону від 18.11.2004 року №2195-ІV, набрав чинності 01.01.2006 року).

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 КАС України, к разі невідповідності нормативно-правових актів, застосуванню підлягає правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно ст. 7 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Законом України «Про державний бюджет України на 2010 рік» Кабінету Міністрів України надано право у 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2009 та 2010 роках дітям війни, підвищення до пенсії або місячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватись відповідно до норм ЗУ «Про соціальний захист дітей війни».

Виходячи із системного аналізу ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» та приписів ч. 4 ст. 9 КАС України, відповідач з 10.11.2009 року по 30.03.2010 року не мав підстав застосовувати постанову КМУ від 28.05.2008 року №530 та був зобовязаний діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», який має вищу юридичну силу ніж зазначена постанова, нарахувати та здійснити позивачу доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Оскільки будь-яким іншим законом, крім ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії не встановлений, приходжу до висновку про відсутність правових підстав для застосування будь-якої іншої величини, ніж встановлена названим законом, для розрахунку підвищення до пенсії позивачу як дитині війни.

Відсутність механізму реалізації ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» не може бути підставою для невиконання вимог зазначеного Закону.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню щодо визнання дій відповідача неправомірними, зобовязання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивачу з нарахуванням підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 02.11.2009 року по 30.03.2010 року включно.

На підставі викладеного, керуючись рішенням Конституційного Суду України №19-рп/2010 від 09.09.2010 року, ст. 64 Конституції України, ст.ст. 3, 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», ЗУ «Про пенсійне забезпечення», ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 6-14, 18, 71, 94, 183-2 КАС України, -

п о с т а н о в и л а:

Позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Пирятинському районі Полтавської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та зобовязання субєкта владних повноважень нарахувати і виплатити 30% надбавку до пенсії, як дитині війни за період з 02.11.2009 року по 30.03.2010 року - задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Пирятинському районі Полтавської області протиправними в частині не нарахування ОСОБА_1 підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», в розмірі встановленому ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Пирятинському районі Полтавської області здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканка м. Пирятин, Полтавської області, вул. Жовтнева, б. 122, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком згідно ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та провести відповідні виплати з 02.11.2009 року по 30.03.2010 року, з урахуванням проведених раніше виплат.

Постанова суду винесена в порядку скороченого провадження підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Пирятинський районний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя