Справа № 302/350/14-а
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року № 876/4787/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Курильця А.Р., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11 квітня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ізківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області про визнання протиправними дій та зобовязання до вчинення дій,

встановив:

20.03.2014 та 31.03.2014 ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративними позовами до Ізківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області у якому просить: визнати протиправними дії відповідача щодо надання неповної, неточної, необєктивної та приховування інформації на запити позивача від 28.01.2014, від 30.01.2014, від 04.02.2014; зобовязати Ізківську сільську раду Міжгірського району Закарпатської області надати ОСОБА_2 повну, достовірну, точну, не приховану інформацію запитувану ним у запитах від 28.01.2014, від 30.01.2014, від 04.02.2014, а саме: копії документів про діяльність постійної комісії з питань землекористування (протоколів, рішень, планів роботи) за 2006, 2011, 2013 роки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він звернувся до відповідача із вказаними вище запитами, однак листом від 03.03.2014 № 33 йому повідомлено, що усі матеріали, які запитуються відсутні. Позивач вважає таку відмову неправомірною, оскільки у номенклатурі справ Ізківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області за індексом 01-02 передбачено зберігання документів про діяльність постійних депутатських комісій.

Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11.04.2014 у задоволенні позову відмовлено.

Із цією постановою не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Відповідач скористався правом подання заперечення на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційний розгляд справи здійснювати за відсутності їхнього представника.

Позивач у судове засіданні суду апеляційної інстанції також не прибув, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Враховуючи те, що усі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про його дату, час та місце, у відповідності до ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України апеляційний розгляд справи проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні адміністративного позову виходив з того, що відповідач дотримався вимог ст. 40 Конституції України та Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки надав позивачу відповідь на його запити, у які зазначив, що копії документів про діяльність постійних депутатських комісій з питань землекористування відсутні.

Однак, суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на таке.

Згідно ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

З аналізу цієї статті вбачається, що публічна інформація повинна володіти наступними ознаками: 1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання субєктами владних повноважень своїх обовязків, передбачених чинним законодавством; 2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація; 3) така інформація знаходиться у володінні субєктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації; 4) інформація не може бути публічною, якщо створена субєктом владних повноважень не під час виконання субєктами владних повноважень своїх обовязків; 5) інформація не може бути публічною, якщо створена не субєктом владних повноважень.

Статтею 13 цього Закону визначено розпорядників публічної інформації, зокрема, згідно п. 1 ч. 1 цієї статті, такими є суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише субєктом владних повноважень у процесі виконання своїх обовязків. Тобто публічна інформація одержується чи створюється субєктами владних повноважень на виконання обовязків, визначених чинним законодавством.

Статтею 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що система місцевого самоврядування включає, зокрема, сільську, селищну, міську раду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 26 цього Закону, питання про утворення і ліквідацію постійних та інших комісій ради, затвердження та зміна їх складу, обрання голів комісій вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Частиною 13 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що не пізніш як на другій сесії затверджується регламент роботи відповідної ради, а також положення про постійні комісії ради.

Згідно ч. 1 ст. 47 цього ж Закону постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету. За результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови або секретарем комісії. Протоколи засідань комісії підписуються головою і секретарем комісії.

З аналізу наведених вище правових положень можна дійти висновку, що документи, які створені в процесі діяльності комісій сільської, селищної, міської ради, є публічною інформацією.

Позивачем на підтвердження своїх доводів надано номенклатуру справ Ізківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області за 2006 рік (а.с. 13), у якій під індексом 01-02 значаться документи про діяльність постійних комісій (протоколи, рішення, плани, звіти, тексти виступів).

Крім того, позивачем надано перелік комісій, які створені у в Ізківській сільській раді Міжгірського району Закарпатської області, який засвідчений печаткою сільської ради та підписом сільського голови ОСОБА_3 (а.с. 54). Серед переліку цих комісій значиться і комісія з питань землекористування.

З наведених вище обставин справи, можна дійти висновку, що у Ізківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, яка є розпорядником публічної інформації, повинні бути документи щодо діяльності комісії з питань землекористування, а отже відповідач зазначивши у своїй відповіді про відсутність таких документів, повідомив позивачу недостовірну інформацію.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що виключний перелік підстав за яких може бути відмовлено у отриманні публічної інформації визначений у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме це може мати місце у таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Отже, вказаний перелік не передбачає права розпорядника публічної інформації відмовити особі у отриманні цієї інформації у звязку з її відсутністю, якщо відповідно до законодавства України така повинна бути створена та перебувати у його розпорядженні.

Згідно статті 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов'язані, зокрема, надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Частиною 2 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 23 вказаного Закону, запитувач має право оскаржити, зокрема, відмову в задоволенні запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому такі підлягають задоволенню. Разом з тим, суд апеляційної інстанції у відповідності до ст. 11 КАС України, з метою повного захисту прав позивача вважає ха необхідне позов задовольнити шляхом визнання протиправними дії відповідача щодо надання неповної та недостовірної інформації на запити ОСОБА_2 від 28.01.2014, від 30.01.2014, від 04.02.2014 та зобовязати Ізківську сільську раду Міжгірського району Закарпатської області надати позивачу повну та достовірну публічну інформацію запитувану ним у запитах від 28.01.2014, від 30.01.2014, від 04.02.2014, а саме: копії документів про діяльність постійної комісії з питань землекористування (протоколів, рішень, планів роботи) за 2006, 2011, 2013 роки. Таке викладення резолютивної частини судового рішення узгоджується з положеннями ст. 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації», ст. 162 КАС України та охоплює усі позовні вимоги заявлені у адміністративному позові.

Враховуючи те, що постанова суду першої інстанції прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її скасування та прийняття нової постанови про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11 квітня 2014 року у справі № 302/350/14-а (2-а/302/23/14) скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Ізківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області щодо надання неповної та недостовірної інформації на запити ОСОБА_2 від 28.01.2014, від 30.01.2014, від 04.02.2014.

Зобовязати Ізківську сільську раду Міжгірського району Закарпатської області надати ОСОБА_2 повну та достовірну публічну інформацію запитувану ним у запитах від 28.01.2014, від 30.01.2014, від 04.02.2014, а саме: копії документів про діяльність постійної комісії з питань землекористування (протоколів, рішень, планів роботи) за 2006, 2011, 2013 роки.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: А.Р. Курилець

ОСОБА_4

Постанова у повному обсязі складена та підписана 10.07.2015.