Справа № 2083/11/2170
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2011-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2011 р. Справа № 2-а-2083/11/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кравченко К.В.,

при секретарі: Сердюк О.О.,

за участю:

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

дочірнього підприємства «Вендельн Україна»

до державної податкової інспекції у Білозерському районі Херсонської області

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення,

встановив:

У квітні 2011 року дочірнє підприємство «Вендельн Україна» (далі позивач) звернулось до суду з позовом до державної податкової інспекції у Білозерському районі Херсонської області (далі ДПІ, відповідач) про визнання неправомірними дій податкового органу щодо проведення повторної перевірки та про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 30.03.2011 р. № /0, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2008 р. на 7745 грн..

Спірне податкове повідомлення-рішення винесено на підставі акту від 25.03.11р. №76/23-020/23702294 про результати невиїзної документальної перевірки позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за грудень 2008 року.

За висновками акту перевірки позивачем в порушення пп.7.7.1, пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.97р. № 168/97-ВР завищено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за грудень 2008р.. Такий висновок податкового органу в акті перевірки обґрунтовується тим, що «операції по взаємовідносинам між ДП Вендельн Україна» та ПП «НВП «Норма-Хім» не мали реального товарного характеру, оскільки товар не постачався. 25 січня 20011 року старшим слідчим СВ ПМ ДПА у Херсонській області старшим лейтенантом податкової міліції ОСОБА_5 порушено кримінальну справу №330501-11 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.5 ст. 191 КК України.» Інших підстав для винесення спірного повідомлення-рішення а акті перевірки не наведено.

В судовому засіданні 04.07.11р. представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій викладена відмова від позовних вимог в частині визнання неправомірними дій податкового органу щодо проведення повторної перевірки.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом.

Враховуючи відмову позивача від частини заявлених у справі позовних вимог, суд вважає за необхідне на підставі п.2 ч.1 ст. 157 КАС Украйни закрити провадження у справі в частині позовних вимог про визнання неправомірними дій податкового органу щодо проведення повторної перевірки.

Згідно позовної заяви та пояснень представників позивача в судовому засіданні, позивач не погоджується з висновками акту перевірки та спірним рішенням з тих підстав, що відповідно до Закону України «Про податок на додану вартість» головною умовою для формування податкового кредиту платника ПДВ є наявність належним чином складеної податкової накладної та використання придбаних за цими податковими накладними товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях в межах власної господарської діяльності платника податків. Всі зазначені вимоги для формування податкового кредиту, а отже і для отримання бюджетного відшкодування, підприємством виконані, тому у відповідача відсутні правові підстави для зменшення належної до бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість. Висновки відповідача про неможливість підтвердження сплати до бюджету сум ПДВ постачальниками товарів (робіт, послуг) по ланцюгам проходження товарів не можуть бути підставою для зменшення заявленої до бюджетного відшкодування суми ПДВ, оскільки у платника податку відсутній механізм та не передбачений обовязок по контролю за декларуванням та сплатою ПДВ до бюджету постачальниками товарів (робіт, послуг) по ланцюгу до виробника.

Відповідач надав суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких вказує на те, що головною умовою для отримання бюджетного відшкодування з ПДВ платником податку є сплата ПДВ до бюджету постачальниками товарів (робіт, послуг) на всіх етапах (ланцюгах) проходження товарів (робіт, послуг) починаючи від виробника або експортера цих товарів (робіт, послуг). Відповідач зазначає, що одним із основних постачальників позивачу товару (соняшника) у листопаді 2008 року було ПП «Наукове-виробниче підприємство «Норма-Хім», яке не є виробником відвантаженого товару; товар поставлявся позивачу транспортом вказаного постачальника згідно товарно-транспортних накладних, але відповідно до отриманої від ГВПМ ДПІ у м.Херсоні інформації, власники автомобілів, зазначених у товарно-транспортних накладних, а також водії, які здійснювали перевезення згідно вказаних ТТН, пояснили, що договорів з ПП «НВП «Норма-Хім» про надання транспортних послуг вони не укладали, товар для позивача не поставляли, своїх підписів у накладних не ставили. З цих підстав ДПІ вважає, що операції по взаємовідносинам позивачем та ПП НВП «Норма-Хім» не мали реального товарного характеру, оскільки товар реально не постачався. Відповідач також посилається на факт порушення кримінальної справи №330501-11 за ч.2 ст.15, ч.5 ст. 191 КК України.

Позиції сторін були підтримані їх представниками під час судового розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного.

В акті перевірки від 25.03.11р. №76/23-020/23702294 зазначено, що згідно поданої позивачем податкової декларації з ПДВ за грудень 2008 року, останній заявив до відшкодування з державного бюджету ПДВ на розрахунковий рахунок у банку 863331 грн..

Дана сума бюджетного відшкодування за грудень 2008 року підтверджується наданою позивачем податковою декларацією з ПДВ за цей період із відповідним розрахунком суми бюджетного відшкодування.

З наведеного вбачається, що відповідачем не заперечується право позивача на отримання бюджетного відшкодування за грудень 2008 року взагалі, а спірними є факти підтвердження частини цього відшкодування на суму 7745 грн., і саме на цю суму спірним повідомленням-рішенням позивачу зменшено бюджетне відшкодування.

Неправомірність віднесення до бюджетного відшкодування ПДВ в сумі 7745 грн. за грудень 2008 року ДПІ в акті перевірки обґрунтовує тим, що проведені позивачем у листопаді 2008 року операції з придбання насіння соняшника у ПП «Наукове-виробниче підприємство «Норма-Хім» не мали реального характеру, оскільки товар за цими операціями реально не поставлявся.

В обґрунтування безтоварності вказаних операцій ДПІ посилається на отриману від ГВПМ ДПІ у м.Херсоні інформацію, яка викладена в листі начальника ГВПМ ДПІ у м.Херсоні від 18.03.2011р. №3338/7/26-1004, копія якого долучена до матеріалів даної справи.

Відповідно до даного листа, власники вантажних автомобілів, які згідно товарно-транспортних накладних здійснювали перевезення товару від ПП «Наукове-виробниче підприємство «Норма-Хім» в адрес позивача, а також водії цих автомобілів не підтвердили факти таких перевезень. В даному листі також є посилання на факт порушення кримінальної справи №330501-11 за ч.2 ст.15, ч.5 ст. 191 КК України.

Таким чином, висновок акту перевірки про порушення позивачем вимог податкового законодавства при формуванні бюджетного відшкодування за грудень 2008 року ґрунтується виключено на інформації, яка викладена у вищевказаному листі ГВПМ ДПІ у м.Херсоні від 18.03.2011р. №3338/7/26-1004.

Оцінюючи наведені відповідачем доводи неправомірності формування позивачем бюджетного відшкодування з ПДВ, суд виходить з наступного.

Порядок визначення суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України, або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначені виключно Законом України «Про податок на додану вартість» від 03.04.97р. № 168/97-ВР (надалі Закон № 168/97), а саме норма пункту 7.7 статті 7 цього Закону.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168/97 сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168/97, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг).

Отже, Закон № 168/97 передбачає необхідність врахування як надходжень сум податку разом із вартістю товарів (послуг), що поставляються платником податку, так і витрат цього платника на сплату сум податку на додану вартість у складі ціни товарів (послуг), що придбані ним з метою використання у господарській діяльності. При цьому за певних обставин може утворюватися ситуація, коли різниця між податковими зобов'язаннями (тобто надходженнями сум податку на додану вартість) та податковим кредитом (витратами зі сплати податку в ціні товарів та послуг) буде від'ємною. Ця різниця за певних умов підлягає відшкодуванню платнику податку з державного бюджету.

Одним з видів діяльності позивача є експорт зернових культур за межі митної території України, що підтверджується долученими до матеріалів копіями податкових декларацій позивача з ПДВ із зазначенням обсягу експортних операцій.

Враховуючи, що позивач є експортером зернових культур (соняшника), поставка яких нерезиденту оподатковується за нульовою ставкою ПДВ, то перевищення сплаченого позивачем ПДВ над отриманим, і як наслідок виникнення у позивача права на бюджетне відшкодування, є цілком економічно виправданим та узгоджується з таким видом діяльності позивача.

Підпунктом 7.2.4 пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97 передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку на додану вартість.

Згідно із пл. 7.4.5. п. 7.4 ст. 7 цього ж Закону не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Виходячи із приписів вищевказаної норми закону, відсутність податкової накладної безспірно позбавляє платника податку права на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум ПДВ у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг).

ДПІ в акті перевірки не посилається на невідповідність вимогам законодавству податкових накладних, за якими позивач формував податковий кредит, не вказує на неправильність складання позивачем податкових декларацій з ПДВ та розрахунків належних до бюджетного відшкодування сум ПДВ, а також не посилається на відсутність фактичної сплати позивачем у складі ціни товарів сум ПДВ, які увійшли до задекларованого позивачем бюджетне відшкодування за грудень 2008 року.

Як встановлено судом і підтверджено позивачем копіями документів по придбанню соняшника у ПП «НВП «Норма-Хім», а саме: податкових накладних, платіжних доручень, банківських виписок, видаткових та товарно-транспортних накладних, актів про приймання соняшника, договорів на поставку соняшника, на момент проведення перевірки у позивача були наявні всі необхідні документи, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених позивачем постачальнику - ПП «НВП «Норма-Хім».

Аналіз наданих позивачем податкових накладних, первинних документів та договорів свідчить про дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за періоди, які були предметом перевірки.

Суд зазначає, що наявність у позивача належно оформлених документів, які відповідно до Закону № 168/97 необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, і сплата позивачем вартості товару з податком на додану вартість є обовязковими, але не вичерпними підставами для визначення податкового кредиту та відшкодування цього податку з бюджету.

Суд вважає, що будь-які первинні документи (у тому числі договори, накладні, податкові накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Для встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість суду необхідно встановити також наступні обставини:

- реальність здійснення господарських операцій, суми ПДВ за якими віднесені до податкового кредиту;

- наявність у продавців товарів, робіт (послуг), які видавали податкові накладні, спеціальної податкової правосуб'єктності;

- віднесення до складу податкового кредиту лише сум податку, сплачених (нарахованих) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), що підлягають використанню у господарській діяльності платника податку;

- встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку;

Досліджуючи реальність проведених позивачем операцій із придбання соняшника у ПП «НВП «Норма-Хім» суд встановив, що обсяг поставки соняшника позивачу цим постачальником за листопад 2008 року склав на загальну суму ПДВ 241796,12 грн., які увійшли до задекларованого позивачем бюджетного відшкодування за грудень 2008 року.

ДПІ надало суду розрахунок зменшення бюджетного відшкодування за спірним рішенням на суму 7745 грн., з якого вбачається, що відповідно до придбаного позивачем в листопаді 2008 року у ПП «НВП «Норма-Хім» соняшника, заявлені до відшкодування суми розподілялися між постачальниками ПП «НВП «Норма-Хім» (другий ланцюг поставки соняшника позивачу) наступним чином:

- ТОВ «Агролюкс» - 46646 грн., яка підтверджена до відшкодування довідкою №10 від 29.05.09р. і є відшкодованою;

- ТОВ «Новоселе» - 6637 грн., яка підтверджена до відшкодування довідкою №10 від 29.05.09р. і є відшкодованою;

- ТОВ «Дніпрянка» - 45098 грн., яка підтверджена до відшкодування довідкою №10 від 29.05.09р. і є відшкодованою;

- ДП «ДГ «Агрономія» - 87034 грн., відносно якої складено акт про неможливість підтвердження і яка оскаржуються в судовому порядку;

- СФГ «Надія» - 7745 грн., яка залишається непідтвердженою.

З наведеного вбачається, що реалізований позивачу постачальником ПП «НВП «Норма-Хім» у листопаді 2008 року соняшник був придбаним останнім у таких підприємств, як ТОВ «Агролюкс», ТОВ «Новоселе», ТОВ «Дніпрянка», ДП «ДГ «Агрономія», СФГ «Надія», а сума за спірним рішенням - це сума ПДВ, сплаченого ПП «НВП «Норма-Хім» постачальнику у другому ланцюгу - СФГ «Надія».

При цьому ДПІ визнає інші операції по поставці позивачу соняшника через ПП «НВП «Норма-Хім» від постачальників по другому ланцюгу - ТОВ «Агролюкс», ТОВ «Новоселе», ТОВ «Дніпрянка», і суми ПДВ за цими операціями позивачу вже відшкодовані.

До матеріалів справи долучена довідка ДПІ №10 від 29.05.09р., на яку є посилання у зазначеному вище розрахунку, відповідно до якої ДПІ підтверджує заявлене позивачем бюджетне відшкодування за грудень 2008 року в сумі 98416 грн., тобто підтверджує саме тіх суми ПДВ, які були сплачені позивачем ПП «НВП «Норма-Хім» за придбаний соняшник, який надійшов від постачальників по другому ланцюгу ТОВ «Агролюкс», ТОВ «Новоселе», ТОВ «Дніпрянка».

Таким чином, надані суду документи фактично спростовують висновок ДПІ, що операції позивача з придбання соняшника у ПП «НВП «Норма-Хім» не мали реального характеру і товар за цими операціями реально не поставлявся, оскільки сама ДПІ визнала факт таких операцій позивача на суму ПДВ 98416 грн., і дана сума позивачу вже відшкодована.

Крім того, судом встановлено, що угоди позивача із ПП «НВП «Норма-Хім» були укладені за посередництвом приватного підприємця ОСОБА_6, з яким у позивача укладеного договір №01/11 від 01.11.2006 року про надання посередницьких послуг, за яким останній надає позивачу послуги у пошуку потенційних постачальників та покупців продукції.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 суду пояснив, що він як приватний підприємець займається для позивача пошуком постачальників зернових та покупців продукції, за що отримує від позивача грошову винагороду. В 2008 році з ним звязались представники ПП «НВП «Норма-Хім», які запропонували купувати в них насіння соняшника і надали образци такого соняшника. Після узгодження всіх умов поставки він передавав цим представникам підготовлені та підписані позивачем договори на поставку соняшника, а останні повертали йому договори з підписами та печатками від ПП «НВП«Норма-Хім». Поставки соняшника здійснювались транспортом постачальника і за його рахунок на зернові склади підприємства, з якими у позивача були договірні відносини, а також на базу позивача. Оплата товару здійснювалась позивачем по факту поставки з відстрочкою платежу. Позивач оплачував його посередницькі послуги у вигляді відсотків від вартості поставленого соняшника цим постачальником.

Позивач долучив до матеріалів справи копію договору з ПП ОСОБА_6 №01/11 від 01.11.2006 року про надання посередницьких послуг, а також акти виконаних робіт з цим підприємцем по поставкам соняшника від ПП «НВП «Норма-Хім», а також банківські виписки на оплату цих посередницьких послуг.

Слід зазначити, що ДПІ не заперечувало проти правомірності надання позивачу таких посередницьких послуг та віднесення позивачем сум по оплаті таких послуг до валових витрат та податкового кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що соняшник від ПП «НВП «Норма-Хім» поставлявся позивачу на зерновий склад ТОВ «ДСК», з яким позивач уклав договір складського зберігання та договір про надання послуг по перевалці та транспортно-експедиційному обслуговуванню (копії цих договорів долучені до матеріалів справи). Соняшник поставлявся на зерновий склад ТОВ «ДСК» згідно товарно-транспортних накладних, оформлених ПП «НВП «Норма-Хім», а приймання соняшника оформлювалось ТОВ «ДСК» актами приймання, в яких вказані дані постачальника (ПП «НВП «Норма-Хім»), номери автомобілів з причепами, дані водіїв, маса соняшника, його вологість та засміченість. Копії відповідних товарно-транспортних накладних та актів приймання соняшника долучені до матеріалів справи.

Встановлені фактичні обставини справи та надані суду докази свідчать про те, що проведені позивачем у листопаді 2008 року операції із придбання соняшника у ПП «НВП «Норма-Хім» носять реальний характер і підтверджені належними доказами.

Суд не приймає до уваги посилання ДПІ на викладену в листі ГВПМ ДПІ у м.Херсоні від 18.03.2011р. №3338/7/26-1004 інформацію щодо непідтвердження власниками вантажних автомобілів та водіями фактів перевезень товару від ПП «НВП «Норма-Хім» в адрес позивача, оскільки така інформація не підтверджена жодним належним доказом, і відповідач не надав суду дані про тих осіб (власники автомобілі, водії), які надавали працівникам податкової міліції такі пояснення, що унеможливило зясування судом цих обставин шляхом допиту таких осіб в якості свідків.

Також безпідставними є посилання ДПІ в обґрунтування своєї позиції на факт порушення кримінальної справи №330501-11 за ч.2 ст.15, ч.5 ст. 191 КК України, яка була порушена відносно керівника ДП «Вендельн Україна» - ОСОБА_7 за фактом проведених операцій з ПП «НВП «Норма-Хім», оскільки, по-перше, сам факт порушення такої кримінальної справи не може бути належним доказом безтоварності вказаних операцій, а по-друге, постановою Суворовського районного суду м.Херсона від 13.04.2011р., яка залишена в сили ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 29.04.2011р., постанова старшого слідчого ГВПМ ДПА у Херсонській області Литвиненко С.А. від 25.01.2011р. про порушення кримінальної справи №330501-11 скасована як така, що винесена безпідставно.

Також не встановлено судом того факту, і на його наявність не посилається ДПІ, що до складу податкового кредиту позивача були віднесені суми ПДВ, сплачені у зв'язку з придбанням товарів, що не підлягають використанню у господарській діяльності позивача.

Факт того, що податковий кредит за операціями ПП «НВП «Норма-Хім» формувався позивачем на підставі податкових накладних, які виписані платником податків, що мав право на виписку таких накладних і був зареєстрований як платники податку на додану вартість, не оспорювався відповідачем ні в акті перевірки, ні в ході розгляду справи.

Суд вважає, що наведені в акті перевірки обставини поставок позивачу соняшника від ПП «НВП «Норма-Хім» не можуть бути причинами для зменшення заявленого позивачем бюджетного відшкодування за грудень 2008 року.

Що стосується встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість, то відповідно до положень Закону № 168/97 під цим фактом розуміється сплата податку на додану вартість у складі ціни товарів (послуг), що придбані платником податку, і розрахунки за які є здійсненими.

Позивач надав суду копії платіжних документів, які підтверджують той факт, що за грудень 2009 року до відшкодування з бюджету позивачем заявлені суми ПДВ, які не перевищують суми цього податку, фактично сплачені позивачем у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг), що відповідає пп. 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168/97.

Твердження ДПІ про те, що позивач має право на віднесення до податкового кредиту та бюджетного відшкодування сум ПДВ лише при встановленні факту надмірної сплати цього податку до бюджету усіма постачальниками відповідних товарів (послуг) по всьому ланцюгу постачальників до виробника, і несплата податку до бюджету бодай одним з учасників ланцюга виключає можливість бюджетного відшкодування, суд вважає такими, що не ґрунтується на Законі № 168/97

З урахуванням встановлених фактичних обставини справи суд приходить до висновку, що дії позивача при формуванню бюджетного відшкодування з ПДВ за грудень 2008 року з урахуванням ПДВ, сплаченого в адрес ПП «НВП «Норма-Хім», свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції з цим постачальником не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту.

Перевіривши наведені відповідачем в акті перевірки доводи для зменшення позивачу спірним повідомленням-рішенням суми бюджетного відшкодування, встановивши фактичні обставини проведених позивачем господарських операцій із ПП «НВП «Норма-Хім», суд приходить до висновку про безпідставність зменшення відповідачем спірним рішенням задекларованого позивачем бюджетного відшкодування за грудень 2008 року на суму 7745 грн., у звязку з чим вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про визнання спірного рішення недійсним.

Керуючись ст. 8, 9, 12, 19, 158, 159, 160-163, 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Закрити провадження у справи в частині позовних вимог про визнання неправомірними дій податкового органу щодо проведення повторної перевірки.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Білозерському районі Херсонської області від 30.03.2011 р. № /0.

Стягнути з Державного бюджету України на користь дочірнього підприємства «Вендельн Україна» витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 грн. 40 коп..

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 05 липня 2011 р.

Суддя Кравченко К.В.

кат. 8.2.1