Справа № 808/2610/15
Суддя: Каракуша Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року 12 год. 05 хв. Справа № 808/2610/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Каракуші С.М.

за участю секретаря Рибакової М.В.

представника позивача Максимчук І.В.

представника відповідача Кочет О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу

за позовом: Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до: Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика «Зарічна»

про: стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2014 році

ВСТАНОВИВ:

Запорізьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач або Фонд) звернулось з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика «Зарічна» (далі - відповідач або ТОВ «Птахофабрика «Зарічна») про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2014 році у розмірі 52016 грн. 80 коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», Постанову Кабінету Міністрів України «Про порядок сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів», Постанову Кабінету Міністрів України «Про порядок нарахування пені і її сплати» та просить стягнути з відповідача - 52016 грн. 80 коп. суми адміністративно-господарських санкцій та пені (з яких 50600 грн. - сума адміністративно-господарських санкцій, 1416 грн. 80 коп. - пеня за 2014 рік).

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити та надала пояснення в його обґрунтування, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечила у повному обсязі про що надала заперечення на нього (а.с. 11-14).

Вважає, що підприємство створило всі необхідні умови для працевлаштування інвалідів на ТОВ «Птахофабрика «Зарічна», а саме - створило необхідну кількість робочих місць на підприємстві для працевлаштування інвалідів, працевлаштувало п'ятьох інвалідів, регулярно звітувало та надавало інформацію органам зайнятості населення та Фонду про наявність вакантних місць для працевлаштування інвалідів, розміщувало оголошення в газетах про вакантні посади. За таких умов вважає, що підстави для стягнення з ТОВ «Птахофабрика «Зарічна» адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2014 році відсутні.

Вислухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює та визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантії їх рівності з усіма іншими громадянами для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 № 875-ХІІ (далі - Закон № 875-ХІІ).

Судом встановлено, що ТОВ «Птахофабрика «Зарічна» є юридичною особою та відноситься до категорії суб'єктів підприємницької діяльності, яким, відповідно до статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Відповідно до статті 2 зазначеного Закону, інвалідом є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов'язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Відповідно до приписів статті 19 Закону № 875-ХІІ, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Відповідно до Звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2014 рік (форма № 10-ПІ), середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу ТОВ «Птахофабрика «Зарічна» склала 121 особу (а.с. 4).

В 2014 році на підприємстві працювало 3 особи, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність.

Факт працевлаштування інвалідів на підприємстві відповідача та факт того, що вони працювали на ТОВ «Птахофабрика «Зарічна» в 2014 році підтверджується наданими представником відповідача і дослідженими в судовому засіданні документами, а саме: списком працюючих інвалідів - штатних працівників, які були зайняті у ТОВ «Птахофабрика «Зарічна» у 2014 році; наказами про прийняття на роботу, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 16, 19-35).

Згідно з частиною 3 статті 18 Закону № 875-ХІІ забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тобто, для відповідача (у якого 121 штатний працівник особового складу) установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у кількості 5 осіб.

Згідно частини 1 статті 177 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання зобов'язані за рішенням місцевої ради за рахунок своїх коштів відповідно до закону створювати спеціальні робочі місця для осіб з обмеженою працездатністю та організовувати їх професійну підготовку.

Відповідно до положень статті 17 Закону України № 875-ХІІ, підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів, у разі необхідності, створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування інвалідів, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей інваліда.

Частиною 8 статті 69 Господарського кодексу України передбачено, що підприємство з правом найму робочої сили забезпечує визначену відповідно до закону кількість робочих місць для працевлаштування неповнолітніх, інвалідів, інших категорій громадян, які потребують соціального захисту. Відповідальність підприємства за невиконання даної вимоги встановлюється законом.

Згідно із статтею 238 Господарського кодексу України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 4 статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», підприємства, установи, організації, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині 1 цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною 1 статті 19 цього Закону. При цьому, до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Механізм реалізації норм статей 19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» визначається постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70 «Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

У відповідності до вимог статей 19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» та пункту 4 Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70), Міністерством праці та соціальної політики України видано Наказ від 15.05.2007 № 223 «Про затвердження Порядку нарахування пені та її сплати» (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 2.3 Розділу 2 цього наказу, адміністративно-господарська санкція - це грошове зобов'язання, альтернативне зобов'язанню самостійно здійснити працевлаштування інвалідів відповідно до Закону, сплачується в порядку і розмірах передбачених Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» та постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70.

Згідно пункту 3.7 зазначеного Порядку, за невиконання нормативу щодо працевлаштування інвалідів до відповідної судової інстанції відділення Фонду також розраховує суму пені на дату її подання.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 № 5067-VI (далі - Закон № 5067-VI), безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Пунктом 2 частини 1 статті 43 Закону № 5067-VI визначено, що статус безробітного може набути інвалід, який не досяг встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» та «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам».

Згідно частини 6 статті 46 Закону № 5067-VI, підбір підходящої роботи для інвалідів (у тому числі шляхом розумного пристосування існуючого або створення нового робочого місця) здійснюється відповідно до їх професійних навичок, знань, індивідуальної програми реабілітації та з урахуванням побажань щодо умов праці.

Пунктом 4 частини 3 статті 50 Закону № 5067-VI визначено, що роботодавці зобов'язані, серед іншого, своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Згідно пункту 2.1 Розділу 2 Порядку подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316, форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й).

Процедура подання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб (далі - роботодавці), звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів відділенням Фонду соціального захисту інвалідів (далі - відділення Фонду) та інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів - центру зайнятості визначено Порядком подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70 (далі - Порядок).

Згідно пункту 2 Порядку, звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Таким чином, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Для повного та об'єктивного розгляду справи встановленню підлягають такі обставини як створення робочих місць відповідно до встановленого нормативу, інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць (вакантних посад), спрямування центрами зайнятості інвалідів до роботодавців та випадки безпосереднього звернення інвалідів до роботодавців з питань працевлаштування, причини не працевлаштування роботодавцями інвалідів.

У відповідача, для якого передбачений норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів в розмірі 5 осіб, у 2014 році працювало 3 особи, яким відповідно до чинного законодавства вставнолена інвалідність.

Судом встановлено, що відповідачем з лютого 2014 по грудень 2014 року до центру зайнятості подавалась звітність «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» за формою № 3-ПН та надавались оголошення до газет про наявність вакансій (а.с. 36-61).

Крім того, передставником позивача надано лист Гуляйпільського районного центру зайнятості від 02.06.2015 № 03-26/437, відповідно до якого ТОВ «Птахофабрика «Зарічна» інформувало центр зайнятості про попит на робочу силу (вакансії) для працевлаштування інвалідів та на запропоновані вакансії було направлено 18 осіб з обмеженою працездатністю, які перебували на обліку в цей період, проте 12 осіб відмовились або за транспортною відсутністю дістатися до місця роботи, або у зв'язку з тим, що посада не відповідає фаху інваліда, або за станом здоров'я відповідно до рекомендацій згідно з Індивідуальною програмою реабілітації інваліда та урахуванням індивідуальних функціональних можливостей, обумовлених інвалідністю. Також зазначено, що за цей період ТОВ «Птахофабрика «Зарічна» було відмовлено в прийнятті на роботу 4 особам у зв'язку з тим, що кандидатура не відповідає вимогам (за станом здоров'я, бажана третя група інвалідності, неналежним відношенням до виконання своїх трудових обов'язків, обмеженими фізичними можливостями по причині роботи на ногах протягом робочого дня), та були працевлаштовані 2 особи (а.с. 74, 109-112).

Як вбачається з наявної в матеріалах копії корінця направлення на працевлаштування громадянина ОСОБА_3, відмовою роботадавця в прийнятті на роботу стала та обставина, що вказана особа рініше вже працювала на підприємстві та до виконання своїх трудових обов'язків ставилась неналежним чином (а.с. 111).

На підтвердження цих обставин представником відповідача надані: копія доповідної записки від 20.01.2014 про те, що підсобний робітник ОСОБА_3 з'явився на роботу в нетверезому стані, у звязку з чим був відсторонений від виконання своїх трудових обов'язків; копії наказу № 22 про оголошення догани ОСОБА_3 та акту № 1 «Про відмову від підпису щодо оголошення догани» ОСОБА_4; копія доповідної записки від 13.02.2014 про те, що ОСОБА_3 не з'являється на роботу без поважних причин, на телефонні дзвінки не відповідає; копія табелю обліку використання робочого часу (а.с. 92-99).

Разом з цим, як вбачається з копії звернення директора ТОВ «Птахофабрика «Зарічна» від 13.02.2014 до профспілкового комітету товариства з приводу надання згоди на звільнення ОСОБА_3 за пунктом 4 статті 40 Кодексу законів про працю України - за прогули 12 та 13 січня 2014 без поважної причини, у ньому зазначається, що ОСОБА_3 до відповідальності не притягався, догани не виносились (а.с. 100).

Відповідно до копії наказу № 18-к від 13.02.2014, ОСОБА_3 звільнено за угодою сторін згідно пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України (а.с 102).

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку, що підстава, з якої ОСОБА_3 було відмовлено в прийнятті на роботу, не є обґрунтованою, у зв'язку з чим ТОВ «Птахофабрика «Зарічна» не виконані положення Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» щодо виконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та не вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського порушення.

Окрім того, на підставі досліджених судом копій корінців направлень на працевлаштування, довідок до акту огляду медико-соціальної експертної комісії інвалідів ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також копій Звітності «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» форми №3-ПН, суд приходить до висновку, що відповідачем не виконано визначений частиною 3 статті 18 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» обов'язок щодо виділення та створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальних робочих місць, створення для них умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечення інших соціально-економічні гарантій, передбачених чинним законодавством, надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування інвалідів.

Так, як вбачається з копій звітів форми №3-ПН, які подавалась 03.03.2014 та 03.11.2014, тобто у місяці, коли на підприємство були відповідно до звітів направлені для працевлаштування інваліди та їм було відмовлено, у звітах підприємство інформувало про наявність вакансії підсобного робітника та у графі 5 «завдання та обов'язки» зазначало: підготування та комплектування тари для пакування яєць (а.с. 38-39 ,50-51).

Разом з цим, відповідно до копій корінців направлення на працевлаштування, інваліду ОСОБА_7 відмовлено у працевлаштуванні у зв'язку зі станом здоров'я - протипоказані середні фізичні навантаження; інваліду ОСОБА_5 відмолено у працевлаштуванні у зв'язку з фізичними обмеженнями по причині роботи на ногах на протязі робочого дня; інваліду ОСОБА_6 відмовлено у працевлаштуванні за станом здоров'я - протипоказання переохолодження (а.с. 109-110, 112)

Як вбачається з відповіді Гуляйпільського районного центру зайнятості, з 18 осіб з обмеженою працездатністю, які направлялись для працевлаштування до відповідача, 12 осіб відмовились, у тому числі за транспортною відсутністю добратися до місця роботи, при тому, що у звітах форми №3-ПН в графі 9 «пакет соціальних послуг» підприємство зазначало про підвезення на роботу і з роботи транспортом (автобусом) підприємства. (а.с. 76).

Також як причина відмови зазначено - стан здоров'я відповідно до рекомендацій згідно з «Індивідуальною програмою реабілітації інваліда» та з урахуванням індивідуальних функціональних можливостей, обумовлених інвалідністю.

Таким чином, враховуючи, що з 18 осіб з обмеженою працездатністю, які на протязі 2014 року були направлені для працевлаштування на ТОВ «Птахофабрика «Зарічна», 12 осіб відмовились від працевлаштування або за станом здоров'я або через транспортну неможливість добритись до місця роботи, 4 особам було відмовлено роботодавцем, при чому відмова підприємства у працевлаштуванні ОСОБА_3 є необґрунтованою, та працевлаштованими були лише 2 особи, з яких одна підсобним робітником, суд приходить до висновку, що відповідачем не створені робочі місця для працевлаштування інвалідів у кількості, встановленій статтею 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», у тому числі спеціальні робочі місця, а також умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації та не забезпечено інших соціально-економічні гарантій, у зв'язку з чим останнім не виконано норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2014 році, що є підставою для застосування адміністративно-господарських санкцій та стягнення пені.

Доводи представника відповідача, а також надані ним копії звітів за формою №3-ПН свідчать лише про формальне намагання виконання вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» з метою уникнення відповідальності у виді адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, оскільки як встановлено судом, з 18 осіб з обмеженою працездатністю, які відповідно до поданих відповідачем звітів за формою №3-ПН направлялись для працевлаштування на підприємство, на посаду підсобного працівника була працевлаштована лише одна особа.

Підстави, з яких було відмовлено у працевлаштуванні ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також підстави, з яких відмолись від працевлаштування 12 осіб, свідчать про те, що відповідачем не створені робочі місця для працевлаштування інвалідів у кількості, встановленій статтею 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», у тому числі спеціальні робочі місця, а також умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації та не забезпечено інших соціально-економічні гарантій.

За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Згідно з частиною 4 статті 94 Кодексу адміністративного України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 2, 4, 7-12, 69-71, 94, 158, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика «Зарічна» на користь Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів суму адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2014 році у розмірі 52016 (п'ятдесят дві тисячі шістнадцять) грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.М. Каракуша