Справа № 2а-0870/11002/11
Суддя: Шара Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2012-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2012 року Справа № 2а-0870/11002/11

м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Шари І.В.

при секретарі судового засідання Тарасенко В.І.

за участю представників

позивача - ОСОБА_1 (довіреність від 15.11.2011р.)

- ОСОБА_2 (довіреність від 20.01.2012р.)

відповідача ОСОБА_3 (довіреність від 23.11.2011р. №18417/10/10-017)

прокуратури - ОСОБА_4 (посвідчення 14.06.2011р. №87)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство ОСОБА_5 Україна, м. Запоріжжя

до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя

за участю Прокуратури Запорізької області

про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство ОСОБА_5 Україна, звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя, в якому просить визнати неправомірними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.06.2011 №0 та від 23.06.2011 №0.

В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що органом державної податкової інспекції безпідставно збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємства по господарських операціях з ТОВ «Стемпл Плюс» та ТОВ «ЕК «Східенергомережа», оскільки важливим доказом придбання продукції у вищезазначених контрагентів є той факт, що вказані товари та надані ними послуги ТОВ Виробничо-комерційне підприємство ОСОБА_5 Україна не тільки отримало від продавця, що підтверджується найявними в матеріалах справи копіями документів, а й реалізувало його далі своїм господарським контрагентам по договорам купівлі - продажу, отримавши дохід та сплативши відпоповідні обов'язкові платежі. Дане твердження підкріплюється первинною бухгалтерською документацією підприємства позивача та підприємств покупців. З урахуванням викладеного просять позов задовольнити.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві, та просили задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив із підстав, викладених у письмових запереченнях та просив в задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування заперечення зазначає, що позивачем порушено вимоги пп.1.32 ст.1, п.5.1, п.п.5.2.1. п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку Підприємств» та п. 138.2 ст. 138 ПК України, у зв'язку із чим донараховано податкове зобов'язання у розмірі 670273,00 грн. за основним платежем та 1,00 грн. за штрафними санкціями, що разом становить 670274,00 грн. та п. 198.1, 198.6 ст. 198, п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України, у зв'язку із чим донараховано податкове зобов'язання у розмірі 536220,00 грн. за основним платежем та 1,00 грн. за штрафними санкціями, що разом становить 536221,00 грн.

Також представник відповідача зазначив, що позивачем під час проведення перевірки не надані сертифікати якості продукції, яка була придбана у ТОВ «Стемпл Плюс» та ТОВ «ЕК «Східенергомережа». На підставі викладеного, просить суд в задоволенні позову ТОВ Виробничо-комерційне підприємство ОСОБА_5 Україна відмовити.

Представник прокуратури у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав викладених представником податкової інспекції, та просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні, відповідно до ст.160 КАС України, сторонам проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Вислухавши пояснення представників сторін, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТОВ Виробничо-комерційне підприємство ОСОБА_5 Україна згідно свідоцтва про державну реєстрацію ОСОБА_3 А01 №021187 від 30.05.2001р. зареєстровано у виконавчому комітеті Запорізької міської ради, (а.с.35 т.1).

У період з 24.05.2011р. по 30.05.2011р. ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог діючого податкового, валютного та іншого законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «ЕК «Східенергомережа» за період з 01.02.2011р. по 28.02.2011р. та з ТОВ «Стемпл Плюс» за період з 01.01.2011р. по 31.01.2011р.

За результатами перевірки був складений акт від 06.06.2011р. №2441/23-08/31540042, відповідно до якого податковим органом зроблено висновок про наступні порушення:

пп.1.32 ст.1, п.5.1, п.п.5.2.1. п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку Підприємств» в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 670273,00 грн.;

п. 198.1, 198.6 ст. 198, п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України, у зв'язку із чим занижено податок на додану вартість, якій підлягає сплаті до бюджету загальну суму 536220,00 грн. (а.с.85 т.1).

На підставі акту перевірки ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя прийняті податкові повідомлення - рішення від 23.06.2011р. №0 з податку на додану вартість, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання у розмірі 536 221,00грн. ( 536 220грн. за основним платежем та 1,00 грн. за штрафними(фінансовими) санкціями) та податкове повідомлення рішення від 23.06.2011р. №0 з податку на прибуток підприємства, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання у розмірі 670 274,00грн. (670 273грн. за основним платежем та 1,00 грн. за штрафними(фінансовими) санкціями) (а.с.43-44 т.1).

Позивач скористався правом адміністративного оскарження та звернувся зі скаргами від 05.07.2011р. за №233 та №234 до ДПА в Запорізькій області на податкові повідомлення-рішення 23.06.2011р. за №0 та №0, в яких просив скасувати їх в повному обсязі (а.с.95-106 т.1).

02.09.2011р. №3895/10/25-020 рішенням про результати розгляду первинних скарг ДПА в Запорізькій області повідомила позивача про залишення без змін оскаржуваних податкових повідомлень рішень та залишення без задоволення скарг позивача (а.с.107-115 т.1).

16.09.2011р. позивач звернувся зі скаргою на рішення ДПА в Запорізькій області «Про результати розгляду первинних скарг» до ДПА України, в якому просив скасувати як рішення ДПА в Запорізькій області так і оскаржувані податкові повідомлення рішення (а.с.116-124 т.1).

15.11.2011р. №5562/6/10-2115 рішенням про результати розгляду скарг ДПС України повідомила позивача про залишення скарги без задоволення а податкових повідомлень рішень без змін (а.с.125-127 т.1).

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями рішеннями, позивач звернувся до суду з позовом про визнання їх неправомірними та скасування в повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог та перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені субєктом владних повноважень в основу спірного правового акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.185, ст. 188-189, ст.198, 201 ПК України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів, місце надання яких знаходиться на митній території України; поставка товарів (робіт, послуг) здійснюється за договірними (контрактними) цінами з додатковим нарахуванням податку на додану вартість; платник податків зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, яка є підставою для віднесення вказаної в ній суми податку на додану вартість до податкового кредиту Покупця.

Відповідно до п.14.1.181 ст. 14 ПК України податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобовязання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділом V цього Кодексу.

Підпунктом 198.3 ст.198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 даного кодексу, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договорів поставки від 15.04.2010р. №02/04-10П, від 01.11.2010р. №04/11-10П, від 01.12.2010р. №05/12-10, від 16.04.2010р. №03/04-10Р а також додаткових угод, відповідно до специфікацій та актів прийому-передачі ТОВ «Стемпл Плюс» у січні 2011 року поставило позивачу товарно матеріальні цінності та виконало роботи з передпродажної підготовки на загальну суму 1 564 689,50 грн., в т.ч. ПДВ 260 781,58грн., на що були виписані накладні, акти надання послуг, звіти про виконані роботи та податкові накладні.

Розрахунки за відвантажений товар та надані послуги проводились у безготівковій формі на загальну суму 1 441 502грн.

На виконання умов договору поставки від 01.02.2011р. №2/11П та відповідно до специфікацій ТОВ «ЕК «Східенергомережа» у лютому 2011 року поставлено позивачу товари на загальну суму 1 652 621,78грн., в т.ч. ПДВ 275 436,96грн., на що відповідно були виписані накладні, податкові накладні, які наявні в матеріалах справи. Розрахунки за відвантажений товар проводились у безготівковій формі на суму 123 828грн.

Як на доказ переміщення товару від продавців до покупця - ТОВ Виробничо-комерційне підприємство ОСОБА_5 Україна, позивач посилається на наявні в матеріалах справи подорожні листи службового легкового автомобіля за період січень-лютий, проте суд не може погодитись з даним твердженням та вважає, що у звязку з відсутністю будь-якої інформації в цих подорожніх листах щодо транспортованого товару, неможливо встановити який саме товар та від якого саме продавця і в якому обсязі перевозився.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено поняття первинного документу це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У відповідності до ст.ст.3,9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату і місце складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Фактичне виконання послуг зазначений документ може підтверджувати у бухгалтерському обліку за умови виконання наведених вище умов.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Пунктом 138.2 ст.138 ПК України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення обєкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обовязковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

Щодо наданих в судовому засіданні пояснень та документальних підтверджень представника податкової інспекції про неможливість здійснення господарської діяльності контрагентами позивача, у звязку з відсутністю у них як матеріально технічних потужностей так і трудових ресурсів, суд зазначає наступне.

З наданого представником відповідача в судовому засіданні листа з наданням інформації від УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя від 30.01.2012р. №1285/02 вбачається, що станом на 31.01.2011р. на підприємстві ТОВ «Стемпл Плюс» працювала 1 особа, станом на 28.02.2011р. на підприємстві ТОВ «ЕК «Східенергомережа» працювала також 1 особа.

Також згідно наявних в матеріалах справи довідок по формі 1-ДФ кількість працюючих на вищезазначених підприємствах у 2010 році складала по 1 особі, що в свою чергу ставить під сумнів здійснення такого обсягу роботи та надання послуг враховуючи загальний обсяг задекларованих доходів від реалізації товарів (робіт, послуг).

Слід також звернути увагу, що під час проведення перевірки спеціалістами ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя було встановлено, що «Стемпл Плюс», який є фактично субєктом господарювання, за юридичною адресою не знаходиться; стан платника 9 (до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням), а останній звіт про виконання роботи з передпродажної підготовки укладений між підприємством та позивачем датований 27.01.2011 року та того ж дня було внесено запис про відсутність підприємства за місцезнаходженням, 01.02.2011 року ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя анульовано свідоцтво платника ПДВ.

Суд також звертає увагу на те, що наданий представником позивача в судовому засіданні в обґрунтування позову договір оперативної оренди нежитлового приміщення від 19.10.2009р. №19/10-09 укладеного між ТОВ «АртА Інвест» та ТОВ «ЕК «Східенергомережа» не може бути підтвердженням наявності у контрагента складського приміщення для зберігання товарів, оскільки як вбачається зі змісту цього договору, в оренду надається кабінет №3 площею 15,6 кв.м. нежитлового приміщення, що в свою чергу ставить під сумнів використання його як складського приміщення. Хоча при цьому податковим органом і не заперечується знаходження за цією юридичною адресою підприємства.

З урахуванням встановлених обставин перевірки за результатами її проведення спеціалістами ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя зроблений вірний висновок про те, що у контрагентів позивача для реалізації продукції не має в наявності ані транспортних засобів, ані складських приміщень, ані достатньої кількості працівників відповідної кваліфікації, які б могли надавати відповідні послуги передбачені договорами.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено реальність операцій щодо придбання товарів та послуг у ТОВ «ЕК «Східенергомережа» та з ТОВ «Стемпл Плюс».

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що відповідачем доведена правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, у звязку із чим позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 86, 158, 161-163,167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство ОСОБА_5 Україна відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова в повному обсязі виготовлена та підписана 06.02.2012р.

Суддя І.В.Шара