Справа № 2-а-39/1115/2010
Суддя: Щенюченко С. В.
Дата ухвалення: 2010-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-39/1115/2010
Провадження № без номера провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2010 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ЩЕНЮЧЕНКА С.В.,

при секретареві ХИМЕНКО І.І.,

за участю позивача ОСОБА_1, його представника адвоката ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі заявник, позивач, ОСОБА_1І.) до Управління Пенсійного Фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області (далі відповідач, Управління Пенсійного Фонду України) про визнання дій відповідача з приводу відмови перерахувати розмір державної пенсії та додаткової пенсії протиправними та покладення на нього зобовязання провести перерахунок призначеної державної пенсії та додаткової пенсії відповідно до вимог ст. ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2010 р. до Новомиргородського районного суду надійшов вище вказаний адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України, в якому позивач зазначив, що він як інвалід 2 групи внаслідок захворювання, пов'язаного з його участю в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, повинен отримувати пенсію відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон).

Розмір пенсії з 01 жовтня 2008 р. складає 1.437,36 грн., що на думку позивача не відповідає встановленому Законом, за яким розмір пенсії має бути: державної не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової 75 % мінімальної пенсії за віком.

Листом від 18.11.2009 р. відповідач незаконно відмовив у задоволенні його заяви щодо перерахунку державної та додаткової пенсії.

Посилаючись на вище згаданий Закон, позивач просить суд визнати вказану відмову протиправною та покласти обов'язок на Управління Пенсійного Фонду України зробити перерахунок державної і додаткової пенсії та призначити їх розмір із 01.10.2008 р. відповідно Закону.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 власні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у заяві.

Уповноважений представник відповідача ОСОБА_3 не визнав позов і подав до суду письмові заперечення з приводу його необґрунтованості.

Вважає, що Управління Пенсійного Фонду України діє відповідно постановам Кабінету Міністрів України, чинному законодавству та Конституції України.

Заслухавши вказані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити адміністративний позов частково із таких міркувань.

У судовому засіданні безспірно встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ої категорії, що підтверджується відповідним посвідченням.

Згідно висновку МСЕК № 4 від 19.01.2007 р. при повторному огляді позивачу встановлено 2 групу інвалідності безстроково через захворювання, пов'язане з роботою по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Заявнику із 01 жовтня 2008 р. була призначена пенсія у загальному розмірі 1.437,38 грн., яка складається із основної пенсії у сумі 1.151,02 грн. та додаткової пенсії як інваліду 2 групи 99,60 коп.

Коли позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок вище згаданої пенсії, відповідач листом від 18.11.2009 р. відмовив у її перерахунку.

Розглядаючи спірні правовідносини, суд виходить із наступного.

Пункт 3 ч. 1 ст. 18 КАС України встановив, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи у спорах фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат ...

Абзацом 1 пункту 13 Прикінцевих Положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування передбачено: у разі, якщо особа має право на отримання пенсії, у тому числі відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначених законодавчих актів, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Статтею 49 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч. 4 с. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими восьми мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст. 50 зазначеного Закону, особам віднесеним до категорії 1; призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам 1 групи у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

У відповідності із вимогами ч. 1 розділу І Закону України № 2291-ІV від 23 грудня 2004 року Про внесення змін до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Як встановлено у судовому засіданні, Управління Пенсійного Фонду України провело розрахунок пенсії позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03 січня 2002 року № 1 Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

З правомірністю таких дій відповідача суд погодитися не може, бо порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва, захворювання і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523 (з наступними змінами та доповненнями) Про затвердження нового Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 2 вказаної постанови встановлено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими за 8 мінімальних пенсій за віком для інвалідів 2 групи. :

Ця постанова є чинною, її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статей 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У той же час пунктом 2 постанови від 03 січня 2002 року № 1 Кабінет Міністрів України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, усупереч положенням зазначених статей Закону.

До того ж ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Норми статей 50, 54 Закону встановлюють право позивача на державну та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірах, які визначені цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону, яка набрала чинності 31 жовтня 2006 р., у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначенийвідповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Дана стаття передбачає здійснення перерахунку лише з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, без встановлення додаткових умов для такого перерахунку, тобто заяви осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Спірні правовідносини у даній справі виникли у зв'язку із невиконанням відповідачем норм Закону, які не пов'язують право на перерахунок пенсії із заявою особи, тобто для здійснення перерахунку пенсії у даному випадку необхідною умовою є саме зміна розміру прожиткового мінімуму, а не заява позивача чи наявність інших обставин, в зв'язку з чим вимога позивача зробити перерахунок з 01 жовтня 2008 року є обґрунтованою.

Прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, із 01 жовтня 2008 року становить 498 грн. (ст. 58 Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Виходячи з принципів адміністративного судочинства верховенства права та законності, що визначає пріоритетність Законів над іншими нормативними актами, суд вважає, що державою забезпечені правові гарантії захисту прав і свобод людини, у тому числі і відносно осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнані неконституційними, серед іншого, і положення пункту 28 розділу II Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, якими з 01 січня 2008 року були внесені зміни до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, і до статей 50, 54.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.

У пункті 6 вказаного рішення зазначено, що рішення у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку із правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, визнаних неконституційними.

Ураховуючи наведене, суд при розгляді і вирішенні даного спору застосовує норми Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в редакції, які були чинними до внесення змін Законом № 107.

Відповідно до положень п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Кабінету Міністрів України та розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради України, акти органів місцевого самоврядування...) підлягають оцінці на відповідність Конституції України так і Законів. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягає приміненню, не відповідає або протирічить Закону, суд зобов'язаний примінити Закон, який врегульовує дані правовідносини.

У ч. 1 ст. 8 КАС України задекларовано, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Це означає, що адміністративний суд не повинен застосовувати положення правового акту, у тому числі закону, якщо його застосування суперечить конституційним принципам права або порушуватиме права та свободи людини і громадянина.

Частина 4 ст. 9 КАС України вказує, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховної Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вишу юридичну силу.

Таким чином, при нарахуванні пенсії слід виходити з вимог Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і виплачувати її у розмірах, визначених ст. 54 вказаного закону для інвалідів відповідної групи, а не користуватися підзаконним нормативно-правовим актом, а саме постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Саме тому суд відхиляє доводи відповідача, що розмір пенсії позивача відповідає вимогам чинного законодавства.

Адже за Законом особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у відповідних розмірах, зокрема інвалідам 2 групи 75% мінімальної пенсії за віком. Виплата зазначеної пенсії відповідно до ст. 53 даного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Відповідно до ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень протиправними і зобовязати відповідача вчинити певні дії.

Крім того, оскільки Управління Пенсійного Фонду України заперечує проти адміністративного позову, згідно ст. 71 КАС України обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, відповідачем не надано жодних доказів, що його посадовими особами вживалися будь-які дії, в тому числі щодо направлення бюджетних запитів на збільшення сум призначення виплат, проведення нарахування виплат, направлених на виконання положень Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Проте за правилами КАС України:

ч. 1 ст. 99 адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

ч. 2 ст. 99 для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

ч. 1 ст. 100 пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Як вбачається із матеріалів справи, із жовтня 2008 р. відповідач не виплачував позивачеві пенсії у передбаченому законом розмірі.

Тому заявник повинен був дізнатися про порушення своїх прав щомісяця на протязі кожного із років досліджуваного періоду.

Проте ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою до відповідача про виплату пенсії у належному розмірі тільки 16.11.2009 р., 18.11.2009 р. одержав від нього письмову відмову здійснити належні платежі, а 20.01.2010 р. предявив позов до суду.

Суд відкидає посилання заявника на необізнаність з вимогами чинного законодавства, бо згідно ч. 2 ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Окрім цього, він не надав будь-яких доказів поважності причини пропуску процесуального строку.

В той же час представник відповідача наполягає на відмові у задоволенні адміністративного позову через пропущення строку звернення до адміністративного суду без поважних причин.

Таким чином, наслідки пропущення строку звернення до суду слід застосувати до періоду із 01 жовтня до 18 листопада 2008 р.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи надані сторонами пояснення і заперечення, а також дослідивши письмові докази: особисті документи заявника, довідки та висновки, у тому числі експертний, МСЕК, інформацію відповідача про розмір нарахованої та сплаченої пенсії, суд дійшов висновку, що позов є законним і обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню в обумовленому судом обсязі.

У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Витрати за розгляд справи потрібно віднести за рахунок держави.

Ураховуючи наведене, оцінюючи перелічені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і всебічному зясуванні обставин в адміністративній справі в їх сукупності, на підставі ст. ст. 6, 19, 46, 152 Конституції України, ст. ст. 50, 54, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік,ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 28/2008 (№ 10-рп/2008) та керуючись ст. ст. 2-3, 6, 8-9, 11, 17, 71-72, 90, 94, 97-104, 111-112, 121, 158-163, 167, 185-186 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області про визнання дій відповідача з приводу відмови перерахувати розмір державної пенсії та додаткової пенсії протиправними та покладення на нього зобовязання провести перерахунок призначеної державної пенсії та додаткової пенсії відповідно до вимог ст. ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області з приводу відмови ОСОБА_1 перерахувати розмір державної пенсії та додаткової пенсії відповідно до вимог ст. ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період, починаючи із 18 листопада 2008 року по 31 грудня 2008 року та із 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до вимог ст. ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи із 18 листопада 2008 року по 31 грудня 2008 року та із 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з місцевого бюджету на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 500 (пятсот) гривень.

Сторони мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову суду першої інстанції повністю або частково.

Про апеляційне оскарження рішення суду спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до апеляційного суду через Новомиргородський районний суд.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя С. В. Щенюченко