Справа № 4147/10/2170
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2010-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2010 р. Справа № 2-а-4147/10/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кравченко К.В.,

при секретарі: Грицай О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до державних податкових ревізорів-інспекторів Державної податкової інспекції у м. Херсоні ОСОБА_2, ОСОБА_3, Державної податкової інспекції у м. Херсоні про захист прав,

встановив:

У серпні 2010 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до державних податкових ревізорів-інспекторів ДПІ у м.Херсоні ОСОБА_2 (надалі-відповідач-1), ОСОБА_3 (надалі-відповідач-2), Державної податкової інспекції у м.Херсоні (надалі-відповідач-3), в якому просив захистити порушені відповідачами права позивача будь-яким способом на розсуд суду.

В позовній заяві зазначено, що перевірка позивача проведена з порушеннями вимог законодавства; відповідач-1 та відповідач-2 застосували негласні засоби контролю та негласне проникнення до володіння особи і провели перевірку без участі позивача, що позбавило його можливості реалізувати свої права, визначені ст.. 10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності»; при винесені відповідачем-3 рішення про застосування адміністративно-господарської санкції за результатами такої перевірки були порушені права позивача, визначені ст..57, 59 Конституції України та ст.. 31 Закону України «Про інформацію», оскільки таке рішення приймалось без участі позивача. Вказує на відсутність підстав для притягнення позивача до відповідальності за порушення п.6, 10, 12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Позивач просив розглянути справу у його відсутність.

Відповідач-3 надав суду письмові заперечення на позов, в яких просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що перевірка позивача щодо дотримання субєктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявністю торгових патентів і ліцензій, проведена 10.06.2010р. на законних підставах з дотриманням вимог законодавства, висновки в акті перевірки щодо виявлених порушень ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та до позивача правомірно було застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення пунктів 6, 10, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та ст..7 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності».

Відповідач-1 та відповідач-2, заперечень на позов не надали, в судові засідання не зявились. Відповідач-1 подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача-3 в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, наведених у запереченнях на позов.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача-3, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного.

10.06.2010р. відповідачем-1 та відповідачем-2 на підставі направлення №401/237 від 07.06.2010 року проведено перевірку щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності у кіоску на розі вул.. Дніпровської та Червоноармійської у сел..Антонівка м.Херсона, де здійснює свою підприємницьку діяльність позивач.

За результатами перевірки складений акт від 10.06.2010р. № бланку 000957.

На підставі даного акту перевірки відповідачем-3 23.06.2010 року прийняті наступні рішення про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій:

- № на загальну суму 2489,10 грн. на підставі п.3, 5 ст.17, ст..20, 21 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР за порушення п.6, 10, 12 ст. 3 зазначеного Закону у вигляді не зберігання контрольних стрічок, не зберігання книг обліку розрахункових операцій, порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації;

- № НОМЕР_1 на суму 90 грн. за порушення ст.. 7 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» у вигляді порушення використання торгового патенту а саме відсутність торгового патенту позивача на відкритому та доступному для огляду місці.

При вирішені питання щодо законності дій відповідачів, повязаних з організацією та проведенням вищевказаної перевірки позивача, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 15 Закону №265/95-ВР контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Відповідно до ст. 16 вказаного Закону контролюючі органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону.

Статтями 11-1, 11-2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» №509-ХІІ (далі Закон № 509-ХІІ) передбачені підстави та порядок проведення планових та позапланових перевірок.

Проте, як слідує з назви статті 11-1 - «Підстави та порядок проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обовязкових платежів)», а також з визначення поняття планової, позапланової перевірки, підстав їх проведення, що зазначені в тексті цієї статті, її положення регулюють підстави та порядок проведення перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обовязкових платежів).

В той же час, згідно до частини 7 статті 11-1 Закону № 509-ХІІ, перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг №265/95-ВР, вважаються позаплановими.

Виходячи з системного аналізу статті 11-1 Закону №509-ХІІ, слідує висновок про урегульованість підстав проведення планових, позапланових перевірок, які спрямовані на контроль своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обовязкових платежів), саме частиною 6 цієї статті. При цьому, віднесення до позапланових перевірок, які здійснюються в межах повноважень податкових органів, визначених Законом №265/95-ВР, не означає необхідність застосування підстав, викладених в частині 6 статті 11-1 Закону №509-ХІІ, оскільки ці підстави стосуються лише позапланових перевірок, спрямованих на контроль сплати податків, зборів (обовязкових платежів).

У межах повноважень, визначених Законом № 265/95-ВР органи Державної податкової служби проводять перевірки згідно з затвердженими керівником податкових органів планами-графіками.

Частиною 8 ст. 11-1 Закону № 509-ХІІ передбачено, що позапланова виїзна перевірка здійснюється на підставі виникнення обставин, викладених у цій статті, за рішенням керівника податкового органу, яке оформляється наказом.

Відповідно до п. 3.1 та 3.2 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації та проведенні перевірок платників податків, затверджених наказом ДПА України від 27 травня 2008 року №355, передбачено, що працівниками органів ДПС здійснюються відповідно до щомісячних планів органу ДПС планові перевірки щодо контролю за здійсненням суб'єктами господарювання розрахункових операцій у готівковій та/або безготівковій формі. Перевірки щодо контролю за здійсненням суб'єктами господарювання розрахункових та касових операцій, наявністю свідоцтв про державну реєстрацію, патентів і ліцензій проводяться групою у складі не менше двох посадових осіб органів ДПС за наявності у них службових посвідчень та направлення на перевірку

Таким чином, на підставі викладених правових позицій норм законодавства слідує висновок про наявність у податкових органів права на проведення перевірок щодо контролю за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), які можуть носити плановий або позаплановий характер, і проводяться на підставі рішення керівника відповідного органу державної податкової служби, яким затверджується план (графік) проведення таких перевірок.

До матеріалів справи наданий план перевірок субєктів господарювання на червень 2010 року, затверджений керівником ДПІ у м.Херсоні, в якому передбачена і перевірка позивача.

Обґрунтованими визнає суд посилання відповідача-3 на те, що визначені ст. 11-1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" підстави проведення планових та позапланових виїзних перевірок стосуються саме фінансово-господарської діяльності платника податків. Зі змісту передбачених підстав вбачаються недоліки саме при веденні фінансово-господарської діяльності, пов'язаної зі сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів) до бюджету та державних цільових фондів, податкового обліку та фінансової звітності, які жодним чином не можуть застосовуватись відносно сфери готівкового обігу, правил торгівлі та патентування, до них не застосовуються відповідні положення щодо підстав проведення, зокрема, планових чи позапланових виїзних перевірок, передбачених ст. 11-1 Закону України "Про Державну податкову службу в Україні".

Статтею 13 Закону № 509-ХІІ визначено, що посадові особи органів державної податкової служби зобов'язані дотримуватись Конституції і законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою використовувати надані їм права.

Пунктом 1 ст. 11-2 Закону № 509 ХІІ передбачено, що посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику податків під розписку направлення на перевірку.

10.06.2010р. відповідач-1 та відповідач-2 здійснювали перевірку позивача на підставі виданого направлення на перевірку, за результатами якої склали акт перевірки.

Відповідно до вищевказаних Методичних рекомендацій за результатами проведеної перевірки складається акт перевірки на бланку органу ДПС, за рішенням якого було призначено і проведено перевірку, та реєструється у цьому органі ДПС.

Дії відповідача-1 та відповідача-2 по складанню акту перевірки вчинені у межах наданих їм повноважень, і в цій частині повністю відповідають законодавству.

Виходячи з встановлених фактичних обставин справи, суд вважає, що дії відповідачів, які повязані із організацією, проведенням 10.06.2010 р. перевірки позивача та оформленням результатів її проведення, вчинені відповідачами в межах їх компетенції, з дотриманням вимог законодавства, і без порушень охоронюваних законом прав позивача.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на недотримання відповідачами вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності», оскільки дії відповідачів в процесі контролю за дотриманням податкового законодавства, законодавства в сфері готівкових розрахунків, правил торгівлі, патентування та ліцензування не належать до сфери господарської діяльності, а є відносинами, що виникають у сфері управління. Тому правове регулювання цих дій відповідачів здійснюється спеціальним законодавством, і зокрема, Законами України "Про державну податкову службу в Україні", «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Щодо правомірності рішень відповідача-3 від 23.06.2010 р. про застосування до позивача штрафних санкцій суд зазначає наступне.

З акту перевірки вбачається, що підставою для винесення відповідачем-3 рішення № стали відображені в акті перевірки факти не зберігання контрольних стрічок, не зберігання книг обліку розрахункових операцій, порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації. В акті зазначено, що контрольні стрічки, КОРО та накладні на товар, який перерахований у додатку до акту перевірки, на вимогу ревізорів особою, яка проводить розрахункові операції, не надані.

Підставою для винесення відповідачем-3 рішення № НОМЕР_1 став відображений в акті перевірки факт відсутності на вітрині кіоску торгового патенту.

Заперечуючи проти наявності вказаних порушень, позивач у позовній заяві вказував на те, що обовязок зберігання зазначених документів є обовязком субєкта господарювання, а оскільки перевірки проведена у відсутність позивача, то ревізори не надали позивачу можливість надати такі документи.

Такі заперечення позивача судом до уваги не приймаються, і спростовуються наступним.

Відповідно до пунктів 6, 10 та 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані, зокрема:

- забезпечувати зберігання використаних книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок протягом трьох років після їх закінчення;

- друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) контрольні стрічки і забезпечувати їх зберігання протягом трьох років;

- вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Пунктом 3 ст. 17 Закону № 265/95-ВР передбачена відповідальність у розмірі двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі незберігання книг обліку розрахункових операцій чи розрахункових книжок протягом встановленого терміну, а п.5 цієї ж статті передбачена відповідальність у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невиконання друку контрольної стрічки або її незберігання протягом встановленого терміну.

Відповідно до ст..20, 21 Закону № 265/95-ВР до суб'єктів підприємницької діяльності, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.. 7 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» від 23.03.96р. №98/96 торговий патент має бути відкритим та доступним для огляду.

Статтею 8 Закону №98/96 передбачена відповідальність у вигляді штрафу у розмірі вартості торгового патенту за один календарний місяць за порушення порядку використання торгового патенту, передбаченого частиною першою статті 7 цього Закону.

Ненадання особою, яка проводить розрахункові операції у належному позивачу кіоску, ревізорам контрольних стрічок та книги ОРО, а також ненадання позивачем цих документів відповідачу-3 до моменту винесення рішень про застосування штрафних санкції, свідчить про недотримання позивачем вимог п.6 та 10 ст.3 Закону № 265/95-ВР, а тому є правомірним застосування до позивача штрафних санкцій за ці порушення в сумах 170 та 340 грн. відповідно.

Також є правомірним застосування до позивача рішенням № НОМЕР_1 штрафної санкції на суму 90 грн., оскільки позивачем не забезпечено розміщення торгового патенту на відкритому та доступному для огляду місці. Наявність даного порушення підтверджена належними доказами і позивачем не спростована.

При вирішенні питання щодо правомірності застосування до позивача рішенням № штрафної санкції за порушення п.12 ст.3 Закону № 265/95-ВР, суд виходить з наступного.

Статтею 6 цього ж Закону передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Як встановлено судом і відображено в акті перевірки, позивач знаходиться на загальній системі оподаткування обліку та звітності.

Наказом ДПАУ від 21.04.93 р. № 12, із змінами і доповненнями, внесеними наказом від 18.05.1993 р. № 17, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09.06.1993 р. за №64, затверджена Інструкція про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю (далі Інструкція № 12), а також форма Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи суб'єкти підприємницької діяльності.

Зміст пункту 13 Розділу ІV Інструкції № 12 свідчить про наявність у фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності, що перебуває на загальній системі оподаткування, обовязку документально підтверджувати свої витрати.

Документами, що підтверджують надходження придбаного товару, є накладні та товарно-транспортні накладні.

Оскільки позивач є фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності, що перебуває на загальній системі оподаткування, то на нього розповсюджуються вимоги Закону № 265 щодо ведення обліку товарних запасів.

Постановою КМУ від 26.09.2001 р. № 1269 затверджений Порядок ведення книги обліку доходів і витрат" (далі - Порядок).

Відповідно до пунктів 1 та 5 Порядку Книга обліку доходів і витрат ведеться суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється згідно із законодавством з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (у тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку). При цьому до Книги заносяться такі відомості: порядковий номер запису; дата здійснення операції, пов'язаної з проведенням витрат і/або отриманим доходом; суми витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника; сума вартості товарів, отриманих для їх продажу (надання послуг); сума виручки від продажу товарів (надання послуг) - з підсумком за день.

Позивач не дотримався приписів п.4.3 акту перевірки, відповідно до якого позивачу пропонувалось у 3-х денний термін прибути до ДПІ у м.Херсоні для надання вмотивованих пояснень та документів щодо фактів, викладених в акті перевірки.

До моменту застосування санкцій за порушення п.12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР позивач відповідно до приписів акту перевірки не вчинив всіх необхідних дій для підтвердження факту виконання ним вимог цієї норми Закону № 265/95-ВР.

Суд вважає, що з моменту отримання позивачем по пошті акту перевірки - 19.06.10р. і до моменту винесення спірного рішення 23.06.10р. позивач мав достатньо часу для надання ДПІ необхідних документів на товар, зазначений у додатку до акту перевірки.

Встановлені фактичні обставини справи дають суду підстави для висновку, що до позивача обґрунтовано застосовані санкції за порушення п.12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, оскільки до моменту винесення спірного рішення факт ведення позивачем обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації у встановленому законодавством порядку не був підтверджений податковому органу належними доказами.

Таким чином, фінансова санкція в сумі 1979,10 грн. застосована до позивача на підставі ст.. 20, 21 цього ж Закону правомірно.

Посилання позивача в позові на позбавлення його можливості надати ці документи суд до уваги не приймає, оскільки таке право було надано позивачу відповідно до п.4.3 акту перевірки.

Невикористання субєктом господарювання свого права на ознайомлення з матеріалами перевірки та ненадання своїх пояснень щодо виявлених порушень не виключає можливості прийняття податковим органом відповідного рішення за результатами перевірки.

Оскільки судом не встановлено порушень відповідачами вимог законодавства та прав позивача при проведені перевірки позивача та при винесені за результатами такої перевірки рішень про застосування штрафних санкцій, підстави для судового захисту прав позивача відсутні.

Керуючись ст. 8, 9, 12, 19, 158, 159, 160-163, 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд

постановив:

В задоволені позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 27 грудня 2010 р..

Суддя Кравченко К.В.

кат. 2.11.8