Справа № 2а-7088/09/0870
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2010-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2010 року о 11 год. 44 хв. Справа № 2а-7088/09/0870

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н.В.

при секретарі Горбовій І.С.

розглянув у письмового провадження адміністративну справу

за позовом: Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області,

м. Мелітополь Запорізької області

до: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування

від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань

в м. Мелітополі Запорізької області, м. Мелітополь Запорізької області

про: стягнення заборгованості та зобовязання вчинити певні дії,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю № 8053/12 від 18.12.2009;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю № 1 від 04.02.2010;

ВСТАНОВИВ:

31 грудня 2009 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області (далі УПФУ в м. Мелітополі) до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Мелітополі Запорізької області (далі ВВДФСС в м. Мелітополі), у якій позивач просить суд визнати, що щомісячна державна адресна допомога підлягає відшкодуванню відповідачем; зобовязати ВВДФСС в м. Мелітополі прийняти до заліку витрати УПФУ в м. Мелітополі по виплаті щомісячної державної адресної допомоги та витрати, повязані з виплатою цієї допомоги у сумі 410324 грн. 07 коп.; стягнути з ВВДФСС в м. Мелітополі витрати УПФУ в м. Мелітополі по виплаті щомісячної державної адресної допомоги та витрати, повязані з виплатою цієї допомоги у сумі 410324 грн. 07 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач повинен відшкодовувати Пенсіонному фонду витрати, повязані з виплатою та доставкою щомісячної державної адресної допомоги, оскільки відповідач є належним страховиком для потерпілих від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань, відшкодовує Пенсійному фонду витрати на виплату та доставку пенсій, передбачених законодавством, для зазначеної категорії. Як зазначає позивач, ВВДФСС в м. Мелітополі безпідставно відмовляється приймати до заліку суми витрат на виплату та доставку щомісячної державної адресної допомоги.

Представник позивача у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, просив суд у задоволені позовних вимог відмовити повністю та надав письмові заперечення на адміністративний позов у яких зазначив, зокрема, наступне. На думку відповідача при підписанні актів звірки правомірно не було прийнято до заліку суму щомісячної адресної допомоги, яка була виплачена УПФУ в м. Мелітополі, та витрати на її доставку, оскільки Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який встановлює обовязок Фонду відшкодовувати своєчасно та в повному обсязі шкоду, заподіяну працівникові в наслідок ушкодження його здоровя, або в разі його смерті, в тому числі пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсію у звязку з втратою годувальника, який помер в наслідок внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, не передбачено обовязок Фонду проводити виплати такої адресної допомоги, яка на думку позивача підлягає виплаті за рахунок коштів державного бюджету. Законодавством не передбачена виплата адресної допомоги за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань.

Вивчивши матеріали справи, зясувавши обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що у задоволені позову УПФУ в м. Мелітополі слід відмовити повністю виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 1 Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування встановлено, що загальнообовязкове державне соціальне страхування це система прав, обовязків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Згідно зі ст. 4 Основ в Україні залежно від страхового випадку до одних з видів загальнообовязкового державного соціального страхування відноситься страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

За пенсійним страхуванням відповідно до ст. 25 Основ надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: пенсії за віком, по інвалідності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не повязаного з роботою, інвалідності з дитинства,); пенсії у звязку з втратою годувальника; медичні профілактично-реабілітаційні заходи; допомога на поховання пенсіонерів.

У частині 4 ст. 26 Основ встановлено, що якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: а) допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; б) одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого; в) щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого; г) пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; д) пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; є) допомогу дитині відповідно до статті 9 цього Закону.

26 березня 2008 р. Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян», пунктом 1 якої передбачено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною та щомісячної доплати до пенсії у зв'язку з втратою годувальника членам сімей шахтарів, смерть яких настала внаслідок нещасного випадку на виробництві) не досягає в осіб, яким призначено пенсію у зв'язку з втратою годувальника, на одного непрацездатного члена сім'ї 100 відсотків, на двох - 120 відсотків, на трьох і більше - 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

Відповідно до п. 4 цієї постанови виплата щомісячної державної адресної допомоги здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога.

Звертаючись до суду із позовом, УПФУ в м. Мелітополі посилається на те, що відповідач має прийняти до заліку суму витрат виплачених позивачем суму державної адресної допомоги до пенсії на підставі Порядку. Проте, такий висновок позивача є помилковим, з огляду на наступне.

Згідно п. 3 Порядку, відшкодуванню підлягають пенсії, призначені відповідно до пунктів «а», «в», «г» статті 26, статей 37, 38, та пенсії, виплачені відповідно до статей 91, 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в разі настання страхових випадків, визначених Переліком обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2001 року № 1094.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Отже, пунктами 3 та 4 Порядку визначено вичерпний перелік видів пенсій та сум, які підлягають відшкодуванню, серед яких не передбачено відшкодування Пенсійному фонду державної адресної допомоги.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Враховуючи те, що ані ст. 21 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», ані п. п. 3-4 Порядку не передбачено обовязку відповідача приймати до заліку та в подальшому відшкодовувати витрати на виплату державної адресної допомоги та витрати на її доставку, у задоволенні вимог про відшкодування витрат на виплату державної адресної допомоги слід відмовити.

Щодо вимог позивача визнати, що щомісячна державна адресна допомога підлягає відшкодуванню відповідачем, то суд вважає за потрібне звернути увагу позивача, що вимогами Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено розгляду судом питань щодо встановлення певних фактів.

Крім того, суд вважає що обраний позивачем у цій справі спосіб захисту (відновлення) порушеного права є таким, що не відповідає змісту прав Управління пенсійного фонду України, щодо відшкодування понесених ним витрат, оскільки вище зазначений порядок, на який покладається позивач, не врегульовує спірних відносин, які виникли у даному випадку, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірки розрахунків розраховано на відсутність спору. У разі відсутності згоди на підписання таких актів з боку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, вимоги про відшкодування таких сум мають вирішуватися в судовому порядку в судах адміністративної юрисдикції, шляхом предявлення позову про стягнення цих сум на централізованому рівні, а не шляхом предявлення вимог про підписання актів звірки.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 159-163 КАС України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Мелітополі Запорізької області про стягнення заборгованості та зобовязання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-ти денний строк, з дня її складення, заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Суддя (підпис) Н.В. Стрельнікова

Постанова складена у повному обсязі 05 березня 2010 року.