Справа № 2а-2312/09
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 р.м.ОдесаСправа № 2а-2312/09

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Шенцева О.П.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

Судді доповідача - Потапчука В.О.

суддів - Жука С.І.

- Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2010 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

20.02.2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, який уточнив, та в остаточній його редакції просив суд; - визнати не законними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині застосування, в період з 19.11.2002 року по 31.12.2005 року, мінімальної пенсії за віком, встановленої Постановами Кабінету Міністрів України №831 від 26.07.1996 року, №01 від 03.01.2002 року, при нарахуванні та виплаті йому щомісячного підвищення до пенсії, як інваліду війни 2-ї групи; - визнати не законними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині застосування в період з 01.01.2006 року по 31.12.2006 року Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону України №2939-ІУ від 05.10.2005 року при нарахуванні та виплаті йому щомісячного підвищення до пенсії, як інваліду війни 2-ї групи, - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУ ПФУ в Одеській області) провести йому перерахунок щомісячного підвищення до пенсії як інваліду війни 2-ї групи у розмірі 350% мінімальної пенсії за віком; 1. з 19.11.2002 року по 31.12.2002 року - у розмірі 938 грн. 2. з 01.01.2003 року по 31.12.2003 року - у розмірі 938 грн., 3. з 01.01.1004 року по 31.12.1004 року - у розмірі 996 грн. 41 коп., 4. з 01 січня 2005 року по 31.12.2005 року-у розмірі 1162 грн. - зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області провести йому перерахунок пенсії з 01.01.2006 року з урахуванням його права на отримання щомісячного підвищення до пенсії як інваліду війни 2-ї групи у розмірі 1162 грн., та зобов`язати відповідача в подальшому сплачувати позивачу щомісячне підвищення до пенсії не менше ніж 1162 грн.,

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Визнано не законними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 при нарахуванні та виплаті позивачу щомісячного підвищення до пенсії як інваліду війни другої групи в період з 19.11.2002 року по 31.12.2005 року на підставі Постанов Кабінету Міністрів України №831 від 26.07.1996 року, №01 від 03.01.2002 року, та в частині застосування в період з 01.01.2006 року по 31.12.2006 року Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону України №2939-ІУ від 05.10.2005 року. Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії з урахуванням щомісячного підвищення до пенсії для інвалідів війни 2-ї групи на 350% мінімальної пенсії за віком, за період з 19.11.2002 року по 31.12.2005 року, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законами України на відповідний рік, та з 01.01.2006 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком з наступними її змінами згідно законів України, з виплатою різниці між перерахованим розміром пенсії та фактично отриманим. Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області при розрахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії з урахуванням щомісячного підвищення пенсії для інвалідів війни 2-ї групи, керуватися розміром мінімальної пенсії за віком, що встановлюється законами України, та сплачувати позивачу щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 350% мінімальної пенсії за віком. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Апеляційним судом Одеської області постановою від 07 грудня 2011 року переглянуто постанову Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2010 року та винесено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Одеській області про нарахування та виплату підвищення до пенсії за період часу з 19 листопаду 2002 року по 20 лютого 2005 року - залишено без розгляду.

Відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову в частині визнання неправомірною бездіяльність Пенсійного фонду України в Одеській області в перерахуванні та виплаті щомісячного підвищення до пенсії як інваліду війни 2-ї групи в розмірі 350% пенсії за віком, починаючи з 20 лютого 2005 року та в подальшому.

Дана постанова Апеляційного суду Одеської області від 07 грудня 2011 року переглянута Вищим адміністративним судом України, ухвалою якого від 19 березня 2015 року постанову Апеляційного суду Одеської області від 07 грудня 2011 року скасовано в частині залишення позовних вимог за період з 19 листопада 2002 року по 20 лютого 2005 року без розгляду та в цій частині справу направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині постанову Апеляційного суду Одеської області від 07 грудня 2011 року залишено без змін.

Такий висновок суду касаційної інстанції обумовлено тим, що судом апеляційної інстанції не досліджено чи наполягав відповідач на застосуванні наслідків пропуску строків звернення до суду.

Таким чином Одеський апеляційний адміністративний суд переглядає справу у частині залишення без розгляду позовних вимог з 19 листопада 2002 року по 20 лютого 2005 року.

Сторони були сповіщені належним чином про час і місце судового засідання, що підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах справи, сторони до суду не прибули.

Відповідно до ч 4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, з огляду на зазначене, а також враховуючи те що в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи, - дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю сторін по справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню у частині у зв`язку з наступним.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером Міністерства оборони України та з 19 листопада 2002 року отримував пенсію, як інвалід війни ІІ групи.

З 19 листопада 2002 року позивачу сплачувалась пенсія з підвищенням (надбавкою) за ІІ групу інвалідності у розмірі 58,17 грн., з 01.10.2003 року - у розмірі 69,69 грн. та з 01.01.2006 року - 146,40 грн.

До 31 грудня 2006 року позивач перебував на пенсійному обліку в Одеському обласному військовому комісаріаті, а з 01 січня 2007 року, згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1522 від 02 листопада 2006 року "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян", - у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області.

Відповідач при виплаті пенсії позивачу з 19 листопада 2002 року по 31 грудня 2006 року, застосовував постанови Кабінету Міністрів України №831 від 26.07.1996 року та №01 від 03.01.2002 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі неправомірно застосували до правовідносин, які виникли між сторонами, Постанови Кабінету Міністрів України, якими врегульовані питання про встановлення та виплату щомісячного підвищення до пенсії позивачу як інваліду війни 2-ї групи. Суд визнав, що до цих правовідносин необхідно застосувати Закони України, якими визначений прожитковий мінімум за період часу з 01.01.2000 року по 31.12.2005 року.

Колегія суддів зазначає, що підвищення до пенсії не є складовою основної пенсії, а є пільгою. Тому питання про визначення розміру мінімальної пенсії за віком вирішувалося Постановами Кабінету Міністрів України №342 від 19.03.1996 року, №851 від 26.07.1996 року. №1 від 03.01.2002 року, №1350 від 27.09.2003 року, відповідно до яких позивачу нараховувалося підвищення до пенсії.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 05.10.2005 року, який набрав чинності з 01.01.2006 року, інвалідам війни 2-ї групи підвищення до пенсії встановлено в розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, з 01.01.2006 року позивачу нараховується підвищення до пенсії як інваліду війни 2-ї групи в розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що посилання позивача на те. що при визначенні суми з якої повинен був проводитися розрахунок підвищення пенсії передбачений ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" повинен використовуватися пункт 1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.03р. яким визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність є необгрунтованим так як, пунктом 3 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено що розмір мінімальної пенсії, встановлений пунктом 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій призначених згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Пункт 3-й унеможливлює посилання на пункт 1-й ст.28 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при визначенні розміру підвищення пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших зсіб".

Крім того, Пункт 1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне врахування" відповідно до ч. 1 розділу II Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 23.12.2004 року набрав чинності з 12.01.2005 року, поширення дії пункту 1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на 2004 рік та на інші минулі роки суперечить ст. 58 Конституції України якою встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Таким чином, враховуючи, що підвищення до пенсії не є складовою основної пенсії, відповідачем правомірно застосовано для розрахунку такого підвищення позивачу постанови Кабінету міністрів України від 19 березня 1996 року № 342, від 26 липня 1996 року № 831, від 03 січня 2002 року № 1 та від 27 вересня 2003 року № 1350.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог з за період з 19 листопада 2002 року по 20 лютого 2005 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 202,207 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2010 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії скасувати у частині нарахування та виплати підвищення до пенсії за період часу з 19 листопаду 2002 року по 20 лютого 2005 року скасувати.

У цій частині прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову у частині зобов`язання нарахування та виплати підвищення до пенсії позивачу за період часу з 19 листопаду 2002 року по 20 лютого 2005 року відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Суддя-доповідач: Потапчук В.О.

Судді: Жук С.І.

Семенюк Г.В.