Справа № 333/9968/14-а(2-а/333/17/15)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2015 рокусправа № 333/9968/14-а(2-а/333/17/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2014 року у справі №333/9968/14-а (2а/333/17/15) за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії,-

в с т а н о в и в :

10 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом в якому росила визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя щодо нарахування та виплати їй з 01.01.2014 року державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, всупереч положень ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобовязати управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя провести перерахунок та виплатити мені з 01.01.2014 року державну пенсію на підставі ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в обсязі не нижче 8-ми розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, на підставі ст. 50 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в обсязі 75% розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за відрахуванням фактично отриманих сум.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії з 01.01.2014 року застосуванню підлягає не постанова КМУ №1210 від 23.11.2011 року, а норми ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 19.02.2015 року адміністративний позов задоволено частково: визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 з 04.06.2014 року державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, всупереч ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобовязано управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 з 04.06.2014 року по 02.08.2014 року (включно) державну пенсію на підставі ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в обсязі нижче 8-ми розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, на підставі ст. 50 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в обсязі 75% розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за відрахуванням фактично отриманих сум.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що виплати державної та додаткової пенсії у відповідності до ст.. 50, п.4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснюються за рахунок видатків Державного бюджету, проте наразі пенсійне забезпечення осіб, потерпілих від наслідків Чорнобильської катастрофи законодавчо не врегульоване.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи те, що постанова оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, вважає за необхідне розгляну справу в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ст. 195 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є інвалідом 2 групи, особою постраждалою від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію на підставі Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погоджуючись із розміром власної пенсії ОСОБА_1 звернулась до управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя із заявою про проведення перерахунку та виплату основної та додаткової пенсії у відповідності до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 17 листопада 2014 року відповідач відмовив ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсійних виплат у відповідності до приписів Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи», посилаючись на те, що грошові кошти виплачено позивачу у розмірах встановлених чинним законодавством.

Не погодившись із діями відповідача ОСОБА_1 оскаржила їх до суду.

Вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції виходив з того, що додаткова пенсії позивача підлягає перерахунку ти виплаті у розмірах та в порядку, передбачених ст.. 50, Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у межах процесуальних строків, визначених ст.. 99 КАС України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно зі статтею 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах:

інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, та щомісячна компенсація сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачуються повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу (ст.53 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Відповідно до частини 4 статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими:по II групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком

Проте, розрахунок та виплата основної та додаткової пенсії позивачу здійснено з 01.01.2014, виходячи із встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210"Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" розмірів.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо протиправності оскаржуваних дій відповідача.

Законом України "Про Державний бюджет на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII, що набрав чинності з 1 січня 2014 року (в редакції, що діяла до 03.08.2014), не встановлено обмеження щодо застосування положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31 липня 2014 року № 1622-VII, який набрав чинності 03 серпня 2014 року, доповнено Прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 16 січня 2014 року № 719-VII пунктом 6-7, яким установлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 13, ст. 178 із наступними змінами), статей 5 та 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., N 4, ст. 94 із наступними змінами), Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., N 15, ст. 111 із наступними змінами), статей 14, 22, 37 та 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 29, ст. 399 із наступними змінами), пункту "ж" частини першої статті 77 Основ законодавства України про охорону здоров'я (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 4, ст. 19 із наступними змінами), статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 45, ст. 425 із наступними змінами), статті 43 Гірничого закону України (Відомості Верховної Ради України, 1999 р., N 50, ст. 433 із наступними змінами), статей 61, 62, 63 та 64 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань" (Відомості Верховної Ради України, 2000 р., N 24, ст. 182 із наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Відтак, з урахуванням вказаних норм матеріального права, а також приписів ст. 99, 100 КАС України, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо незаконності дій відповідача в частині відмови в здійсненні нарахування та виплати позивачу державної та додаткової пенсії у розмірі встановленому ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - з 04.06.2014 року.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржувана постанову суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування в межах доводів апеляційної скарги, відсутні.

Керуючись ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2014 року у справі №333/9968/14-а (2а/333/17/15) залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко