Справа № 2а-623/10/0870
Суддя: Малиш Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2010-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2010 року Справа № 2а-623/10/0870

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Малиш Н.І.,

при секретарі Рожик О.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя про зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

02 лютого 2010р. позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом на захист своїх інтересів, де просила визнати дії ДПІ неправомірними щодо відмови проставити у паспорті відмітку про здійснення будь-яких платежів без ідентифікаційного номеру, здійснювати податковий облік за раніше встановленими формами обліку без застосування індивідуального ідентифікаційного номеру, знищити облікову картку, звільнити від індивідуального ідентифікаційного номеру, шляхом його виключення з інформаційного фонду Державного реєстру та Державного реєстру фізичних осіб платників податків та інших обов'язкових платежів.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала посилаючись на Конституцію України та Закон України «Про державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обовязкових платежів».

Представник відповідач у судовому засіданні позов не визнав, оскільки позивачка не бажає виконати вимоги передбачені Порядком (затвердженого відомчим Наказом) стосовно заповнення відповідних документів для вирішення цього питання. Листом від 02.10.2009р. на заяву Позивачки Відповідач лише повідомив про затверджений Порядок щодо відмови через свої релігійні або інші переконання від ідентифікаційного номера.

Розгляд справи здійснювався за допомогою технічних засобів фіксації судового процесу, а саме звукозаписуючого пристрою «Камертон».

У судовому засіданні 18.02.2010р., на підставі ст. 160 КАС України, судом проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Судом оголошено про час виготовлення постанови в повному обсязі.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність.

Частиною 1 статті 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, установлених законом.

У частині 2 статті 1 Закону України від 22 грудня 1994 року N 320/94-ВР "Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів" (далі - Закон N 320/94-ВР) передбачено, що для осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів. У паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без цього номера.

Згідно з частиною 2 статті 5 зазначеного Закону до Державного реєстру не вноситься інформація про осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи. Водночас у частині 8 цієї самої статті встановлено, що зміни й уточнення щодо даних, занесених до Державного реєстру під час реєстрації, вносяться державними податковими інспекціями за місцем постійного проживання платників податків та інших обов'язкових платежів.

Відповідач визнає, що позивачка має право на відмову від ідентифікаційного номеру та не заперечує проти цього.

У пункті 1.1 Порядку унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України і Міністерства внутрішніх справ України від 19 жовтня 2004 року N 602/1226 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2004 року за номером N 1345/9944 (далі Порядок), зазначено, що цей Порядок розроблений згідно із Законом N 320/94-ВР і Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII "Про затвердження положень про паспорт громадянина України та свідоцтво про народження", визначає процедуру внесення відмітки про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера до паспорта фізичної особи, яка через свої релігійні або інші переконання відмовляється від прийняття такого номера та офіційно повідомила про це орган державної податкової служби.

Згідно з Порядком, особа, яка відмовляється від ідентифікаційного номера, у разі наявності в неї ідентифікаційного номера повідомляє у формі заяви яка наведена в додатку 2 Порядку (форма В2) та додає до неї свідоцтво про народження, паспорт громадянина України, та ін.

Згідно з п. 3 Порядку посадова особа органу ДПІ отримавши заяву з додатком, перевіряє інформацію про дану особу, та у термін 30 календарних днів з дня прийняття заяви надає заявнику довідку, форма якої наведена в додатку 3 до Порядку (форма ВЗ).

Відповідно до п. 4 Порядку особа подає до органу внутрішніх справ за своїм місцем реєстрації довідку за формою В3 та паспорт громадянина України.

Згідно з п. 5 Порядку посадова особа Органу внутрішніх справ розглядає довідку за формою №ВЗ щодо повноти і правильності її заповнення та відповідності пред'явленому і паспорту, після цього вносить на 7-9 сторінку паспорта відмітку, зміст якої наведено в додатку 4 Правил.

Згідно з п. 6 Правил після надходження відривного корінця до формі № ВЗ від органу внутрішніх справ щодо внесення відмітки до паспорта, посадова особа ДПІ протягом 2-х тижнів учиняє відповідні дії щодо внесення змін до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, після цього, згідно з ст. 5 Закону України "Про державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових виплат..." від 20.02.2003р. до державного реєстру не вноситься інформація про осіб, яки через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та відповідні державні органи.

Аналіз викладеного дає підстави для висновку про те, що чинним законодавством визначено державний орган, який наділений повноваженнями вносити таку відмітку до паспорта особи, - це орган внутрішніх справ за місцем реєстрації останньої.

Стаття 2 КАС України передбачає, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства. Суд перевіряє, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, чи обґрунтоване рішення, чи використані повноваження з метою, з якою це повноваження надано, та ін.

По справі встановлено, що позивачка відмовилась заповнити аяву, про що не заперечувала представник позивача в судовому засіданні, передбачену вищезазначеним порядком, в результаті чого посадова особа органу ДПІ не мала можливості надати їй довідку форми ВЗ, про що у відповіді і повідомив відповідач, а орган внутрішніх справ без даних документів на має можливості зробити відмітку у паспорті, тобто позивачка сама створила умови, яки перешкоджають їй здійснювати свої права, а тому з боку посадової особи органу ДПІ не вбачається ніяких порушень прав позивачки.

Іншого порядку щодо відмови від ідентифікаційного номера чинним законодавством не передбачено.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 69-72, 94, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя про зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня її складення у повному обсязі заяви про апеляційне оскарження, у разі якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови, і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 22 лютого 2010року.

Суддя Н.І. Малиш