Справа № 818/461/15
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 р.Справа № 818/461/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Чалого І.С. , Зеленського В.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О. Касян В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці ДФС на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 15.05.2015р. по справі № 818/461/15

за позовом ОСОБА_1

до Сумської митниці ДФС

третя особа Шосткинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Сумській області

про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Сумської митниці ДФС (далі - Сумська митниця, відповідач,), третя особа: Шосткинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Сумській області (далі - Шосткинська ОДПІ), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд скасувати Наказ №103-0 від 06.02.2015 р. про звільнення з роботи, поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення "Вантажний" митного посту "Хутір - Михайлівський" Сумської митниці ДФС з 06 лютого 2015 року та стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 15.05.2015 р. адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано Наказ Сумської митниці ДФС №103-о від 06.02.2015 р. "Про звільнення з роботи ОСОБА_1"

Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення "Вантажний" митного поста "Хутір-Михайлівський" Сумської митниці ДФС.

Стягнуто з Сумської митниці ДФС (40020, м. Суми, вул. Воровського, 24, код 39420037) на користь ОСОБА_1 (41200, АДРЕСА_1, ід.н.НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.02.2015 р. по 15.05.2015 р. в розмірі 9354 (дев'ять тисяч триста п'ятдесят чотири) грн., 80 коп.

Постанову в частині поновлення на роботі та стягнення втраченого заробітку за один місяць в розмірі 2878 (дві тисячі вісімсот сімдесят вісім) грн., 40 коп. допущено до негайного виконання.

Не погодившись з прийнятою постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання 09.07.2015 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що Наказом №103-о від 06.02.2015 р. "Про звільнення з роботи" ОСОБА_1 звільнено з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення "Вантажний" митного посту "Хутір Михайлівський" Сумської митниці ДФС 06 лютого 2015 року у зв'язку з припиненням трудового договору відповідно до п.7-2 ст. 36 Кодексу Законів про працю України. Підстава: п.14 ст.5 Закону України "Про очищення влади" (а.с. 5-6).

Вказане рішення було прийняте відповідачем у зв'язку з встановленням Шосткинською ОДПІ під час проведення перевірки відповідно до вимог Закону України "Про очищення влади" недостовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного ОСОБА_1 у своїй декларації про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік.

У висновку Шосткинської ОДПІ від 19.01.2015 року про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України "Про очищення влади", встановлено, що з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_1, та наявних підтвердних документів встановлено, що ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік вказала недостовірні відомості щодо наявності майна, набутого ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України "Про очищення влади", які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права).

Відповідно до відомостей, зазначених в III розділі декларації ОСОБА_1, нею відображено тільки квартири на підставі свідоцтва про право власності від 12.09.2008 року за адресою: АДРЕСА_1. Згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 05.12.2014р. №30540426, ОСОБА_1 має зареєстроване нерухоме майно, а саме:

- Квартиру на підставі свідоцтва про право власності від 12.09.2008 року за адресою АДРЕСА_1;

-1/2 житлового будинку на підставі договору дарування від 24.12.2009 року за адресою: АДРЕСА_2 від 02.12.2014 р.

Згідно наданих письмових пояснень ОСОБА_1 від 30.12.2014 р. нею помилково не було відображено вказану частку житлового будинку, яка надійшла їй у власність відповідно договору дарування від її матері - ОСОБА_2.

За результатами проведеної перевірки, з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_1 та наявних підтвердних документів також встановлено, що вартість майна (майнових прав), вказаного (вказаних) ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, набутого (набутих) ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел.

Не погоджуючись з прийнятим наказом про звільнення, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не було допущено внесення недостовірних відомостей щодо наявності майна до декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 р., а тому оскаржуваний наказ підлягає скасуванню, а ОСОБА_1 поновленню на посаді.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

З 16 жовтня 2014 року набув чинності Закон України "Про очищення влади" від 16 вересня 2014 року № 1682-VII (далі - Закон, Закон № 1682-VII).

Відповідно до ст. 1 Закону очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_3, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах верховенства права та законності; презумпції невинуватості; індивідуальності відповідальності та гарантування права на захист.

Очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 3,4 ст. 1 Закону № 1682-VII протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Особи, зазначені у частинах третій, п'ятій - сьомій статті 3 цього Закону, не можуть обіймати посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), протягом п'яти років з дня набрання чинності відповідним рішенням суду.

Заборона, передбачена частиною третьою або четвертою цієї статті, може застосовуватися до особи лише один раз (ч. 5 ст. 1 Закону № 1682-VII).

У ст. 2 Закону № 1682-VII передбачено перелік посад, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади (люстрація) та її критерії, згідно до яких заборона розповсюджується на такі посади, зокрема, інших посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування та осіб, які претендують на зайняття посад, зазначених у пунктах 1-10 цієї частини.

Частиною 8 ст. 3 Закону № 1682-VII передбачено, що заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що ОСОБА_1 працювала на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення "Вантажний" митного поста "Хутір Михайловський" Сумської митниці Міндоходів.

У зв'язку із проведенням реорганізації Сумської митниці Міндоходів шляхом приєднання до Сумської митниці ДФС, 20.11.2014 р. позивача було призначено шляхом переведення на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення "Вантажний" митного поста "Хутір Михайловський" Сумської митниці ДФС.

Відповідно до п. 49 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади", затвердженого Постановою КМУ від 16.10.2014 № 563 (далі - Порядок № 563), у разі призначення особи на іншу посаду в межах одного органу державної влади (у тому числі в разі призначення особи з територіального органу в апарат центрального органу виконавчої влади і навпаки) чи органу місцевого самоврядування, призначення в порядку переведення на посаду з одного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування до іншого органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, призначення в порядку переведення особи, яка перебуває на посаді в органі державної влади, що припиняється, на посаду до іншого органу державної влади, до якого переходять повноваження та функції органу державної влади, що припиняється, проводиться перевірка у строки та в порядку, визначені пунктами 41-47 цього Порядку.

Згідно з п. 4 Порядку № 563 організація проведення перевірки покладається на керівника відповідного органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої проводиться перевірка.

Пунктом 46 Порядку № 563 керівник органу не пізніше ніж на третій день після призначення особи на посаду, передбачену підпунктами 1-10 пункту 2 цього Порядку (крім посади судді), одночасно надсилає до органів перевірки у порядку, передбаченому пунктами 17-19 цього Порядку, запити.

Згідно з п. 19 Порядку № 563 запит про проведення перевірки достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідності вартості майна (майнових прав), зазначеного (зазначених) у декларації, поданій особою, яка підлягає перевірці, за минулий рік, набутого (набутих) за час перебування на посадах, зазначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, надсилається до ДФС разом з копією декларації особи, яка підлягає перевірці, засвідченою кадровою службою органу, в якому проводиться перевірка.

ДФС проводить перевірку в порядку, визначеному Мінфіном (п. 20 Порядку № 563).

Процедуру проведення органами Державної фіскальної служби України (далі - контролюючий орган) перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" (далі - відомості), зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1-11 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади" (далі - Закон), у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік (далі - декларація), за формою, встановленою Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", визначено Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.11.2014 № 1100 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.11.2014 за № 1385/26162 (далі - Порядок № 1100).

Відповідно до п. 6 Порядку № 1100 для перевірки використовуються дані, що зазначені у відповідних розділах декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також дані про фізичних осіб, які включаються до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інформаційної системи "Податковий блок", зокрема про: джерела отримання доходів; об'єкти оподаткування; суму нарахованих та/або виплачених доходів.

Отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації.

За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

Наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Із поданої 14.03.2014 р. ОСОБА_1 декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 р. вбачається, що позивачкою у Розд. ІІІ "Відомості про нерухоме майно", п.А "майно, що перебуває у власності, в оренді чи на іншому праві користування декларанта, та витрати декларанта на придбання такого майна або на користування ним", не було вказано 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_2 (а.с.17).

Вказане майно було подаровано позивачці за договором дарування житлового будинку від 24.12.2009 р. її матір'ю ОСОБА_2 (а.с.12).

П.1 цього Договору передбачено, що дарувальник зобов'язується передати майно обдаровуваним безоплатно в майбутньому після 24.12.2011 р.

Згідно витягу, наданого КП "Глухівське БТІ" про державну реєстрацію прав від 27.12.2011 р., ОСОБА_1 належить на праві власності 1/2 частина житлового будинку по АДРЕСА_2. Реєстрація права власності була проведена 27.12.2011 р. (а.с.14).

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 (а.с.10-11) та наданих нею пояснень в ході розгляду справим, вона помилково не внесла в декларацію вказане майно, оскільки не знала, що зареєстрована його власником.

Такі пояснення позивача підтверджуються показаннями її матері ОСОБА_2, допитаної в якості свідка. Вказаний свідок пояснила, що дійсно в 2009 році стала часто хворіти і, оскільки проживає з вітчимом своїх дочок, вирішила на випадок своєї смерті подарувати донькам по 1/2 свого будинку, в якому проживає. Договір дарування був з відстрочкою. В 2011 році її стан здоров'я погіршився і вона, нічого не сказавши донькам, звернулась до БТІ та зареєструвала на них передане за договором дарування майно. Всі документи на будинок, в тому числі і договір дарування, увесь час перебували у неї. До проведення перевірки Шосткинською ОДПІ, ані ОСОБА_1, ані її сестра не знали, що ОСОБА_2 здійснила реєстрацію будинку на них.

Свідок ОСОБА_4, сестра позивачки, пояснила, що мати подарувала їм з сестрою будинок, в якому проживала, на майбутнє. Про те, що мати зареєструвала на них будинок дізналася лише тоді, коли ОСОБА_1 звільнили з роботи.

Та обставина, що реєстрацією займалась мати позивачки, ОСОБА_2, підтверджується також її підписом на заяві від 27.12.2011 р. про реєстрацію права власності на нерухоме майно, який відповідає підпису як на договорі дарування, так і на присязі свідка (а.с.80), а також довідкою КП "Глухівського БТІ" від 20.04.2015 р. №43 (а.с.82).

Відповідно до вимог ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Отже, оскільки позивачка набула право власності на 1/2 частину житлового будинку лише після реєстрації права власності, про яку вона не знала, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що ОСОБА_1 не було допущено внесення недостовірних відомостей щодо наявності майна до декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 р.

Вказане підтверджується також тим, що дізнавшись про наявність у неї майна, позивачкою ці відомості були внесені до декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 р., поданої за місцем роботи при звільненні (а.с.35-39).

З огляду на викладене, позивач був звільнений з посади без наявних на те підстав, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що належним і достатнім заходом для захисту прав позивача є скасування наказу про звільнення та поновлення ОСОБА_1 на посаді.

Крім того, відповідно до ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік.

Так, згідно довідки Сумської митниці ДФС від 19.02.2015 р. №05.02/75 (а.с.34) середньомісячна заробітна плата позивача становить 3015,12 грн., а середньочасова - 17,99 грн. Отже, розмір середнього заробітку за період з 07.02.2015 р. по 15.05.2015 р., який підлягає стягненню з відповідача, складає 9354,8 грн. (65 днів х 17.99 х 8 год.).

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Сумської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 15.05.2015р. по справі № 818/461/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Чалий І.С. Зеленський В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 10.07.2015 р.