Справа № 826/4992/15
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4992/15 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач: Грибан І.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Беспалов О.О., Губська О.А.

за участі :

секретар с/з Печенюк Р.В.

пр-к апелянта Костюк Б.В., Мартинюк О.М.

пр-к позивача Волнянська О.Б., Мисник Н.В., Сурник В.М.

розглянув в судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАП Україна» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень -

ВСТАНОВИВ :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАП Україна», звернувся в суд з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 06.03.2015 року №0, №0.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на неповне дослідження судом першої інстанції обставин справи, порушення норм матеріального права, просить ухвалене рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем проведено планову виїзну перевірку ТОВ «ГАП Україна» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2012 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 по 31.12.2013, за результатами якої складено Акт від 04.02.2015 року №100/26-55-22-10/37506358.

В зазначеному акті встановлено порушення позивачем:

- п. 138.2, пп. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138, пп. 139.1.1 п. 139.1 ст. 139, п. 150.1 ст. 150 Податкового кодексу України в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток на загальну суму 26 950 455 грн.;

- п. 185.1 ст. 185, п. 198.3 ст. 198, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 601 106 грн.

Податковий орган в акті перевірки також вказує на порушення позивачем п. 150.1 ст. 150 Податкового кодексу України, оскільки позивач проводив діяльність, яка підлягає патентуванню, проте до податкових декларацій за період 2012 рік, 2013 рік додатки ТП до рядків 08 та 12 Податкової декларації з податку на прибуток підприємств «Розрахунок податку на прибуток отриманий від діяльності, що підлягає патентуванню» до податкового органу не подано.

На підставі акта перевірки відповідачем винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 06.03.2015 року:

- № 0, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 26 950 455 грн.;

- № 0, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 751 382 грн. (за основним платежем 601 106 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 150 276 грн.).

Відповідно до висновків податкового органу, викладених в акті перевірки, підставою для донарахування позивачу податкових зобов'язань слугували наступні обставини: віднесення до складу валових витрат, витрати, які не пов'язані з провадженням господарської діяльності по операціям з ТОВ «ІС Либідь», ТОВ «Еколь Логістік», ТОВ «ГУМ», що вплинуло на визначення податкового кредиту за відповідні періоди та віднесення до складу податкового кредиту з ПДВ ТОВ «ІС Либідь», ТОВ «Еколь Логістік», ТОВ «ГУМ», ТОВ «Сумма Україна» послуг не пов'язаних з провадження господарської діяльності по накладним оформленим з порушенням вимог чинного законодавства.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що викладені в акті перевірки висновок податкового органу про порушення позивачем п. 185.1 ст. 185, п. 198.3 ст. 198, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 ПК України та п. 150.1 ст. 150 ПК України є необґрунтованим.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Щодо правомірності прийняття податковим органом податково повідомлення-рішення № 0, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пп.14.1.27. п.14.1. ст.14 ПК, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до пп.139.1.9. п.139.1. ст.139 ПК, не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та нарахування податку.

Згідно пп.14.1.181. п.14.1.ст.14 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду.

Згідно із п. 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно із п. 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно із п. 201.7 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до п. 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податку.

При цьому, для формування податкового кредиту мають значення податкові накладні та інші первинні документи, які, виходячи з наведеного, видаються на підтвердження реально вчиненої операції. Однак, наявність податкових накладних є необхідною, але не безумовною підставою для отримання платником податку права на податковий кредит з податку на додану вартість.

Отже, наявність законодавчо визначених обставин для формування податкового кредиту та валових витрат, зокрема податкових накладних, виписаних платником податку, є обов'язковою, для визнання правомірності формування таких за умови, якщо відомості в таких документах відповідають дійсності, і якщо господарські операції мали реальний характер та придбані товари (роботи, послуги) використовувалися в господарській діяльності платника податку.

Таким чином, для вирішення справи по суті в цій частині необхідно з'ясувати чи мали господарські операції позивача з його контрагентами реальний характер, та чи відповідали ці операції меті господарської діяльності позивача.

Як встановлено судом першої інстанції, між позивачем та ТОВ «ІС Либідь» укладено договір на виконання послуг (з адміністрування та обслуговування товару) від 24.10.2012 №384, відповідно до умов якого ТОВ «ІС Либідь» передано позивачу в оренду приміщення.

Також, між позивачем та ТОВ «ГУМ» було укладено договір оренди від 30.03.2012 року №154 приміщень комерційного призначення в торговому комплексі «ПАССАЖ».

Крім того, між позивачем та ТОВ «Еколь Логістік» укладено договір на виконання послуг (з адміністрування та обслуговування товару) від 25.04.2011 №26/0411, відповідно до якого ТОВ «Еколь Логістік» приймає на себе зобов'язання надавати комплекс складських послуг, зокрема: послуги зі зберігання, складського обслуговування товарів позивача, а також послуг з адміністрування та обслуговування товару позивача.

Також, між позивачем та ТОВ «Сумма Україна» укладено договори підряду від 15.01.2013 року №15/01/16 на виконання додаткових будівельних робіт в приміщенні магазину за адресою: м. Київ, вул. Горького 176 ТРЦ «Океан Плаза» та від 04.02.2013 №04/02/13 на виконання за заявкою позивача послуг з будівельно-технічних робіт в приміщення магазину за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 50; від 31.08.2012 на виконання робіт з адаптації приміщення.

Як встановлено судом першої інстанції, факт надання послуг позивачу за зазначеним договорами та оплати їх вартості підтверджується документально; господарські операції належним чином відображено у бухгалтерському і податковому обліку позивача та його податковій звітності.

Право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість підтверджується податковими накладними. Податкові накладні за своєю формою та змістом відповідають вимогам ст. 201 Податкового кодексу України, містять всі необхідні реквізити.

Доказами господарської операції є первинні документи, які складалися відповідно до вимог діючого законодавства.

В рахунок оплати отриманих послуг/робіт на виконання вищезазначеного договору позивач в безготівковій формі здійснив перерахування грошових коштів, що підтверджується відповідними банківськими виписками.

Позивачем також надано товарно-транспортних накладних, накладних на внутрішнє переміщення товару, відповідно до яких орендовані приміщення використовувались позивачем для реалізації одягу GAP.

Крім того, позивачем надано ліцензію Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 13.05.2011 виданої ТОВ «Сумма Україна» на виконання будівельних робіт, довідок про ТОВ «Сумма Україна» про штатний розклад товариства на 2012 та 2013 роках та оборотно-сальдових відомостей по рахункам 10 (місця зберігання; необоротні активи), 11 (необоротні активи), 281 (місця зберігання, ТМЦ, партії), 20 (місця зберігання, ТМЦ, партії) ТОВ «Сумма Україна», відповідно до яких останнє мало матеріально-технічну базу та товарно-матеріальні цінності для виконання послуг за зазначеними вище договорами підряду.

Таким чином, позивачем надано первинні документи, які підтверджують факт здійснення господарських операцій з метою подальшого використання у власній господарській діяльності.

Також, судом першої інстанції встановлено, що на час здійснення господарських операцій з позивачем, контрагенти позивача (ТОВ «ІС Либідь», ТОВ «Еколь Логістік», ТОВ «ГУМ», ТОВ «Сумма Україна») були правоздатними та дієздатними юридичними особами, створеними та зареєстрованими у відповідності до чинного законодавства України, доказів того, що позивач знав або міг знати про недостовірність відомостей Єдиного державного реєстру Юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо вказаних юридичних осіб суду не дано.

Відповідачем не надано будь-яких доводів та не подано жодних доказів, які б ставили під сумнів реальність виконання вказаних операцій, невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або засвідчили б наявність інших обставин, що підтверджують недобросовісність позивача як платника податків.

Крім того, фінансово-господарські відносини позивача з ТОВ «ГУМ» за договором оренди приміщень комерційного призначення у торговому комплексі «Пассаж» від 30.03.2012 №154 вже були предметом перевірки податкового орану за результатом якої складено акт від 27.12.2012 №1248/22-3/37506358 та було винесено податкові повідомлення-рішення, які в подальшому оскаржено позивачем в судовому порядку.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.12.2014 у справі №К/800/34575/13 за позовом ТОВ «ГАП Україна» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві встановлено, що сплата ТОВ «ГАП Україна» на користь ТОВ «ГУМ» експлуатаційних витрат є однією з умов договору оренди приміщення, визначених договором від 30.03.2011 для здійснення своєї господарської діяльності. Отже, суми податку на додану вартість, сплачені позивачем у ціні придбання таких експлуатаційних витрат правомірно включено позивачем до складу податкового кредиту з податку на додану вартість.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що порушення контрагентами контрагента позивача податкової дисципліни, зафіксовані в актах перевірки ДПІ у Бабушкінському районі міста Дніпропетровська від 13.02.2013 року №196/224/38113479, від 12.06.2013 року №600/224/38361091; Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 08.04.2013 року №416/22.5-10/30285569; ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 30.08.2013 №954/26-55-22-03/37505988 відповідно до яких не підтверджено факт виконання будівельних робіт ПП «Дузер», ТОВ «Атріум Сервіс Плюс», ПП «Аплікат», ТОВ «Размус» для ТОВ «Сумма України», не можуть бути підставою для висновків про нездійснення господарської операції за умови наявності документів, що підтверджують реальність господарської операції.

Отже, висновки суду першої інстанції щодо правомірності віднесення позивачем до складу податкового кредиту суми сплаченого податку на додану вартість у складі ціни отриманих послуг/робіт податковими накладними, отриманими від контрагента є обґрунтованими.

За таких підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що нарахування відповідачем податкових зобов'язань за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням № 0, а відповідно і штрафних санкцій є протиправним.

Щодо правомірності прийняття податковим органом податкового повідомлення-рішення 06.03.2015 року № , яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 26 950 455 грн., колегія суддів зазначає про наступне.

Податковий орган зазначає, що позивачем безпідставно задекларовано у рядку 06.5 Декларації з податку на прибуток підприємств за: IV квартал 2012 року у тому числі від'ємне значення як результат розрахунку об'єкта оподаткування, отриманий від ведення діяльності, яка підлягає патентуванню за 2011 рік у сумі 2 375 510, 00 грн.; 2013 рік у тому числі від'ємне значення як результат розрахунку об'єкта оподаткування, отриманий від ведення діяльності, яка підлягає патентуванню за 2012 рік у сумі 22 822 780, 00 грн.

Порядок обчислення податку на прибуток підприємств визначений статтею 152 Податкового кодексу України ( в редакції чинній на час періоду, що перевірявся).

Згідно пункту 152.1 статті 152 цього Кодексу податок на прибуток нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу, від податкової бази, визначеної згідно зі статтею 149 цього Кодексу.

Пунктом 150.1 статті 150 Податкового кодексу України передбачено, що у разі, якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Від'ємне значення як результат розрахунку об'єкта оподаткування, отриманий від ведення діяльності, яка підлягає патентуванню, не враховується для цілей абзацу першого цього пункту та відшкодовується за рахунок доходів, отриманих у майбутніх податкових періодах від такої діяльності.

Згідно пункту 152.2 статті 152 Податкового кодексу України платник податку, який проводить діяльність, що підлягає патентуванню відповідно до розділу XII цього Кодексу, зобов'язаний окремо визначати податок від кожного виду такої діяльності та окремо визначати податок від іншої діяльності. З цією метою ведеться окремий облік доходів, отриманих від діяльності, що підлягає патентуванню, та витрат, пов'язаних з веденням діяльності з урахуванням від'ємного значення як результату розрахунку об'єкта оподаткування.

Наказом Міністерства фінансів України від 28.09.2011 року № 1213 (чинного в період, що перевірявся) затверджено форму податкової декларації з податку на прибуток підприємств та додатків до неї.

У Декларації доходи, отримані від здійснення діяльності, що підлягає патентуванню, витрати, пов'язані зі здійсненням такої діяльності, та сума амортизаційних нарахувань, нарахованих на основні засоби (нематеріальні активи), що використовуються для здійснення діяльності, що підлягає патентуванню, а також об'єкт оподаткування від діяльності, що підлягає патентуванню, відображаються у рядках 01 - 07 Декларації у складі загальних показників доходів, витрат, об'єкта оподаткування, а також у додатках до відповідних рядків Декларації.

В рядку 07 відображається об'єкт оподаткування за звітний період, який визначається як різниця між доходами від усіх видів діяльності та витратами, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування.

В рядку 06.5 відображається від'ємне значення рядка 07 Декларації за попередній звітний (податковий) період, яке зменшує об'єкт оподаткування звітного періоду відповідно до ст. 150 ПКУ та п. 3 підр. 4 розд. ХХ ПКУ.

Від'ємне значення як результат розрахунку об'єкта оподаткування, отриманий від ведення діяльності, яка підлягає патентуванню, не враховується для цілей абз. 1 п. 150.1 ПКУ та відшкодовується за рахунок доходів, отриманих у майбутніх податкових періодах від такої діяльності.

Оскільки в рядках 01-07 Декларації зазначаються відповідні показники від усіх видів діяльності, в тому числі і від діяльності, що підлягає патентуванню, від'ємне значення рядка 07 Декларації включає в себе і від'ємне значення як результат розрахунку об'єкта оподаткування, отриманий від ведення діяльності, яка підлягає патентуванню.

З урахуванням положень п. 150.1 ПКУ, до рядка 06.5 Декларації за І квартал наступного року слід переносити значення рядка 07 попередньої Декларації за вирахуванням від'ємного значення від ведення діяльності, яка підлягає патентуванню.

Розрахунок податку на прибуток, отриманого від діяльності, що підлягає патентуванню, здійснюється за формою Додатка ТП до рядків 08 та 12 податкової декларації з податку на прибуток підприємства.

У додатку ТП відображаються відповідні показники за даними окремого обліку діяльності, що підлягає патентуванню, в розрізі кожного виду такої діяльності, визначається об'єкт оподаткування від діяльності, що підлягає патентуванню (рядок 08 додатка ТП) та сума податку на прибуток від діяльності, що підлягає патентуванню, зменшена на вартість торгових патентів (рядок 12 додатка ТП). Значення рядків 08 та 12 додатка ТП переносяться до рядків 08 та 12 Декларації.

Від'ємне значення об'єкта оподаткування, отримане за результатами ведення діяльності, яка підлягає патентуванню, за підсумками попереднього звітного року враховується у складі інших витрат, понесених у зв'язку з отриманням такого виду доходів, та відображається в залежності від виду діяльності, яка підлягає патентуванню, у рядках А3.1, Б3.1, В3.1 та Г3.1 додатка ТП.

Для відображення від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) періоду призначено рядок А3.1 додатка ТП.

В Акті перевірки зафіксовано завищення задекларованих позивачем показників у рядку 06.5 Декларації «від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) періоду:

- за ІV квартал 2012 рік на суму 2 375 510 грн. (від'ємне значення рядка 07 Податкової декларації за попередній звітний (податковий) період або від'ємне значення об'єкта оподаткування за 2012 рік»);

- за 2013 рік на суму 22 822 780 грн. (від'ємне значення рядка 07 Податкової декларації за попередній звітний (податковий) період або від'ємне значення об'єкта оподаткування за 2012 рік»).

Позивач проводить діяльність, яка підлягає патентуванню (роздрібна торгівля одягом через мережі магазинів), однак рядки 08 та 12 Податкової декларації, в порушення вимог ст.152 ПК України не заповнено.

Крім того, до податкових декларацій за період 2012 рік, 2013 рік додатки ТП до рядків 08 та 12 Податкової декларації з податку на прибуток підприємств «Розрахунок податку на прибуток отриманий від діяльності, що підлягає патентуванню» позивачем до податкового органу не подано.

Твердження апелянта про відсутність обов'язку у Товариства заповнення та подання Додатку ТП до рядків 08 та 12 Декларації з податку на прибуток підприємств оскільки останнє здійснює лише діяльність, який підлягає патентуванню та іншими видами діяльності не займається, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до п. 152.2 ПКУ платник податку, який проводить діяльність, що підлягає патентуванню відповідно до розділу XII цього Кодексу, зобов'язаний окремо визначати податок від кожного виду такої діяльності та окремо визначати податок від іншої діяльності, тобто відображати результат такої діяльності у відповідних рядках декларації.

Щодо посилань апелянта на лист Державної податкової служби України від 27.10.2011 року № 4445/6/15-1216, то останній стосується обліку доходів, витрат та амортизаційних відрахувань, що неможливо чітко розподілити між діяльністю, що підлягає патентуванню, та іншими видами діяльності.

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо відсутності викладених в Акті порушень податкового законодавства, а саме, п. 150.1 ст. 150 Податкового кодексу України, з боку позивача є помилковими.

Відповідно до п. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2015 року в частині задоволення вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.03.2015 року № - скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.О.Беспалов

Суддя О.А.Губська

Повний текст виготовлено - 14.07.15 р.

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Беспалов О.О.

Губська О.А.