Справа № 2а-3761/11/1370
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року м. Київ К/800/15249/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Моторного О.А.

Приходько І.В.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2014

у справі № 2а-3761/11/1370

за позовом Спільного українсько-німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Сферос-Електрон»

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області

про скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Спільне українсько-німецьке підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Сферос-Електрон» звернулось до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області № /6498 від 17.03.2011.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 03.06.2011 в задоволенні позову відмовлено, з мотивів правомірності прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Поставою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2014 постанову суду першої інстанції скасовано; позов задоволено; визнано незаконним та скасовано спірне податкове повідомлення-рішення, з підстав обґрунтованості позовних вимог.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції, як таку, що прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Позивач в запереченнях на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами проведеної планової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2008 по 30.06.2010, складено акт № 1625/270/23-121/23972496 від 29.10.2010, в якому зафіксовано порушення, зокрема: п. 4.1, пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4, пп. 7.6.1 п. 7.6 ст. 7, п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5, пп. 11.2.1 п. 11.2 ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 3 702 572,41 грн., у т.ч.: за ІІ квартал 2008 року у сумі 174 548,50 грн., за ІІІ квартал 2008 року у сумі 3 149 080,73 грн., за ІV квартал 2008 року у сумі 136 832,64 грн., за І квартал 2009 року у сумі 16 815,74 грн., за ІІ квартал 2009 року у сумі 50 080,97 грн., за ІІІ квартал 2009 року у сумі 31 735,12 грн., за ІV квартал 2009 року у сумі 35 596,38 грн., за І квартал 2010 року у сумі 66 856, 64 грн., за ІІ квартал 2010 року у сумі 41 025,69 грн.

На підставі результатів проведеної перевірки та процедури адміністративного оскарження, відповідачем 17.03.2011 прийнято податкове повідомлення-рішення № /6498 про визначення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 821 638,65 грн., в т.ч.: 547 759,65 грн. основного платежу та 273 879 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Донараховуючи грошове зобов'язання з податку на прибуток, податковий орган посилався на безпідставне включення позивачем до складу валових витрат вартості послуг по передпродажній підготовці та шеф-монтажу підігрівачів, наданих контрагентом ТОВ «Фалькат», оскільки отримання вказаних послуг (по кількості і якості), як і факт їх надання щодо товару, який згідно долученого паспорта виготовляється згідно діючої конструкторської документації, відповідає встановленому стандарту та містить у свідоцтві про прийняття відмітку про придатність до експлуатації, поставляється позивачем згідно з пакувальним листом, сертифікатом якості та сертифікатом походження.

Матеріалами справи встановлено, що згідно угод № 2008-01-03 від 03.01.2008 та № 2009-01-20 від 20.01.2009 про надання послуг, укладених між позивачем (замовник) та фірмою у формі ТОВ «Фалькат» (Республіка Білорусь) (виконавець), замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання з передпродажної підготовки підігрівачів рідинних, а також здійснює технічне обслуговування продукції, поставленої по контрактах, які укладено позивачем на території Республіки Білорусь. Виконавець представляє інтереси замовника на території Республіки Білорусь та країн СНГ, і виступає від його імені перед власниками продукції, яку поставляє Спільне українсько-німецьке підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Сферос-Електрон».

Умови укладених договорів та посилання, викладені в актах виконаних робіт, безпосередньо свідчать про зв'язок послуг, які надавалися ТОВ «Фалькат» на підставі зазначених угод про надання послуг, з господарською діяльністю позивача, а саме: виконання з його боку зобов'язань за умовами контракту № 139/2-804-07-61 від 02.05.2007 перед РУП «МАЗ».

Віднесення валових витрат підтверджено документами, що свідчать про реальність виконання договору, зміст, обсяг, наданих послуг та вартість, також з паспорта підігрівача рідинного автомобільного DBW 300 вбачається, що позивач, за умовами контракту № 139/2-804-07-61 від 02.05.2007, укладеного з ВРУП «МАЗ», окрім передачі товару покупцю взяв на себе гарантійні зобов'язання по його якості та здійсненню технічної підтримки по встановленню своєї продукції в серійному виробництві, надання послуг ТОВ «Фалькат» забезпечило виконання з боку позивача його зобов'язань перед РУП «МАЗ» за умовами контракту № 139/2-804-07-61 від 02.05.2007.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що платником податків безпідставно віднесено до складу валових витрат вартість послуг по передпродажній підготовці та шеф-монтажу підігрівачів, наданих контрагентом ТОВ «Фалькат», зважаючи на те, що окрім актів прийняття продукції по кількості та якості, відсутні будь-які докази здійснення передпродажної підготовки підігрівачів, виконанням регламентних робіт згідно переліку в «Руководстве по эксплуатации подогревателей», виконання ремонту та технічного обслуговування підігрівачів, відсутні докази розгляду рекламацій чи претензій споживачів.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи нове рішення про задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції мотивував своє рішення тим, що пред'явлені до перевірки документи, а саме договори, акти виконаних робіт, рахунки, платіжні доручення повністю підтверджують факт здійснення операцій, і відповідно, право позивача на включення до складу валових витрат вартості посередницьких послуг, отриманих від ТОВ «Фалькат», що в свою чергу є безумовною підставою для формування податкового обліку.

Суд касаційної інстанції погоджується з наведеним висновком суду апеляційної інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно з пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 цього Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку (абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»).

Відповідно до пп. 11.2.1. п. 11.2 ст. 11 зазначеного Закону датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, що припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів із банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку; або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Як встановлено матеріалами справи, формування валових витрат позивача по господарських операціях з ТОВ «Фалькат» підтверджено відповідними первинними документами; послуги, придбані у зазначеного контрагента, в подальшому використані позивачем у власній господарській діяльності.

Таким чином, за встановлення реального характеру господарських операцій за договорами, укладеними між позивачем та ТОВ «Фалькат» є вірним судовий висновок про правильність формування позивачем валових витрат за спірними господарськими операціями.

Враховуючи вказані обставини, відсутність порушень норм матеріального та процесуального права, висновок суду апеляційної інстанції про задоволення позовних вимог є вірним, а касаційна скарга відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області відхилити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді О.А. Моторний
І.В. Приходько