Справа № 201/7983/15-а
Суддя: Демидова С. О.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 201/7983/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

при секретарі Пєронкові М.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська, треті особи урядовий уповноважений у справах Європейського суду з прав людини, Міністерство юстиції України про визнання неправомірною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська, в якому просив:

визнати неправомірною бездіяльність відповідача стосовно ненадання довідки, завіреної мокрою печаткою та підписом керівника, в якій повинно бути зроблено нарахування, основної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком; додаткової пенсії як інваліду 3 групи за шкоду, заподіяну здоров*ю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, за вирахуванням вже сплачених сум за період з 01 листопада 2011 року до 03 вересня 2014 року (дата набуття чинності рішення ЄСПЛ від 03 червня 2014 року «ОСОБА_2 проти України») вказаний розмір сплачених пенсійних виплат, та вказана заборгованість (різниця між розміром пенсії яка підлягає нарахуванню та фактично сплачені суми пенсійних виплат);

зобовязати відповідача вчинити певні дії, а саме надати йому довідку, в якій повинні бути внесені нарахування основної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком; додаткової пенсії як інваліду 2 групи за шкоду, заподіяну здоров*ю в розмірі 75 % мінімально пенсії за віком, за вирахуванням вже сплачених сум пенсійних виплат та вказаний розмір заборгованості, яка складається, як різниця між розміром нарахованої та фактично сплаченої пенсії за період з 01 листопада 2011 року до 03 вересня 2014 року завірену печаткою та підписом керівника, в якій повинно бути вказано, що немає грошей в пенсійному фонді для виконання рішення Європейського Суду з Прав Людини «Щукін та інші проти України» (де міститься вимога виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2009 року за справою № 2-а-416/2009);

зобов*язати Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини надіслати відповідачу завірений переклад рішення ЄСПЛ «Щукін та інші проти України», а також зобов*язати Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини проконтролювати нарахування відповідачем основної пенсії позивачу в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком; додаткової пенсії як інваліду 2 групи за шкоду, заподіяну здоров*ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, за вирахуванням вже сплачених сум пенсійних виплат за період з 01 листопада 2011 року до 03 вересня 2014 року та надання цих даних позивачу для того щоб він направив їх Міністерству юстиції України тому що тільки таким чином практично буде виконано рішення ЄСПЛ по справі «Щукін та інші проти України»;

зобовязати Міністерство юстиції України прийняти довідку про нарахування пенсії та про розмір заборгованості, основної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком і щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров*ю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком за період з 01 листопада 2011 року до 03 червня 2014 року з вказаною заборгованістю, яка склалася на даний час, як різницю між нарахованою та фактично сплаченою сумою пенсійних виплат.

В судове засідання позивач не з*явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином просив слухати справу за його відсутності позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог пославшись на те, що в управлінні пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська станом на 08 червня 2015 року відсутній завірений переклад рішення Європейського Суду з Прав Людини «Щукін та інші проти України», а тому й відсутні підстави для його відпрацювання.

Представник урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини та Міністерства юстиції України в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Вислухавши представників сторін, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАСУ у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що в звязку з тим що пенсійним фонд України припинив виконувати рішення українських судів винесених на користь пенсіонерів інвалідів ЧАЕС, дітей війни та інших осіб позивач вимушений був звернутися до Європейського суду з прав людини для захисту своїх прав на виконання рішення суду. 20 червня 2013 року Європейський суд з прав людини виніс рішення по справі «Щукін та інші проти України» в якому зазначив, що рішення суду яке є остаточним і підлягає виконанню і виконувалось державою впродовж тривалого часу за які держава та уряд несе відповідальність. Суд вважає що в подібному випадку, правила про виділення бюджетних коштів не можуть виправдовувати невиконання рішення суду рішення.

Відповідно ст. 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення є обов'язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. Порядок виконання рішення визначається цим Законом, Законом України "Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом.

Стаття 3 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що фінансування витрат на виконання Рішення здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Виконання рішень Європейського суду регламентується Конвенцією та Правилами Комітету міністрів Ради Європи щодо нагляду за виконанням рішень та умов дружніх врегулювань, тематичними Рекомендаціями Комітету міністрів, а на національному рівні - Законом і Законом України «Про виконавче провадження».

13 лютого 2014 року Європейський суд ухвалив остаточне рішення у справі «Щукін та інші проти України» (заява № 59834/09). Вказаним рішенням Європейський суд об'єднав заяву ОСОБА_1 № 68589/12 та 249 інших заяв, поданих проти України іншими заявниками.

Відповідно до резолютивної частини зазначеного рішення Європейського суду держава протягом трьох місяців зобов'язана була сплатити заявнику 2 000 євро справедливої сатисфакції, які мали бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу, та виконати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2010, якщо вона підлягає виконанню.

Компетенція Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини під час виконання рішень Європейського суду визначається положеннями Закону та постанови Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо реалізації Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 31.05.2006 № 784, де зазначено, що Урядовий уповноважений є посадовою особою, яка забезпечує координацію виконання рішень Європейського суду та інформування Комітету міністрів Ради Європи про хід виконання таких рішень.

Відповідно до статті 7 Закону Урядовий уповноважений в межах координації виконання рішень Європейського суду повідомляє ОСОБА_3 виконавчу службу України та заявника/представника заявника про ухвалене Європейським судом рішення, і надсилає їм документи, необхідні для відкриття виконавчого провадження та отримання присудженої Європейським судом справедливої сатисфакції відповідно, що й було зроблено 06 березня 2014 року /а.с. 26-32/.

Окрім того, на виконання статті 5 Закону Урядовим уповноваженим було повідомлено Пенсійний фонд України, оскільки боржником згідно рішення національного суду є управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Дніпропетровська, та запропоновано вжити заходів, які належать до компетенції Пенсійного фонду України.

Згідно з абзацом дев'ятим частиною першою статті 1 Закону виконання рішення Європейського суду включає в себе виплату стягувачеві відшкодування та вжиття додаткових заходів індивідуального характеру, а також вжиття заходів загального характеру. Статтею 10 Закону визначено, що додатковими заходами індивідуального характеру є відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який стягувач мав до порушення Конвенції (restitutio in integrum), а також інші заходи, передбачені у рішенні Європейського суду.

Виконання рішень Європейського суду в частині виплати справедливої сатисфакції та виконання рішень національних судів відповідно до пункту 9 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» покладено на державну виконавчу службу.

Після отримання документів від Урядового уповноваженого 19 березня 2014 державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 42556392 на виконання вказаного рішення Європейського суду в частині заяви ОСОБА_1

Виплата коштів за рішеннями Європейського суду здійснюється ОСОБА_3 казначейською службою України відповідно до платіжних доручень, які формуються Міністерством юстиції України на підставі постанов про відкриття виконавчих проваджень та вимог державних виконавців.

У зв'язку з відсутністю банківських реквізитів заявника справедлива сатисфакція у розмірі 34 786,92 грн (гривневий еквівалент 2000 євро) була перерахована Міністерством юстиції на спеціальний реєстраційний рахунок Державної виконавчої служби України 25 вересня 2014.

Після отримання відповідних документів від заявника ОСОБА_3 виконавча служба України перерахувала 18 лютого 2015 вказані кошти на особовий рахунок заявника.

Оскільки нормами діючого законодавства встановлено окремий порядок виконання рішень Європейського Суду з прав людини до Пенсійного фонду України, який визнано боржником за рішенням суду, управління державної виконавчої служби головних управлінь юстиції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі надсилають повідомлення про прийняття рішення для обліку в реєстрі рішень, виконання яких гарантується державою, та копію рішення, за яким він є боржником. Протягом 10 робочих днів з дня отримання копії відповідного рішення та повідомлення від управління ДВС органу ПФУ має надіслати на адресу відповідного управління ДВС довідку про здійснення нарахування на виконання рішення суду.

Отже законодавством не передбачено надання такої довідки на руки пенсіонеру, а вона надсилається Управлінням на повідомлення Головного управління юстиції у Дніпропетровській області.

Враховуючи вищевикладене, суд не може прийняти до уваги наполягання позивача на позові, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджуються, порушень його прав, в тому числі і визначених Конституцією України, іншими законами відповідач не допустив.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, не ґрунтуються на законі і не підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 71,94, 158-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська, треті особи урядовий уповноважений у справах Європейського суду з прав людини, Міністерство юстиції України про визнання неправомірною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі протягом десяти днів апеляційної скарги.

Суддя С.О. Демидова