Справа № 2-а-417/11
Суддя: Гукаленко О. О.
Дата ухвалення: 2011-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-417/11
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2011 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Гукаленко О.О.,
при секретарі Вовченко І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Білгород-Дністровському справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду України м.Білгород-Дністровський про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни»,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до управління Пенсійного фонду України м.Білгород-Дністровський про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни».
В судове засідання позивачка не зявилась, але надала заяву, згідно якої позов підтримує та просила слухати справу в її відсутність.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заперечення та просив слухати справу в його відсутність.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню по наступним підставам.
В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до ЗУ «Про соціальний захист дітей війни»№2195-ІV від 18.11.2004 року, який набув чинності 01 січня 2006 року, являється дитиною війни, що підтверджується відповідним штампом у пенсійному посвідченні позивачки.
Згідно ч.1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової непрацездатності, втрати годувальника, безробіття з належних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни»позивачка, як дитина війни, має право на отримання щомісячного підвищення до пенсії (довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії) у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»№1058 від 09 липня 2003 року, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Згідно ст.7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Згідно ст.52 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2010 рік»прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлено у розмірі: з 01 січня 2010 року - 695 грн., з 01 квітня 2010 року 706 грн., з 01 липня 2010 року 709 грн., з 01 жовтня 2010 року 723 грн., з 01 грудня 2010 року 734 грн.
Відповідно до ст.70 «Про державний бюджет України на 2010 рік» Кабінету Міністрів України надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.
Статтею 21 Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік»установлено у 2011 році прожитковий мінімум на осіб, які втратили працездатність: з 01 січня - 750 грн., з 01 квітня - 764 грн., з 01 жовтня - 784 грн., з 01 грудня - 800 грн.
Судом же встановлено, що впродовж 2010-2011 років позивачка отримувала підвищення до пенсії у розмірі 49 грн. 80 коп., що не відповідає розміру підвищення, встановленому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».
Таким чином, в період дії зазначеної норми в порушення принципу пріоритетності законів, як нормативних актів вищої юридичної сили, над підзаконними актами, якими є постанови КМУ, відповідач нараховував та виплачував позивачці підвищення до пенсії не у розмірі, встановленому ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», а у розмірі, встановленому підзаконним актом Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»№530 від 28 травня 2008 року, яка суттєво звужує право позивачки щодо розміру належного підвищення.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими задоволенню за період з 15.08.2010 року по 14.02.2011 рік.
Керуючись ст.ст.71, 86, 158 ч.1, 159, 160 ч.1-3, 161, 163 КАС УКраїни, суд -

П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України м.Білгород-Дністровський про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни»- задовольнити частково.
Зобовязати Управління Пенсійного фонду України м.БілгородДністровський нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 15.08.2010 року по 14.02.2011 рік (з урахуванням фактично виплачених та отриманих позивачем сум допомоги)
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.
Суддя