Справа № 4314/10/2170
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2011-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2011 р. Справа № 2-а-4314/10/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кравченко К.В.,

при секретарі: Сердюк О.О.,

за участю:

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Продексим, ЛТД»(, м.Херсон, вул..Дзержинського,12)

до державної податкової інспекції у м.Херсоні,

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення,

встановив:

У серпні 2010 року товариство з обмеженою відповідальністю «Продексим, ЛТД» (далі позивач) звернулось до суду з позовом до державної податкової інспекції у м.Херсоні (далі ДПІ, відповідач) про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 20.08.2010 р. № /0, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2009р. на 896 795 грн..

Дане рішення винесено на підставі акту від 18.08.10р. №3700/07-0/36236014 про результати невиїзної позапланової перевірки позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за грудень 2009 року.

За висновками акту перевірки позивачем в порушення пп.7.7.1, пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.97р. № 168/97-ВР завищено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за грудень 2009 р. на 896 795 грн., оскільки за результатами проведених зустрічних перевірок контрагентів позивача не встановлено факту надмірної сплати ПДВ таким постачальником позивачу товару, як ТОВ «Продексім ЛТД» (, м.Херсон) за лютий, березень, квітень та травень 2009р. на загальну суму 896 794,97 грн..

Згідно позовної заяви та пояснень представників позивача в судовому засіданні, позивач не погоджується з висновками акту перевірки та спірним рішенням з тих підстав, що включення до складу податкового кредиту лютого, березня, квітня та травня 2009р. сум ПДВ, сплачених постачальнику товару ТОВ «Продексім ЛТД» у складі ціни товару на підставі належним чином оформлених податкових накладних цим продавцем здійснено правомірно, і позивач не повинен нести відповідальність за невиконання чи неналежне виконання обовязку по сплаті податків іншими платниками податків, які є постачальниками позивача. Представники позивача зазначили, що відповідно до Закону України «Про податок на додану вартість» головною умовою для формування податкового кредиту платника ПДВ є наявність належним чином складеної податкової накладної та використання придбаних за цими податковими накладними товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях в межах власної господарської діяльності платника податків. Всі зазначені вимоги для формування податкового кредиту, а отже і для отримання бюджетного відшкодування, позивачем виконані, тому у відповідача відсутні правові підстави для зменшення належної до бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість за грудень 2009 року. Висновки відповідача про неможливість підтвердження сплати до бюджету сум ПДВ постачальниками товарів (робіт, послуг) по ланцюгам проходження товарів не можуть бути підставою для зменшення заявленої до бюджетного відшкодування суми ПДВ, оскільки у платника податку відсутній механізм та не передбачений обовязок по контролю за декларуванням та сплатою ПДВ до бюджету постачальниками товарів (робіт, послуг) по ланцюгу до виробника.

Відповідач надав суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких вказує на те, що головною умовою для отримання бюджетного відшкодування з ПДВ платником податку є сплата ПДВ до бюджету постачальниками товарів (робіт, послуг) на всіх етапах (ланцюгах) проходження товарів (робіт, послуг) починаючи від виробника або експортера цих товарів (робіт, послуг). Проведеною перевіркою по ланцюгам поставок позивачу товарів до виробника не вдалось встановити факту надмірної сплати ПДВ по постачальникам позивача на загальну суму 896 794,97 грн., а тому спірне повідомлення-рішення про зменшення бюджетного відшкодування є правомірними, оскільки право на бюджетне відшкодування ПДВ виникає лише при фактичній надмірній сплаті цього податку до бюджету, а не з самого факту існування зобовязання по сплаті ПДВ в ціні товару, яка оплачена платником.

Позиції сторін були підтримані їх представниками під час судового розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного.

В акті перевірки від 18.08.10р. №3700/07-0/36236014 зазначено, що згідно з поданою позивачем податковою декларацією з ПДВ за грудень 2009 року та розрахунком суми бюджетного відшкодування, позивач за цей місяць задекларував суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на розрахунковий рахунок, в розмірі 8 355 089 грн.. При цьому залишок відємного значення попереднього податкового періоду (ряд.24 податкової декларації звітного періоду) складається із сум ПДВ, які виникли в такких звітних періодах: грудень 2008р., січень-серпень 2009р., жовтень, листопад 2009 року в сумі 8 355 089 грн..

Наведені в акті перевірки обставини декларування позивачем бюджетного відшкодування з ПДВ за грудень 2009 року підтверджуються наданою позивачем податковою декларацією з ПДВ за цей місяць із відповідними розрахунками сум бюджетного відшкодування (додаток №3 до декларації) та довідкою щодо залишку відємного значення попередніх податкових періодів (додаток №2 до декларації).

З наведеного вбачається, що відповідачем не заперечується право позивача на отримання бюджетного відшкодування за грудень 2009 року, а спірним є факт підтвердження частини цього відшкодування на суму 896 794,97 грн., яка була сплачена позивачем в лютому, березні, квітні та травні 2009р. ТОВ «Продексім ЛТД».

Неправомірність віднесення до бюджетного відшкодування ПДВ в сумі 896 795 грн. за грудень 2009 року ДПІ в акті перевірки обґрунтовує невстановленням факту надмірної сплати ПДВ по постачальнику позивача ТОВ «Продксім», яке, як встановлено проведеними зустрічними перевірками, проводило господарські операції напряму і через інших посередників із підприємствами, які неможливо перевірити внаслідок відсутності їх за місцезнаходженням, зняття з обліку як банкрутів, неподання податкової звітності.

Отже, висновок ДПІ про порушення позивачем вимог податкового законодавства при формуванні бюджетного відшкодування за грудень 2009 року ґрунтується виключено на описаних в акті перевірки обставинах діяльності контрагентів позивача в першому, другому, третьому, четвертому та пятому ланцюгах поставок товарів.

Оцінюючи наведені відповідачем доводи завищення позивачем бюджетного відшкодування з ПДВ за грудень 2009р. на суму 896 795 грн., суд виходить з наступного.

Порядок визначення суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України, або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначені виключно Законом України «Про податок на додану вартість» від 03.04.97р. № 168/97-ВР (надалі Закон № 168/97), а саме норма пункту 7.7 статті 7 цього Закону.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168/97 сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168/97, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг).

Отже, Закон № 168/97 передбачає необхідність врахування як надходжень сум податку разом із вартістю товарів (послуг), що поставляються платником податку, так і витрат цього платника на сплату сум податку на додану вартість у складі ціни товарів (послуг), що придбані ним з метою використання у господарській діяльності. При цьому за певних обставин може утворюватися ситуація, коли різниця між податковими зобов'язаннями (тобто надходженнями сум податку на додану вартість) та податковим кредитом (витратами зі сплати податку в ціні товарів та послуг) буде від'ємною. Ця різниця за певних умов підлягає відшкодуванню платнику податку з державного бюджету.

Підпунктом 7.2.4 пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97 передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку на додану вартість.

Згідно із пл. 7.4.5. п. 7.4 ст. 7 цього ж Закону не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Виходячи із приписів вищевказаної норми закону, відсутність податкової накладної безспірно позбавляє платника податку права на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум ПДВ у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг).

ДПІ в акті перевірки не посилається на невідповідність вимогам законодавству податкових накладних, за якими позивач формував податковий кредит, не вказує на неправильність складання позивачем податкових декларацій з ПДВ та розрахунків належних до бюджетного відшкодування сум ПДВ, а також не посилається на відсутність фактичної сплати позивачем у складі ціни товарів сум ПДВ, які увійшли до задекларованого позивачем бюджетне відшкодування.

Позивач надав суду копії податкових та видаткових накладних, виписаних ТОВ «Продексім ЛТД» (код 31006594) на реалізацію позивачу у лютому, березні, квітні та травні 2009р. товару (селітра аміачну, соняшник).

Суд зазначає, що наявність у позивача належно оформлених документів, які відповідно до Закону № 168/97 необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, і сплата позивачем вартості товару з податком на додану вартість є обовязковими, але не вичерпними підставами для визначення податкового кредиту та відшкодування цього податку з бюджету.

Для встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість суду необхідно встановити також наступні обставини:

- реальність здійснення господарських операцій, суми ПДВ за якими віднесені до податкового кредиту;

- наявність у продавців товарів, робіт (послуг), які видавали податкові накладні, спеціальної податкової правосуб'єктності;

- віднесення до складу податкового кредиту лише сум податку, сплачених (нарахованих) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), що підлягають використанню у господарській діяльності платника податку;

- встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку;

В ході розгляду справи суд зобовязав позивача надати суду всі наявні в нього документи, які б підтверджували реальність проведених господарських операцій з ТОВ «Продексім ЛТД» по придбанню селітри аміачної та соняшника.

На виконання цієї вимоги суду позивач супроводжувальним листом від 28.01.2011р. окрім податкових та видаткових накладних на товар від ТОВ «Продексім ЛТД» надав суду також копії договорів купівлі-продажу між позивачем та цим постачальником від 29.01.2009р. №29/01/09 та від 02.02.2009р. №02/02/09-2.

Оцінюючи реальність проведених позивачем операцій з ТОВ «Продексім ЛТД» (код 31006594) по поставці селітри аміачної та соняшника та відповідність цих операцій дійсному економічному змісту, суд враховує, що ці операції відбулись між двома субєктами господарювання, які мають фактично ідентичну назву на російській мові і відмінність в одній букві «і» на українській мові, мають однакове відображення печатки за виключенням коду ЄДРПОУ, та однакову адресу м.Херсон, вул.. Дзержинського, 12.

Вказані спільні ознаки цих двох підприємств вбачаються, зокрема, у наданих суду копіях договорів купівлі-продажу №02/02/09-2 від 02.02.2009р. та №29/01/09 від 29.01.2009р..

В ході розгляду справи представники позивача не надали суду обґрунтованих пояснень щодо економічної доцільності господарських операцій з ТОВ «Продексім ЛТД», як з посередником.

Крім того, суду не були надані ті первинні бухгалтерські документі, які відповідно до договору №29/01/09 від 29.01.2009р. повинні підтверджувати поставки товару за цим договором, а саме: рахунки-фактури, акти приймання-передачі, складські квитанції (пункт 3.3 договору).

Аналогічні документи, які б підтверджували реальність поставок позивачу товару від ТОВ «Продексім ЛТД», не були надані і по виконанню договору №02/02/09-2 від 02.02.2009р.

Судом вживались заходи по отриманню від ТОВ «Продексім ЛТД» доказів реальності поставок товарів позивачу, а саме: направлялись запити в адрес ТОВ «Продексім ЛТД» по наданню інформації та підтверджуючи документів про придбання того товару, який поставлявся позивачу, а також викликався в судові засідання керівник ТОВ «Продексім ЛТД» для надання пояснень в якості свідка по вказаних питаннях. Проте вжиті судом заходи позитивних результатів не дали, документального підтвердження господарських операцій по поставці позивачу товарів від ТОВ «Продексім ЛТД» судом не отримано.

Суд також враховує наведені в акті перевірки обставини поставок позивачу товарів через цього посередника (ТОВ «Продексім ЛТД»), відповідно до яких постачальники останнього здійснювали господарську діяльність з порушенням встановлених правил щодо державної реєстрації, надання інформації контролюючим органам в разі зміни місця знаходження, звітування перед органами державної служби, сплати податків, зборів /обов'язкових платежів/.

Приймаючи до уваги всі встановлені судом обставини документування позивачем господарських операції із посередником ТОВ «Продексім ЛТД», який мав господарські звязки із суб'єктами підприємницької діяльності, які не дотримуються податкової дисципліни, тобто зареєстровані за адресами, за якими не знаходяться, та/або не звітують перед податковим органом і не сплачують податки до бюджету, суд приходить до висновку, що реальність таких операцій в рамках даної адміністративної справи свого підтвердження належними доказами не знайшла, а тому, виходячи з вимог пункту 1.8 статті 1, підпункту 7.4.1 пункту 7.4, підпункту 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» суми податку на додану вартість за такими операціями не можуть враховуватися для визначення сум бюджетного відшкодування.

З урахуванням вищенаведеного суд вважає правомірним податкове повідомлення-рішення ДПІ від 20.08.2010 р. № /0, яким позивача частково позбавлено у праві на отримання податкової вигоди - бюджетного відшкодування за грудень 2009 року на суму 896795 грн., у звязку із чим в задоволені позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. 8, 9, 12, 19, 158, 159, 160-163, 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд

постановив:

В задоволені позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Продексим, ЛТД» , м.Херсон, вул..Дзержинського,12) до державної податкової інспекції у м.Херсоні про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 20.08.2010 р. № /0 відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 24 червня 2011 р.

Суддя Кравченко К.В.

кат. 8.2.1