Справа № 1694/11/2170
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2011-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2011 р. Справа № 2-а-1694/11/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кравченко К.В.,

при секретарі: Сердюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

приватного акціонерного товариства підприємства матеріально-технічного забезпечення «Херсонресурси»

до Державної податкової інспекції у м.Херсоні

про скасування рішення про застосування штрафної санкції,

встановив:

У березні 2011 року приватне акціонерне товариство підприємство матеріально-технічного забезпечення «Херсонресурси» (надалі-позивач) звернулось до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Херсоні (надалі відповідач, ДПІ), в якому просило скасувати рішення ДПІ від 24.12.2010р. № про застосування до позивача штрафної санкції на суму 30144,40 грн. за порушення пункту 1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР (надалі Закон №265/95-ВР).

Відповідно до позовної заяви та пояснень представника позивача в судовому засіданні, позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідачем був порушений визначений законодавством порядок проведення перевірки позивача, а також зазначає, що наведеного в акті перевірки порушення п.1 ст.3 Закону № 265/95-ВР позивач не допускав.

В наданих суду письмових запереченнях на позов ДПІ посилається на те, що висновки акту перевірки щодо виявлених порушень ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та до позивача правомірно були застосовані штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог п.1 ст.3 Закону № 265/95-ВР.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного.

Рішенням про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 24.12.2010р. № ДПІ застосувала до позивача штраф на суму 30144,40 грн. за порушення пункту 1 ст.3 Закону №265/95-ВР.

Підставою для винесення вказаного рішення стали результати акту перевірки №1233/21/22/23/19221790/1233 від 20.12.2010р. (№ бланку 003433), відповідно до якого перевірявся належний позивачу магазин оптової торгівлі.

Перевірка проведена податковими ревізорами-інспекторами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі виданого їм відповідачем направлення на перевірку №2436/237 від 01.12.10р..

При вирішені питання щодо законності дій ревізорів, повязаних з проведенням вищевказаної перевірки позивача, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 15 Закону №265/95-ВР контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Відповідно до ст. 16 вказаного Закону контролюючі органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону.

Статтями 111, 112 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» №509-ХІІ (далі Закон № 509-ХІІ), які були чинними до 01.01.2011р., були передбачені підстави та порядок проведення планових та позапланових перевірок.

Проте, як слідує з назви статті 111 - «Підстави та порядок проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обовязкових платежів)», а також з визначення поняття планової, позапланової перевірки, підстав їх проведення, що зазначені в тексті цієї статті, її положення регулюють підстави та порядок проведення перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обовязкових платежів).

В той же час, згідно до частини 7 статті 111 Закону № 509-ХІІ, перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг №265/95-ВР, вважаються позаплановими.

Виходячи з системного аналізу статті 111 Закону №509-ХІІ, слідує висновок про урегульованість підстав проведення планових, позапланових перевірок, які спрямовані на контроль своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обовязкових платежів), саме частиною 6 цієї статті. При цьому, віднесення до позапланових перевірок, які здійснюються в межах повноважень податкових органів, визначених Законом №265/95-ВР, не означає необхідність застосування підстав, викладених в частині 6 статті 111 Закону №509-ХІІ, оскільки ці підстави стосуються лише позапланових перевірок, спрямованих на контроль сплати податків, зборів (обовязкових платежів).

У межах повноважень, визначених Законом № 265/95-ВР органи Державної податкової служби проводять перевірки згідно з затвердженими керівником податкових органів планами-графіками.

Частиною 8 ст. 111 Закону № 509-ХІІ передбачено, що позапланова виїзна перевірка здійснюється на підставі виникнення обставин, викладених у цій статті, за рішенням керівника податкового органу, яке оформляється наказом.

Відповідно до п. 3.1 та 3.2 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації та проведенні перевірок платників податків, затверджених наказом ДПА України від 27 травня 2008 року №355, передбачено, що працівниками органів ДПС здійснюються відповідно до щомісячних планів органу ДПС планові перевірки щодо контролю за здійсненням суб'єктами господарювання розрахункових операцій у готівковій та/або безготівковій формі. Перевірки щодо контролю за здійсненням суб'єктами господарювання розрахункових та касових операцій, наявністю свідоцтв про державну реєстрацію, патентів і ліцензій проводяться групою у складі не менше двох посадових осіб органів ДПС за наявності у них службових посвідчень та направлення на перевірку

Таким чином, на підставі викладених правових позицій норм законодавства слідує висновок про наявність у податкових органів права на проведення перевірок щодо контролю за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), які можуть носити плановий або позаплановий характер, і проводяться на підставі рішення керівника відповідного органу державної податкової служби, яким затверджується план (графік) проведення таких перевірок.

До матеріалів справи долучений наказ ДПІ від 23.11.2010р. №377 «Про затвердження плану перевірок», а також затверджений цим наказом план проведення перевірок субєктів підприємницької діяльності на грудень 2009р., в якому передбачена і перевірка позивача.

Обґрунтованими визнає суд посилання ДПІ на те, що визначені ст. 111 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" підстави проведення планових та позапланових виїзних перевірок стосуються саме фінансово-господарської діяльності платника податків. Зі змісту передбачених підстав вбачаються недоліки саме при веденні фінансово-господарської діяльності, пов'язаної зі сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів) до бюджету та державних цільових фондів, податкового обліку та фінансової звітності, які жодним чином не можуть застосовуватись відносно сфери готівкового обігу, правил торгівлі та патентування, до них не застосовуються відповідні положення щодо підстав проведення, зокрема, планових чи позапланових виїзних перевірок, передбачених ст. 111 Закону України "Про Державну податкову службу в Україні".

Виходячи з встановлених фактичних обставин справи, суд вважає, що дії податкового органу, які повязані із організацією та проведенням 20.12.2010 р. перевірки позивача та оформленням результатів її проведення, відповідають вимогам законодавства.

Щодо правомірності спірного рішення ДПІ № суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 ст.3 Закону №265/95-ВР, на порушення якого вказує ДПІ у спірному рішенні, суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Пунктом 1 ст. 17 Закону №265/95-ВР передбачена відповідальність у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність, - у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів (наданих - послуг), у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки.

Відповідно до ст.2 Закону №265/95-ВР розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Отже, виходячи зі змісту наведених положень Закону №265/95-ВР суб'єкти підприємницької діяльності, які проводять розрахункові операції із застосуванням РРО, повинні проводити через РРО як операції з продажу товарів, так і операції з видачі коштів за повернутий товар.

В акті перевірки ревізори зазначили, що позивач не провів через РРО операції з повернення товарів на загальну суму 6028,88 грн., останній Z-віт №680 за 15.12.2010р..

Згідно з долучених до матеріалів справи Звітів позивача про використання реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок) форми №ЗВР-1 у рядку 7 цих звітів позивач визначав суми, що видані при повернені товару, а саме: за квітень 2010 року 5978,30 грн., за травень 2010р. 43,02 грн. та за серпень 2010р. -7,56 грн., а всього на загальну суму 6028,88 грн..

В судовому засіданні була досліджена книга обліку розрахункових операцій №р/2, яка була перевірена ревізорами при проведені перевірки, в якій за квітень, травень та серпень 2010р. не відображені операції із видачі коштів за повернутий товар.

Отже, подавши до ДПІ звіти форми №ЗВР-1 за квітень, травень та серпень 2010р. позивач самостійно вказав на проведені ним операції з видачі сум при повернені товару на загальну суму 6028,88 грн., проте не провів ці операції через реєстратор розрахункових операцій згідно з приписами п.1 ст.3 Закону №265/95-ВР.

Пояснення представника позивача на допущені касиром позивача помилки при проведені розрахункових операцій, в ході яких касир вибивала зайві суми надходження, у звязку із чим вимушена була проводити операції «службова видача», суд не приймає до уваги оскільки, по-перше, відповідно до Порядку реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом ДПА України №614 від 01.12.2000р. операція «службова видача» готівки з місця проведення розрахунків не пов'язана з проведенням розрахункових операцій і не передбачає повернення коштів покупцю, а по-друге, позивач у звітах форми №ЗВР-1 за квітень, травень та серпень 2010р. самостійно вказав на проведення операцій з видачі коштів за повернутий товар.

Слід зазначити, що згідно з п. 4.7 вищевказаного Порядку реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій за товари (послуги) реєстрація видачі коштів у разі повернення товару (відмови від послуги, прийняття цінностей під заставу, виплати виграшів у державні лотереї та в інших випадках) або скасування помилково проведеної через РРО суми розрахунку здійснюється шляхом реєстрації від'ємної суми тільки в разі забезпечення алгоритмом роботи РРО окремого накопичення у фіскальній пам'яті від'ємних сум розрахунків. Якщо РРО не забезпечує такого накопичення, то дозволяється реєструвати видачу коштів (скасування помилкової суми) за допомогою операції "службова видача". Забороняється реєструвати через РРО від'ємні суми з використанням операції "сторно".

Позивач не спростував того факту, що зазначений в акті перевірки і належний йому реєстратор розрахункових операцій Silex-6004.07 забезпечує окреме накопичення у фіскальній пам'яті від'ємних сум розрахунків, а отже не дає позивачу права реєструвати видачу коштів (скасування помилкової суми) за допомогою операції "службова видача".

Встановлені фактичні обставини справи дають суду підстави для висновку, що позивачем не дотримано вимог п.1 ст.3 Закону №265/95-ВР в частині проведення через РРО розрахункових операцій з видачі коштів за повернутий товар на загальну суму 6028,88 грн., у звязку з чим суд вважає обґрунтованим застосування до позивача спірним рішенням на підставі п.1 ст.17 вказаного закону штрафної санкції на суму 30144,40 грн..

Керуючись ст. 8, 9, 12, 19, 158, 159, 160-163, 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд

постановив:

В задоволені позовних вимог приватного акціонерного товариства підприємства матеріально-технічного забезпечення «Херсонресурси» до Державної податкової інспекції у м.Херсоні відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 02 серпня 2011 р.

Суддя Кравченко К.В.

кат. 9.2.1