Справа № 2а-6095/09/0870
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2009-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2009 року Справа № 2а-6095/09/0870

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н.В.

при секретарі Горбовій І.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя,

м. Запоріжжя

до: Відкритого акціонерного товариства «Запорізьке автотранспортне підприємство-12329», м. Запоріжжя

про стягнення фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, -

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 1991/08 від 31.03.2009 р.

від відповідача: не зявився

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя звернулося із адміністративним позовом до Відкритого акціонерного товариства «Запорізьке автотранспортне підприємство-12329», в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на користь Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя 90069,04 грн. боргу з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах, згідно п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» по пенсіонерам, які обліковуються в УПФУ в Заводському, Жовтневому, Ленінському та Комунарівському районах м. Запоріжжя за період з 01.01.2009 р. по 30.09.2009 р.

В обґрунтування позовних вимог УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя посилається на порушення відповідачем вимог Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо своєчасного та повного відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах, згідно п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Вказує, що за період з 01.01.2009 р. по 30.09.2009 р. відповідач заборгував Управлінню 90069,04 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просить суд стягнути з відповідача 90069,04 грн. заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах, з підстав, зазначених у позові.

Відповідач в судове засідання не зявився, клопотанням від 20.11.2009 р. вх. № 23403 просить суд перенести судове засідання на більш пізній термін.

Суд, розглянувши клопотання, не знаходить підстав для його задоволення, оскільки відповідачем не надано належних доказів поважності неприбуття в судове засідання уповноваженого представника.

В письмових запереченнях від 12.11.2009 р. вх. № 22847 відповідач позовні вимоги не визнає, та зазначає, що в момент прийняття ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ЗУ «Про пенсійне забезпечення» не передбачав обовязку відшкодування підприємствами виплачених працівникам відповідача пільгових пенсій на підставі ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», що позбавляє загальне відшкодування пільгових пенсій статусу загальнообовязкового платежу. Посилається на те, що законодавець у абз. 4 п. п. 1 п. 2 Розділу ХV Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» прямо визначає обовязок підприємств стосовно відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених КМУ. Вказує, що оскільки лише Список № 1 віднесено до п. «а» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», то з боку відповідача відсутній обовязок відшкодувати органам Пенсійного фонду України виплачені ним пільгові пенсії на підставі п. «з» ст. 13 Закону. На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд вважає що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» від 26.06.97 № 400 (надалі Закон № 400) визначено, що платниками збору на обовязкове державне пенсійне страхування є субєкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх обєднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, обєднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - субєкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

ВАТ «Автотранспортне підприємство № 12329» є платником збору на обовязкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування», а також платником страхових внесків відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який повинен своєчасно і в повному обсязі сплачувати збір та внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» та ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1992 р. № 1788 (далі Закон № 1788), субєкти підприємницької діяльності, незалежно від форм власності, їх обєднання, бюджетні, громадські та ін. установи та організації, обєднання громадян та ін. юридичні особи повинні відшкодовувати органам Пенсійного фонду витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п. п. «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 цього Закону. Обєктом оподаткування є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій призначених відповідно до п. п. «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Пунктом «з» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, чинній на час спірних правовідносин, передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: (...) водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв:

- чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в т.ч. на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців;

- жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в т.ч. на зазначеній роботі не менше 10 років.

Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка була чинною до 15.03.2000 р. (ч. 2 ст. 13 Закону № 1788 виключено на підставі Закону України від 17.02.2000 р. № 1461-14 «Про внесення змін до деяких законів України»), було передбачено, що підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває витрати на виплату і доставку пенсій відповідно до пунктів «б»-«з» цієї статті до досягнення працівником пенсійного віку призначеного ст. 12 Закону № 1788, в розмірі: 50 % по пенсіях призначених у 1991 році, 60 % - у 1992 році, 70 % - у 1993 році, 80 % - у 1994 році, 90 % - у 1995 році і 100 % - з 1996 року.

Аналогічні положення містились і у затвердженій Постановою правління Пенсійного фонду України від 06.09.1996 р. № 11-1 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.09.1996 р. за № 550/1575) Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових внесків до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів.

Отже, згідно із наведеними вище Законом № 1788 та Інструкцією про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових внесків до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, що діяв раніше, відповідач був зобовязаний відшкодовувати УПФ зазначені витрати.

З 01.01.2004 р. набрав чинності Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058 (далі за текстом - Закон № 1058), який визначив принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 64 Закону № 1058 серед інших повноважень територіальним органам Пенсійного фонду надано було право стягувати з платників страхових внесків несплачені суми страхових внесків.

Згідно з нормами пункту 2 розділу 15 (Прикінцеві положення) Закону № 1058, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на ін. роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України (36-2003-п) та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди (...) зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Підприємства та організації з коштів призначених на оплату праці вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України (36-2003-п) ... починаючи з дня набрання чинності цим Законом у розмірі 20% з наступним збільшенням її щороку на 10 % до 100% розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Виходячи з приписів п. 15 розділу 15 Прикінцевих положень Закону № 1058, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та ін. нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечать цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовується в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

У звязку із прийняттям 09.07.2003 р. Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. № 21-1, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 р. за № 64/8663, затверджена Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України. (надалі Інструкція № 21-1).

Згідно з пунктами 6.1. та 6.2. Інструкції № 21-1, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій призначених на пільгових умовах відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (1058- ІV) в таких розмірах:

- 100 % фактичних витрат на виплату і доставку пенсій призначених відповідно до абз. 1 ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи. При цьому, стаж роботи на останньому підприємстві враховується в повному обсязі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах;

- для платників, зазначених у п. п. 2.1.1 п. 2.1 цієї Інструкції - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (...) у таких розмірах: 20% від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2004 році; 30% від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2005 році; 40% від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2006 році; 50% від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2007 році; 60% від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2008 році; 70% від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2009 році; 80% від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2010 році; 90% від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2011 році; 100% від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених з 2012 року.

Як зазначалось вище, (п. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058), до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди (...) зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, що діяв до набрання чинності цим законом.

Аналіз норм чинного законодавства, зазначеного вище, надає суду підстави для висновку про те, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовується в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

При цьому, частину 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка передбачала, що підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває витрата на виплату і доставку пенсій відповідно до пунктів «б»-«з» цієї статті до досягнення працівником пенсійного віку, передбаченого ст. 12 цього ж Закону, у відповідному розмірі, було виключено відповідно до Закону України від 17.02.2000 р. № 1461-14 «Про внесення змін до деяких законів України».

Таким чином, на момент прийняття (09.07.2003 р.) та введення в дію (з 01.01.2004 р.) Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Закон України «Про пенсійне забезпечення» не передбачав обов'язку відшкодування підприємствами виплачених працівникам відповідних пільгових пенсій на підставі п. «з» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що позбавляє загальне відшкодування пільгових пенсій статусу загальнообовязкового платежу.

Разом з тим, у відповідності до п. 2 розділу 15 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особливий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затверджених Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 % з наступним збільшенням розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком у відповідності до даного Закону.

Таким чином, п. 2 розділу 15 Прикінцевих положень Закону № 1058 передбачено лише внесення до Пенсійного фонду підприємствами та організаціями з коштів призначених на оплату праці, плати, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Однак, як встановлено в ході судового розгляду справи, позивач просить стягнути з відповідача, заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат колишнім працівникам ВАТ «Запорізьке АТП 12329» пенсії, які було призначено на підставі п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тобто передбачених Списком № 2.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Враховуючи наведені вище норми чинного законодавства та приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позивач не довів суду правомірність своїх позовних вимог, у звязку з чим суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя до Відкритого акціонерного товариства «Запорізьке автотранспортне підприємство 12329», про стягнення фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня її складення у повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Суддя (підпис) Н.В. Стрельнікова

Постанова складена у повному обсязі 27 листопада 2009 року.