Справа № 755/7795/14-а
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 року м. Київ К/800/5846/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя-доповідач Кочан В.М., судді Пасічник С.С., Стародуб О.П., розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпровського районного суду м.Києва від 17.11.2014р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2015р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат , Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат , Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації з вимогами про перерахунок пенсії.

Постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 17.11.2014р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2015р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 17.11.2014р. залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди виходили з того, що Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації правомірно відмовило позивачу в призначенні, нарахуванні та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення особі яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи у відповідності до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі - Закон №796-ХІІ).

Не погоджуючись з постановленими по справі рішеннями судів першої та апеляційної інстанції позивачка звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України та, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відхилення касаційної скарги з урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 є особою постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом І групи у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

13.02.2014р. ОСОБА_2 звернулась до управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою, в якій просила відновити її порушене право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, як державної соціальної гарантії, що гарантована Конституцією України, провести відповідний перерахунок, та виплатити їй щорічну допомогу на оздоровлення виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, визначеного Законом України "Про державний бюджет" на відповідний рік.

Листом № 37/13-1349 від 19.02.2014р. Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації надано позивачу відповідь, в якій вказано, що при нарахуванні відповідних допомог Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації керується чинною на момент виникнення спірних правовідносин постановою Кабінету Міністрів України "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 12.07.2005 № 562, а тому підстави для перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення, особі яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи у відповідності до ст. 48 Закон №796-ХІІ відсутні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції на момент звернення позивача до суду, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів про те, що положення Закону №796-ХІІ є загальнодоступними для ознайомлення всіма громадянами, і можливість обізнаності людини про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання такої людини, тому вимоги про проведення перерахунку та виплати щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої ст. 48 цього Закону до 2013 року підлягають залишенню без розгляду.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі №796-ХІІ.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", щорічна допомога на оздоровлення інвалідам I і II групи виплачується в розмірі - п'яти мінімальних заробітних плат; інвалідам III групи, дітям-інвалідам - чотири мінімальні заробітні плати.

Однак, відповідно до ч. 4 "Прикінцевих положень" Закону України "Про державний бюджет України на 2013 рік" від 06.12.2012 № 5515-VI, зокрема, встановлено, що у 2013 норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Пунктами 2 та 3 Рішення Конституційного Суду України від 13.01.2012 № 3-рп/2012 вирішено, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Згідно з приписами ст. 150 Конституції України рішення Конституційного суду України є обов'язковими до виконання на території України.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 562 від 12.07.2005 установлено розмір щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме: інвалідам І-ІІ групи - 120 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що відповідачем правомірно призначена та нарахована щорічна допомога на оздоровлення, особі яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, в порядку та розмірах, передбачених постановою КМ України, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а постанову Дніпровського районного суду м.Києва від 17.11.2014р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Кочан В.М.

судді Пасічник С.С.

Стародуб О.П.