Справа № 824/3530/14-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/3530/14-а

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Григораш В.О.;

за участю:

секретаря судового засідання - Сопко В.Ю.;

представника позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - Фуштея М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державна податкова інспекція у Сторожинецькому районі Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Приватний підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач) 11.08.2010 року звернувся до суду з адміністративним позовом у якому, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог від 20.09.2010 року (а.с.130 т.1) та від 23.09.2010 року (а.с. 131 т.1), просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Сторожинецькому районі Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області (далі - відповідач): № від 22.02.2010 року - в частині застосування санкції за порушення вимог пунктів 9 та 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №265/95-ВР від 06.07.1995 року (далі - Закон №265/95-ВР в сумі 31608,70 грн; № від 22.02.2010 року - в частині застосування санкції за порушення вимог пунктів 9 та 12 ст. 3 Закону №265/95-В в сумі 33325,00 грн; № від 22.02.2010 року - в частині застосування санкції за порушення вимог пунктів 9 та 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР в сумі 6503,40 грн; № від 22.02.2010 року - в частині застосування санкції за порушення вимог пункту 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР в сумі 40290,90 грн; № від 22.02.2010 року - в частині застосування санкції за порушення вимог пункту 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР в сумі 32922,70 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що на підставі направлень від 04.02.2010 року та 08.02.2010 року представниками податкового органу 09.02.2010 року були проведені планові перевірки належних йому п'яти господарських одиниць, що розташовані у смт. Красноїльськ Сторожинецького району Чернівецької області. За результатами проведених перевірок, складено акти перевірок за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій за №0103/24/00/23/, №0102/24/00/23/, №0099/24/00/23/, №0101/24/00/23/, №0100/24/00/23/ від 10.02.2010 року.

За висновками перевірок, згідно вказаних актів, було встановлено неведення у порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, незабезпечення друку фіскальних звітних чеків реєстратора розрахункових операцій та їх збереження в книзі обліку розрахункових операцій, незабезпечення збереження контрольних стрічок РРО непроведення розрахункових операцій через РРО та незабезпечення відповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО чим, як вважає податковий орган, порушені вимоги визначені пунктами 1, 2, 9, 10, 12 та 13 ст. 3 Закону №265/95-ВР.

За результатами розгляду актів перевірок державною податковою інспекцією у Сторожинецькому районі були винесено наступні рішення про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій.

Так, на підставі акту перевірки №0103/24/00/23/ від 10.02.2010 року відповідачем винесено рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 22.02.2010 року яким, за порушення п. 9, п. 10, п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР, до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 31778,70 грн.

На підставі акту перевірки №0102/24/00/23/ від 10.02.2010 року відповідачем винесено рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 22.02.2010 року яким, за порушення п. 9, п. 12, п. 13 ст. 3 Закону №265/95-ВР, до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 45105,00 грн.

На підставі акту перевірки №0099/24/00/23/ від 10.02.2010 року відповідачем винесено рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 22.02.2010 року яким, за порушення п. 1, п. 2, п. 9, п. 10, п. 13, п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР, до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 13593,65 грн.

На підставі акту перевірки №0101/24/00/23/ відповідачем винесено рішення № від 22.02.2010 про застосування штрафних (фінансових) санкцій, яким за порушення п. 12 , п. 13 ст. 3 Закону №265/95-ВР до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 42550,90 грн.

На підставі акту перевірки №0100/24/00/23/ відповідачем винесено рішення № від 22.02.2010 про застосування штрафних (фінансових) санкцій, яким за порушення п. 1, п. 2, п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 34754,20 грн та рішення № від 22.02.2010 про застосування штрафних (фінансових) санкцій, яким за порушення п. 1, п. 2, п. 12 ст. 7 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" від 23.03.1996 року №98/96-ВР (Закон №98/96-ВР) до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 80,00 грн.

Позивач вважає, що окремі пункти оскаржуваних рішень, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 20.09.2010 року (а.с.130 т.1) та від 23.09.2010 року (а.с.131 т.1), є незаконними та необґрунтованими, винесеними з грубим порушенням норм податкового законодавства, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Так, позивач вважає безпідставними висновки перевіряючих про застосування до нього фінансової санкції за порушення вимог пункту 9 ст. 3 Закону №265/95-ВР, за кожний окремий випадок нероздрукування фіскального звітного чеку. На думку позивача, Закону №265/95-ВР не містить вимоги щодо застосування до суб'єкта підприємницької діяльності санкції у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку за кожне таке невиконання. Не виконуючи протягом певного періоду обов'язок щодня роздруковувати фіскальний звітний чек, він вчиняв продовжуване порушення, а тому податковий орган може застосувати лише одну фінансову санкцію у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян незалежно від кількості випадків невиконання щоденного друку фіскального чека та/або його незберігання в книзі розрахункових операцій, виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції за товари.

Також, позивач вважає безпідставними висновки перевіряючих про застосування до нього фінансової санкції за порушення вимог п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР, а саме неналежне ведення в порядку встановленому законодавством, обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, оскільки жодним нормативно-правовим актом України не передбачено порядок такого обліку та не затверджено форму його ведення фізичними особами-підприємцями. Позивач також зазначав, що йому невідомо з яких підстав відповідач застосував до нього санкції за неведення обліку товарних запасів, в порядку визначеному законодавством, оскільки до скарги, наданої ДПІ у Сторожинецькому районі 04.03.2010 року, додано 51 копію товарних накладних, які не взяті до уваги при розгляді скарги, однак підтверджують облік товарних запасів. Крім того вказував на те, що йому не відомо з яких підстав податковим органом застосовано санкції за неведення обліку товарних запасів, оскільки у пунктах 2.2.14 та 3 актів перевірки дане порушення не зазначено.

Також, позивач вважає безпідставними висновки про застосування до нього фінансової санкції за порушення вимог статтей 3, 7 Закону №98/96-ВР, а саме торгівельна діяльність в магазині без придбання відповідного торгового патенту. З цього приводу позивач повідомив, що торгівельна діяльність у барі "Маріанна", який належить ОСОБА_3, здійснюється на підставі торгового патенту серії НОМЕР_1, дійсного з 01.08.2009 року по 31.07.2010 року, який на момент перевірки був розташований у відкритому та доступному місці вищевказаного бару.

На підставі вищевикладеного, позивач вважає оскаржувані рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, надав суду письмові заперечення, в яких зазначив наступне.

Представниками відповідача, на підставі направлень від 04.02.2010 року та 08.02.2010 року, були проведені планові перевірки п'яти господарських одиниць, що розташовані у смт. Красноїльськ Сторожинецького району Чернівецької області та належать ОСОБА_3, висновки яких зафіксовані в актах перевірки.

На підставі акту перевірки №0103/24/00/23/ від 10.02.2010 року за порушення п. 9, п. 10, п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР, рішенням № до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 31778,70 грн.

На підставі акту перевірки №0102/24/00/23/ від 10.02.2010 року за порушення п. 9, п. 13, п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР, рішенням № від 22.02.2010 року до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 45105,00 грн.

На підставі акту перевірки акт №0099/24/00/23/ від 10.02.2010 року за порушення п.1, п.2, п.9, п.10, п.13, п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР, рішенням № від 22.02.2010 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 13593,65 грн.

На підставі акту перевірки №0101/24/00/23/ від 10.02.2010 року за порушення п. 9, п. 13, п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР, рішенням № від 22.02.2010 до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 42550,90 грн,

На підставі акту перевірки №0100/24/00/23/ від 10.02.2010 року за порушення ст. 3 п. 9, п. 1, п. 2, п. 12 Закону №265/95-ВР, рішенням № від 22.02.2010 року до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 34754,20 грн та за порушення п. 1, п. 2, п. 12 ст. 7 Закону №265/95-ВР, рішенням № від 22.02.2010 року до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 80,00 грн.

Правомірність застосування штрафних санкцій за наведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації відповідач обґрунтовує тим, що відповідно до ст. 6 Закону №265/95-ВР, облік товарних запасів ведеться фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності у порядку визначеному чинним законодавством. Зазначив, що на момент проведення перевірок позивач здійснював підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування, а тому зобов'язаний вести облік товарних запасів.

Книга обліку доходів і витрат ведеться суб'єктом підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється згідно з законодавством з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва. Графи книги обліку доходів і витрат щодо дати здійснення операцій, пов'язаних з проведеними витратами або отриманим доходом, суми витрат за фактом їх здійснення, суми вартості товарів, отриманих для їх продажу заповнюються на підставі відповідних первинних документів: накладних, товарно-транспортних накладних, товарних звітів тощо. Проте, під час проведення перевірки, позивачем не надано книгу обліку доходів і витрат та накладні на прихід товару.

Правомірність застосування штрафних санкцій за кожний нероздрукований фіскальний звітний чек відповідач обґрунтовує тим, що на його думку, позивач зобов'язаний друкувати щоденні фіскальні звітні чеки протягом кожної календарної дати в якій здійснювалися розрахункові операції. Вважає, що штрафна санкція у розмірі 340,00 грн застосовується окремо за кожний факт допущеного порушення, а не за їх сукупність.

Правомірність застосування штрафних санкцій за невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначених в денному звіті реєстратора розрахункових операцій та за порушення порядку ведення обліку товарних запасів на місці реалізації обґрунтовується тим, що книга обліку доходів та витрат (форма №10) та накладні на товар, що перебував в реалізації до перевірки не надавалися.

Правомірність застосування штрафних санкцій за непроведення розрахункових операцій через РРО відповідач обґрунтовує тим, що при реалізації однієї пляшки горілки "Вдала" за ціною 11,00 грн та однієї пачки цигарок "Кепі" вартістю 09,5 грн на загальну суму 20,5 грн реєстратор розрахунковий операцій не застосовувався та розрахунковий документ не видавався.

Правомірність застосування штрафних санкцій за відсутність торгового патенту на місці реалізації товару відповідач обґрунтовує тим, що позивач не забезпечив встановлення розміщення торгового патенту на фронтальній вітрині магазину, або біля касового апарату.

Також відповідач зазначає, що в п. 2.2.14. та п. 3.1. акту №0101/24/00/ не вказано на порушення п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР у зв'язку із тим, що на момент проведення перевірки та складання акту книга обліку доходів і витрат не надавалася і встановити наявність чи відсутність порушень вимог вказаного пункту закону, було неможливим.

На підставі вищевикладеного, відповідач вважає спірні рішення обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Працівниками Державної податкової адміністрації в Чернівецькій області та Державної податкової інспекції у м. Чернівці на підставі направлень від 04.02.2010 року та 08.02.2010 року (а.с.101-120 т.1), 09.02.2010 року було проведено планові перевірки п'яти господарських одиниць-магазинів, які належать ОСОБА_3 та розташовані за наступними адресами: вул. Штефана Чел Маре, 169, вул. Штефана Чел Маре, 211 "а", вул. Кузи, 87, вул. Дружби, 26 в смт. Красноїльськ, Сторожинецького району Чернівецької області.

За результатами проведеної перевірки господарської одиниці - магазину, що розташований за адресою вул. Штефана Чел Маре, буд. 169 в смт Красноїльськ складено акт №0103/24/00/23/ (а.с.11-14 т.) від 10.02.2010 року, за висновками якого перевіркою, зокрема, встановлено наступні порушення:

- п.9 ст.3 Закону №265/95-ВР - незабезпечення щоденного друкування фіскальних звітних чеків за 6, 10 березня, 15 квітня, 8, 9, 22 червня, 4 липня, 2 серпня, 10 жовтня, 9 листопада 2009 року та 2 лютого 2010 року;

- п.10 ст.3 Закону №265/95-ВР - незабезпечення зберігання контрольної стрічки за 22 червня 2009 року;

- п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР - порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації на загальну суму 13 934,35 грн за цінами реалізації. В акті перевірки вчинено запис, що книга обліку доходів та витрат (форма № 10) до перевірки не надавалася. Накладні на прихід товару, що був в реалізації не надавались.

На підставі акту перевірки №0103/24/00/23/ від 10.02.2010 року відповідачем винесено рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 22.02.2010 року, яким до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 31778,70 грн (а.с.15 т.1), в тому числі за порушення п.9 ст.3 Закону №265/95-ВР - 3740,00грн (340 грн*11), за порушення п.10 ст. 3 Закону №265/95-ВР - 170,00 грн та за порушення п.12 ст. 3 Закону №265/95-ВР - 27868,7 грн (13 934,35 грн *2).

Не погоджуючись з застосуванням штрафних санкцій згідно рішення № від 22.02.2010 року за порушення п.9, п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про його часткове скасування на суму 31608,70 грн.

За результатами перевірки господарської одиниці - магазину, що розташований за адресою АДРЕСА_1, складено акт №0102/24/00/23/ (а.с.16-19 т.1) від 10.02.2010 року, за висновками якого, перевіркою, зокрема, встановлено наступні порушення:

- п. 9 ст. 3 Закону №265/95-ВР незабезпечення щоденного друкування фіскальних звітних чеків за 16 вересня та 4 жовтня 2009 року;

- п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР - порушення порядку ведення обліку товарних запасів на місці реалізації на загальну суму 16322,5 грн за цінами реалізації. В акті перевірки вчинено запис, що книга обліку доходів та витрат (форма № 10) до перевірки не надавалася та не надані накладні на придбання товару, що перебуває в реалізації .

- п. 13 ст. 3 Закону №265/95-ВР - невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків (2386 грн) сумі коштів, зазначених в денному звіті реєстратора розрахункових операцій (30 грн), склала 2356,00 грн.

На підставі акту перевірки №0102/24/00/23/ від 10.02.2010 року відповідачем винесено рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 22.02.2010 року, яким до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 45105,00 грн (а.с.20 т.1), в тому числі за порушення п. 9 ст. 3 Закону №265/95-ВР - 680,00 грн (340 грн*2), за порушення п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР - 32645,00 грн (16322,5 грн *2) та за порушення п. 13 ст. 3 Закону №265/95-ВР - 11780,00грн (2356грн*5).

Не погоджуючись з застосуванням штрафних санкцій згідно рішення № від 22.02.2010 року за порушення п.9, 12 ст.3 Закону №265/95-ВР, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про його часткове скасування на суму 33325,00 грн.

За результатами проведеної перевірки господарської одиниці - магазину "Чоата", що розташований за адресою вул. Кузи, буд. 87 в смт. Красноїльськ складено акт №0099/24/00/23/ від 10.02.2010 року (а.с.21-23 т.1), за висновками якого, перевіркою встановлено наступні порушення:

- п. 1 та п. 2 ст. 3 Закону №265/95-ВР - реєстратор розрахункових операцій не застосовувався та розрахунковий документ не видавався при реалізації однієї пляшки горілки "Вдала" за ціною 11 грн та однієї пачки цигарок "Кепі" вартістю 9,5 грн на загальну суму 20,5 грн.

- п. 9 ст. 3 Закону №265/95-ВР - незабезпечено щоденне друкування фіскальних звітних чеків за 6, 13, 17, 20 січня 2010 року, зберігання фіскального звітного чека від 8 лютого 2010 року № 1548;

- п. 10 ст. 3 Закону №265/95-ВР - незабезпечення зберігання контрольної стрічки;

- п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР - порушення порядку ведення обліку товарних запасів на місці реалізації на загальну суму 2741,7 грн за цінами реалізації. В акті перевірки вчинено запис, що книга обліку доходів та витрат (форма № 10) до перевірки не надавалася та не надані накладні на придбання товару, що перебуває в реалізації;

- п. 13 ст. 3 Закону №265/95-ВР - невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків (1280,25 грн з урахуванням реалізованого товару) сумі коштів, зазначених в денному звіті реєстратора розрахункових операцій (32,2 грн), склала 1227,55 грн.

На підставі акту перевірки №0099/24/00/23/ від 10.02.2010 року відповідачем винесено рішення № від 22.02.2010 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій, яким до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 13593,65 грн (а.с.24 т.1), в тому числі за порушення п. 1 та п. 2 ст. 3 Закону №265/95-ВР 402,5 грн, за порушення п. 9 ст. 3 Закону №265/95-ВР - 1700,00грн (340 грн*5), п. 10 ст. 3 Закону №265/95-ВР - 170,00грн, за порушення п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР - 5483,40 грн (2741,7 грн *2) та за порушення п. 13 ст. 3 Закону №265/95-ВР - 6137,75 грн (1227,55 грн*5).

Не погоджуючись з застосуванням штрафних санкцій згідно рішення № від 22.02.2010 року за порушення п. 9 та п.12 ст. 3 Закону №265/95-ВР позивач звернувся до суду з позовними вимогами про його часткове скасування на суму 6503,40 грн.

За результатами проведеної перевірки господарської одиниці-магазину, що розташований за адресою вул. Дружби, буд. 26 в смт. Красноїльськ складено акт №0101/24/00/23/ від 10.02.2010 року (а.с.25-29 т.1), за висновками якого, перевіркою встановлено та зафіксовано наступне порушення:

- п. 13 ст. 3 Закону №265/95-ВР - невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків (529,50 грн) сумі коштів, зазначених в денному звіті реєстратора розрахункових операцій (77,5 грн), склала 452,00 грн.

В акті також вчинено запис, що на момент перевірки в магазині в реалізації знаходились алкогольні напої та тютюнові вироби на загальну суму 20145,45 грн.

На підставі акту перевірки №0101/24/00/23/ від 10.02.2010 року відповідачем винесено рішення № від 22.02.2010 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій, яким до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 42550,90 грн (а.с.30 т.1), в тому числі за порушення п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР на суму 40290,90 грн та за порушення п. 13 ст. 3 Закону №265/95-ВР - 2260,00 грн (452,00грн*5).

Не погоджуючись з застосуванням штрафних санкцій згідно рішення № від 22.02.2010 року за порушення п.12 ст. 3 Закону №265/95-ВР позивач звернувся до суду з позовними вимогами про його часткове скасування на суму 40290,90грн.

Також, за результатами проведеної перевірки господарської одиниці - магазину, що розташований за адресою АДРЕСА_1 складено акт №0100/24/00/23/ від 10.02.2010 року (а.с.31-34 т.1) ), за висновками якого, перевіркою встановлено наступні порушення:

- п. 1 та п. 2 ст. 3 Закону №265/95-ВР - при реалізації двох пляшок горілки "Хлібодар" за ціною 19,5 грн та однієї пачки цигарок "Мальборо" вартістю 08,00 грн на загальну суму 47,00 грн реєстратор розрахункових операцій не застосовувався та розрахунковий документ не видавався. Реєстратор розрахункових операцій в магазині відсутній. Сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків склала 366,3 грн.

- п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР - порушення порядку ведення обліку товарних запасів на місці реалізації на загальну суму 16461,35 грн за цінами реалізації (додатки 1,2 до акта перевірки). В акті перевірки вчинено запис, що книга обліку доходів та витрат (форма № 10) до перевірки не надавалася та не надані накладні на придбання товару, що перебуває в реалізації

- п. 1 та п. 2 ст. 7 Закону №98/96-ВР - відсутність торгового патенту на місці реалізації товару.

На підставі акту перевірки №0100/24/00/23/ від 10.02.2010 року відповідачем винесено рішення № від 22.02.2010 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій, яким до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 34754,20 грн (а.с.35 т.1), в тому числі за порушення п. 1 та п. 2 ст. 3 Закону №265/95-ВР - 1831,5 (366,3 грн*5) та за порушення п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР - 32922,70грн (16461,35грн*2).

Також встановлено, що на підставі акту перевірки №0100/24/00/23/ від 10.02.2010 року відповідачем винесено рішення № від 22.02.2010 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій, яким за порушення п. 1 та п. 2 ст. 7 Закону №98/96-ВР до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 80,00 грн (а.с.36 т.1).

Не погоджуючись з застосуванням штрафних санкцій згідно рішення № від 22.02.2010 року за порушення п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР позивач звернувся до суду з позовними вимогами про його часткове скасування на суму 32922,70грн.

Також, слід зазначити, що представник позивача згідно заяви від 23.09.2010 року відмовився від позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення № від 22.02.2010 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 80,00 грн за порушення п. 1 та п. 2 ст. 7 Закону №98/96-ВР (а.с.131 т.1)

З матеріалів справи також встановлено, що не погоджуючись рішеннями про застосування штрафних (фінансових) санкцій: № від 22.02.2010 року, № від 22.02.2010 року, № від 22.02.2010 року, № від 22.02.2010 року, № та № від 22.02.2010 року позивач 04.03.2010 року оскаржував їх до ДПІ у Сторожинецькому районі Чернівецької області (а.с.24-28 т.2). При цьому встановлено, що до скарги на рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 22.02.2010 року додано 51 шт. копій товарних накладних.

За результатами розгляду вказаних скарг, ДПІ у Сторожинецькому районі Чернівецької області прийняла рішення від 15.03.2010 року про залишення скарг без розгляду, у зв'язку з тим, що у відповідності до п. 16 Положення про порядок подання та розгляду скарг платників податків державними податковими адміністраціями, затвердженого Наказом ДПА України №29 від 11.12.1996 року, зареєстрованого Міністерством юстиції України 18.12.1996 року рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій органу державної податкової служби, крім штрафних санкцій за порушення законодавства про оподаткування та за порушення у сфері зовнішньо-економічної діяльності оскаржуються до податкових органів вищого рівня (а.с.29-32 т.2).

Встановлено, 23.03.2010 року позивач оскаржив спірні рішення до Державної податкової адміністрації в Чернівецькій області (а.с.14-18 т. 2). За результатами розгляду скарги, Державна податкова адміністрація в Чернівецькій області прийняла рішення від 19.04.2010 року №2306/10/25-009 "Про результати розгляду первинної скарги", яким скасовано рішення № в частині 207,00 грн та збільшено на 03,60 грн № у зв'язку з арифметичними помилками у підрахунку вартості не облікованого товару. Решта штрафних санкцій залишено без змін (а.с.6-8 т.2).

Не погоджуючись з рішеннями про застосування штрафних санкцій та рішеннями Державної податкової адміністрації в Чернівецькій області від 19.04.2010 року №2306/10/25-009, 25.05.2010 року позивач оскаржив їх до Державної податкової адміністрації України (а.с.9-13 т.2). За результатами розгляду скарги, Державна податкова адміністрація України прийняла рішення від 07.07.2010 року №4167/1/25-0315 "Про результати розгляду повторної скарги", яким залишено без змін податкові повідомлення-рішення з урахуванням рішення Державної податкової адміністрації в Чернівецькій області від 19.04.2010року №2306/10/25-009(а.с.2-5 т.2).

В ході судового розгляду з пояснень як представника позивача так і з пояснень представника відповідача судом встановлено, що на час проведення перевірки, позивач здійснював підприємницьку діяльність перебуваючи на загальній системі оподаткування.

Під час судового розгляду, на неодноразову вимогу суду, позивач не надав відповідних документів на товари, які, за висновком податкового органу, не обліковано в установленому порядку.

Дана адміністративна справа судом першої інстанції слухалась повторно після скасування ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.10.2014 року №К/800/59147/13 (а.с.214-220 т.1) в касаційному порядку постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.09.2010 року №2а-2756/10/2470 та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2013 року №25766/11/9104, якими адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Направляючи справу на новий розгляд, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 28.10.2014 року №К/800/59147/13 зазначив, що при новому розгляді судам слід звернути увагу на те, що для правильного вирішення спору слід достеменно з'ясувати, із застосуванням якої системи оподаткування (спрощеної чи загальної) позивач здійснювала підприємницьку діяльність на час проведення ревізій, а також перевірити наявність у позивача відповідних документів на товари, які, за висновком податкового органу, не обліковано в установленому порядку та вказано на те, що обов'язок ведення обліку товарних запасів не міг бути покладений на суб'єктів підприємницької діяльності-фізичних осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування відповідно до Указу Президента України від 03.07.1998 року №727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", а ті, які перебували на загальній системі оподаткування, відповідно до вимог п. 12 ст. 3 та ст. 6 Закону №265/95-ВР, були зобов'язані вести облік товарних запасів у порядку, визначеному чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством.

Вищий адміністративний суд України у вказаній ухвалі також зазначив, що судами першої та апеляційної інстанцій при вирішенні справи не враховано положення п.9 ст. 3 Закону № 265/95-ВР та Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2002 року № 199.

До вказаних спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та й спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Як слідує з матеріалів справи, підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про визнання протиправними та скасування рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій слугувало, на його думку, необґрунтовані висновки перевірок, що зафіксовані актами перевірок №0103/24/00/23/, №0102/24/00/23/, №0099/24/00/23/, №0101/24/00/23/ та №0100/24/00/23/ від 10.02.2010 року про допущення ним під час здійснення підприємницької діяльності пункту 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №265/95-ВР) та невірне притягнення до відповідальності за порушення пункту 9 статті 3 цього ж Закону.

При цьому, не погоджуючись з оскаржуваними рішеннями щодо притягнення до відповідальності за допущення позивачем під час здійснення підприємницької діяльності п. 9 ст.3 Закону №265/95-ВР позивач обґрунтовував їх протиправність тим, що податковим органом невірно притягнуто його до відповідальності за незабезпечення щоденного друкування фіскальних звітних чеків, виходячи з розрахунку 340 грн за кожне таке нероздрукування та вважає, що незабезпечення щоденного друкування фіскальних звітних чеків є триваючим порушенням, тому податковий орган може застосувати лише одну фінансову санкцію у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян незалежно від кількості випадків невиконання щоденного друку фіскального чека та/або його не зберігання в книзі розрахункових операцій, виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції за товари.

В свою чергу, відповідач вважає, що за порушення п. 9 ст.3 Закону № 265/95-ВР суб'єкт підприємницької діяльності за невиконання обов'язку щоденного друку фіскального звітного чеку несе відповідальність за кожне таке невиконання з розрахунку двадцять неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

З приводу застосування до позивача штрафних санкцій за порушення п. 9 ст. 3 Закону №265/95-ВР - незабезпечення щоденного друкування фіскальних звітних чеків, суд зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, за результатами проведення перевірок господарських одиниць - магазинів, які належать фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3, та розташовані в АДРЕСА_1, відповідачем встановлено порушення п. 9 ст. 3 Закону №265/95-ВР, а саме - незабезпечення щоденного друкування фіскальних звітних чеків.

Так, актом перевірки №0103/24/00/23/ від 10.02.2010 року зафіксовано незабезпечення щоденного друкування фіскальних звітних чеків за 6, 10 березня, 15 квітня, 8, 9, 22 червня, 4 липня, 2 серпня, 10 жовтня, 9 листопада 2009 року та 2 лютого 2010 року (11 випадків). На підставі вказаного акту перевірки, відповідачем винесено рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 22.02.2010 року, яким до позивача застосовано штрафну санкцію за порушення п.9 ст.3 Закону №265/95-ВР в розмірі 3740,00грн (340 грн*11).

Актом перевірки №0102/24/00/23/ від 10.02.2010 року зафіксовано незабезпечення щоденного друкування фіскальних звітних чеків за 16 вересня та 4 жовтня 2009 року. На підставі вказаного акту перевірки, відповідачем винесено рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 22.02.2010 року, яким до позивача застосовано штрафну санкцію за порушення п.9 ст.3 Закону №265/95-ВР в розмірі 680,00грн (340 грн*2).

Актом перевірки №0099/24/00/23/ від 10.02.2010 року зафіксовано незабезпечення щоденного друкування фіскальних звітних чеків за 6, 13, 17, 20 січня 2010 року та не зберігання фіскального звітного чека від 08.02.2010 року № 1548. На підставі вказаного акту перевірки, відповідачем винесено рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 22.02.2010 року, яким до позивача застосовано штрафну санкцію за порушення п. 9 ст. 3 Закону №265/95-ВР в розмірі 1700,00грн (340 грн*5).

Суд вважає рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №, № та № від 22.02.2010 року, в частині незабезпечення щоденного друкування двох фіскальних звітних чеків, частково протиправними, виходячи з наступного.

Пунктом 9 статті 3 Закону №265/95-ВР передбачено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Приписи наведеної норми передбачають особливості роботи реєстраторів розрахункових операцій, які мають забезпечувати друкування фіскальних звітних чеків за кожний робочий день.

Відповідно до пункту 2 Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2002 року № 199, (далі - Вимоги) зміна - це період роботи реєстратора від реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту до виконання наступного Z-звіту; Z-звіт - це денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам'яті та занесенням її до фіскальної пам'яті реєстратора розрахункових операцій.

Згідно з пунктом 7 Вимог усі режими роботи реєстратора розрахункових операцій повинні блокуватися, зокрема, у разі перевищення максимальної тривалості зміни.

У додатку до Вимог зазначено, що максимальна тривалість зміни не повинна перевищувати 24 години.

Тлумачення зазначених норм дає підстави вважати, що оскільки календарний день (доба) налічує 24 години, тобто день триває з 00 годин 00 хвилин до 24 годин 00 хвилин, при щоденній роботі реєстратора розрахункових операцій Z-звіт необхідно виконувати щодня по закінченні робочої зміни, але не пізніше 24 години цього дня.

Відповідно до ч.4 ст.17 Закону №265/95-ВР, штрафна санкція у розмірі дванадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян застосовується у разі невиконання щоденного друк у фіскального звітного чеку або його незберігання в низі обліку розрахункових операцій.

Аналіз змісту п.4 ст.17 Закону №265/95-ВР дає підстави для висновку, що зазначена фінансова санкція встановлена за порушення суб'єктами підприємницької діяльності вимоги закону щоденно друкувати фіскальний звітний чек та зберігати його в книзі обліку розрахункових операцій.

Отже, невиконуючи протягом певного періоду обов'язок щодня друкувати фіскальний звітний чек, суб'єкт підприємницької діяльності вчиняє продовжуване порушення, а не зберігаючи цей чек у книзі обліку розрахункових операцій - триваюче.

Враховуючи, що згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, за дії (бездіяльність), які у своїй сукупності складають єдине продовжуване чи триваюче правопорушення, можливо притягнути до відповідальності лише один раз.

Отже, за вчинення порушень, про які йдеться у п.4 ст.17 Закону №265/95, податковий орган може застосувати лише одну фінансову санкцію у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від кількості виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції за товари (послуги), випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку та/або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій.

Із врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивач помилково здійснив розрахунок штрафних (фінансових) санкцій, застосувавши до позивача штраф окремо до кожного виявленого випадку порушення п. 9 ст. 3 Закону №265/95-ВР.

Така позицію суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України. Так, Верховним Судом України у постанові №21-89а13 від 16.04.2013 року зроблено висновок, що за вчинення порушень, про які йдеться у пункті 4 статті 17 Закону № 265/95-ВР, відповідний орган державної податкової служби України може застосувати лише одну фінансову санкцію у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від кількості виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції за товари (послуги), випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку та/або його не зберігання в книзі обліку розрахункових операцій.

Таким чином, за незабезпечення позивачем щоденного друкування фіскальних звітних чеків зафіксованих актами перевірки від 10.02.2010 року №0103/24/00/23/, №0102/24/00/23/ та №0099/24/00/23/ відповідачу слід було застосувати до відповідача штрафні (фінансові) санкції у розмірі 340,00 грн, незалежно від кількості виявлених під час перевірки випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку та/або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій.

Враховуючи наведе, суд вважає, що рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 22.02.2010 року, яким до позивача застосовано штрафну санкцію за порушення п.9 ст.3 Закону №265/95-ВР в розмірі 3740,00грн (340 грн*11) підлягає частковому скасуванню на суму 3400,00 грн (3740грн - 340грн), № від 22.02.2010 року, яким до позивача застосовано штрафну санкцію за порушення п.9 ст.3 Закону №265/95-ВР в розмірі 680,00грн (340 грн*2) підлягає частковому скасуванню на суму 340 грн (680грн-340грн) та № від 22.02.2010 року, яким до позивача застосовано штрафну санкцію за порушення п.9 ст.3 Закону №265/95-ВР в розмірі 1700,00грн (340 грн*5) підлягає частковому скасуванню на суму 1360,00 грн (1700грн - 340грн).

З приводу обґрунтованості висновків перевірок, що зафіксовані актами від 10.02.2010 року №0103/24/00/23/, №0102/24/00/23/, №0099/24/00/23/, №0101/24/00/23/ та №0100/24/00/23/ про допущення позивачем під час здійснення підприємницької діяльності п.12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР - порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації, суд зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, за результатами проведення перевірок господарських одиниць - магазинів, які належать фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3, та розташовані в АДРЕСА_1, відповідачем встановлено порушення п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР, а саме порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації.

Так, актом перевірки №0103/24/00/23/ від 10.02.2010 року зафіксовано порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації на загальну суму 13934,35 грн за цінами реалізації. В акті перевірки вчинено запис, що книга обліку доходів та витрат (форма № 10) до перевірки не надавалася. Накладні на прихід товару, що був в реалізації не надавались. На підставі вказаного акту перевірки, відповідачем винесено рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 22.02.2010 року, яким до позивача застосовано штрафну санкцію за порушення п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР в розмірі 27868,7 грн (13 934,35 грн *2).

Актом перевірки №0102/24/00/23/ від 10.02.2010 року зафіксовано порушення порядку ведення обліку товарних запасів на місці реалізації на загальну суму 16322,5 грн. за цінами реалізації. В акті перевірки вчинено запис, що книга обліку доходів та витрат (форма № 10) до перевірки не надавалася та не надані накладні на придбання товару, що перебуває в реалізації. На підставі вказаного акту перевірки, відповідачем винесено рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 22.02.2010 року, яким до позивача застосовано штрафну санкцію за порушення п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР в розмірі 32645,00 грн (16322,5 грн *2).

Актом перевірки №0099/24/00/23/ від 10.02.2010 року зафіксовано порушення порядку ведення обліку товарних запасів на місці реалізації на загальну суму 2741,7 грн за цінами реалізації. В акті перевірки вчинено запис, що книга обліку доходів та витрат (форма № 10) до перевірки не надавалася та не надані накладні на придбання товару, що перебуває в реалізації. На підставі вказаного акту перевірки, відповідачем винесено рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 22.02.2010 року, яким до позивача застосовано штрафну санкцію за порушення п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР в розмірі 5483,40 грн (2741,7 грн *2).

Актом перевірки №0100/24/00/23/ від 10.02.2010 року зафіксовано порушення порядку ведення обліку товарних запасів на місці реалізації на загальну суму 16461,35 грн за цінами реалізації (додатки 1,2 до акта перевірки). В акті перевірки вчинено запис, що книга обліку доходів та витрат (форма № 10) до перевірки не надавалася та не надані накладні на придбання товару, що перебуває в реалізації. На підставі вказаного акту перевірки, відповідачем винесено рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 22.02.2010 року, яким до позивача застосовано штрафну санкцію за порушення п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР в розмірі 32922,70 грн (16461,35грн*2).

Суд вважає рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № № №, № від 22.02.2010 року за порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації є обґрунтованими та правомірними, виходячи з наступного.

Відповідно до п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Статтею 6 Закону № 265/95-ВР передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою-суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку про те, що обов'язок ведення обліку товарних запасів не міг бути покладений на суб'єктів підприємницької діяльності-фізичних осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування відповідно до Указу Президента України від 03 липня 1998 року №727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Натомість суб'єкти підприємницької діяльності, які перебували на загальній системі оподаткування, відповідно до вимог п. 12 ст. 3 та ст. 6 Закону №265/95-ВР, були зобов'язані вести облік товарних запасів у порядку, визначеному чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством, а саме - зберігати накладні, товарно-транспортні накладні, а також інші первинні документи, що засвідчують рух товарів та слугують підставою для їх оприбуткування в бухгалтерському та податковому обліку платника податків.

Як встановлено під час судового розгляду, на момент проведення перевірки та виникнення спірних правовідносин, позивач здійснював підприємницьку діяльність перебуваючи на загальній системі оподаткування, а тому у відповідності до вищенаведених положень Закону №265/95-ВР був зобов'язаний вести облік товарних запасів у порядку, визначеному чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством.

Слід зазначити, що під час проведення перевірки, а також на неодноразову вимогу суду для огляду в судовому засіданні позивач не надав документів на товари, які за висновком податкового органу не обліковані в установленому порядку.

Стосовно тверджень представника позивача про те, що на підтвердження здійснення ним обліку товарних запасів на місці реалізації та про наявність у нього 51-ї копії відповідних товарних накладних, які він додавав до скарги до ДПІ у Сторожинецькому районі від 04.03.2010 року суд зазначає, що як під час проведення перевірки, а також на вимогу суду для огляду в судовому засіданні, позивач не надав копії вказаних товарних накладних і про причини неможливості їх надання представник позивача не вказав, а тому за їх відсутності неможливо встановити невідповідність висновків перевірки про порушення п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР.

Таким чином, суд вважає правомірним застосування до позивача штрафних санкцій за порушення порядку ведення обліку товарів за місцем реалізації, у зв'язку з чим рішення № № №, № від 22.02.2010 року у вказаній частині суд залишає без змін.

Щодо застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 40290,90 грн за порушення порядку ведення обліку товарних запасів на місці реалізації, суд вважає рішення № від 22.02.2010 року у вказаній частині протиправним, виходячи з наступного.

В рішенні № від 22.02.2010 року про стягнення штрафних санкцій у розмірі 40290,90 грн, яке винесене на підставі акту перевірки №0101/24/00/23/, відповідач вказує на порушення п. 12, п. 13 ст. 3 Закону №265/95-ВР та про притягнення до відповідальності згідно статтей 22, 20 цього ж Закону.

Слід зазначити, що Наказом ДПА України від 12 серпня 2008 року № 534 було затверджено Методичні рекомендації щодо оформлення матеріалів перевірок за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій і які були чинні на момент виникнення спірних правовідносин. У відповідності вказаних рекомендацій акт перевірки - це службовий документ, який підтверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про виявлені порушення (або їх відсутність) вимог чинного законодавства зазначеними суб'єктами.

Отже, акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені порушення (або їх відсутність) вимог чинного законодавства зазначеними суб'єктами та відповідно у разі фіксування у ньому інформації про виявлені порушення є підставою для відповідного реагування, шляхом притягнення до відповідальності порушника, у порядку встановленому Законом.

Разом з тим, за змістом та висновком акту перевірки №0101/24/00/23/ встановлено лише порушення позивачем п. 13 ст. 3 Закону №265/95-ВР, що стосується порушення п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР - порядку ведення обліку товарних запасів на місці реалізації, то в акті перевірки таке порушення не зафіксовано, а тому не фіксування в акті перевірки факту та суті такого порушення унеможливлює притягнення суб'єкта господарювання до відповідальності.

Таким чином, суд вважає протиправним застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 40290,90 грн за порушення порядку ведення обліку товарних запасів на місці реалізації, у зв'язку з чим рішення № від 22.02.2010 року у вказаній частині підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідач, як суб'єкт владних повноважень не довів належним чином правомірність всіх спірних рішень, в той час як позивач надав достатні та належні докази зворотного.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати частково протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Сторожинецькому районі Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 22.02.2010 року № за порушення п. 9 ст. 3 Закону №265/95-ВР на суму 3400,00 грн.

3. Визнати частково протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Сторожинецькому районі Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 22.02.2010 року № за порушення п. 9 ст. 3 Закону №265/95-ВР на суму 340,00 грн.

4. Визнати частково протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Сторожинецькому районі Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 22.02.2010 року № за порушення п. 9 ст. 3 Закону №265/95-ВР на суму 1360,00 грн.

5. Визнати частково протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Сторожинецькому районі Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 22.02.2010 року № за порушення п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР на суму 40290,90 грн.

6. Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судовий збір відповідно до частини задоволених вимог в сумі 01 (одна) грн 70 коп. сплачений ним відповідно до квитанції 1747.257.1 від 11.08.2010 року.

7. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.О. Григораш

Постанова в повному обсязі складена 30 березня 2015 р.