Справа № 2а-7325/2011
Суддя: Маринченко В.Л.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

14 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Маринченка В.Л.,
суддів:Волкова О.Ф., Панталієнка П.В., -
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 22 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 22 вересня 2015 року на підставі пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_4 на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2014 року у зазначеній справі.

Не погодившись із такою ухвалою Вищого адміністративного суду України, ОСОБА_4 7 квітня 2015 року подав заяву про її перегляд Верховним Судом України, посилаючись на наявність підстави, установленої пунктом 1 частини першої статті 237 КАС.

Заява була подана із пропуском строку, встановленого частиною першою статті 238 КАС та не містила клопотання про його поновлення, крім того, до заяви не були додані рішення судів першої та апеляційної інстанцій та не обґрунтовано, в чому саме полягає неоднакове застосування норм матеріального права.

Ухвалою судді Верховного Суду України від 6 травня 2015 року заявнику надано строк для усунення недоліків заяви до 6 червня 2015 року. У наступному, за клопотанням заявника йому продовжено строк для усунення недоліків заяви до 1 липня 2015 року. На виконання зазначеної ухвали ОСОБА_4 надіслав Верховному Суду України заяву про перегляд оскаржуваної ухвали Вищого адміністративного суду України у новій редакції (надійшли до суду 9 липня 2015 року), рішення судів попередніх інстанцій у зазначеній справі та клопотання, у якому порушує питання про поновлення строку для подання заяви, посилаючись на тривале листування із судом касаційної інстанції та часом на надходження кореспонденції до іншої країни.

Відповідно до частини п'ятої статті 238 КАС у разі пропущення строку, встановленого частинами першою-четвертою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк у межах одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява. Питання про поновлення строку вирішується колегією суддів під час вирішення питання про допуск справи до провадження.

Викладені у заяві обставини пропуску процесуального строку дають підстави для висновку, що цей строк пропущений ОСОБА_4 з поважних причин та підлягає поновленню.

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи, перевірка правильності встановлення яких не належить до компетенції Верховного Суду України.

Обґрунтовуючи наявність різного правозастосування у подібних правовідносинах, ОСОБА_4 посилається на рішення Вищого адміністративного суду України, зокрема на ухвалу від 31 липня 2014 року (№ К-56275/09) та постанову цього Суду від 17 вересня 2014 року (№ К/800/1627/14). Однак аналіз зазначених судових рішень та рішення, про перегляд якого подана заява, свідчить про те, що вони ухвалені за різних фактичних обставин справ, встановлених судами, тому підстав для висновку про неоднакове застосування зазначених у заяві СДПІ норм матеріального права у подібних правовідносинах немає.

Також ОСОБА_4 додано до заяви ухвали Вищого адміністративного суду України від 24 липня, 28 серпня та 13 листопада 2014 року (№№ К/800/59427/13, К/800/29639/14, К/80034760/14 відповідно). Зазначеними ухвалами касаційний суд скасував рішення судів попередніх інстанцій у цих справах з направленням справ на новий розгляд до суду першої інстанції у зв'язку з невстановленням усіх фактичних обставин справ, що мають значення для їх правильного вирішення. Таким чином, наведеними судовими рішеннями не розв'язано спір по суті і вони не містять остаточних висновків щодо правильного застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України не вбачає необхідності у відкритті провадження про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 22 вересня 2015 року у цій справі.

Керуючись статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Поновити строк для подання ОСОБА_4 заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 22 вересня 2014 року.

Відмовити у допуску справи за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії до провадження Верховного Суду України для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 22 вересня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Л. Маринченко
Судді: О.Ф. Волков
П.В. Панталієнко