Справа № 802/1258/15-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 липня 2015 р. Справа № 802/1258/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Віятик Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренка Ігоря Валерійовича

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю - підприємство "Авіс"

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

30.04.2015 до Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю підприємство «Авіс» (далі ТОВ-підприємство «Авіс», позивач) з адміністративним позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі Вінницька ОДПІ, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 18.03.2015.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Вінницькою ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування товариством з обмеженою відповідальністю - підприємства «Авіс» відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за грудень 2014 року. Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, пп. 198.1, 198.6, ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму відємного значення різниці між сумою податкових зобовязань та податкового кредиту за грудень 2014 року в розмірі 597044,10 грн. На підставі висновків викладених в акті перевірки, податковим органом прийняте податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 18.03.2015, відповідно до якого зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 597044,10 грн. Позивач не погоджується з вказаним рішенням, вважає його протиправним та просить скасувати.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та надала суду пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви та додаткових пояснень.

Представники відповідача заперечували проти задоволення позову та пояснили, що встановлені перевіркою порушення діючого законодавства в дійсності мали місце. Таким чином, відповідач, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, діяв згідно із нормами чинного законодавства, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

В ході судового розгляду виникла необхідність для допиту свідків, а саме директорів ТОВ «Євровіталпостач» - ОСОБА_4 та ПП «Антарес-Ліра» - ОСОБА_5, які поставляли соняшникову продукцію ТОВ-підприємство «Авіс» відповідно до договорів поставки товару та підписували первинні документи по даним господарським операціям. Крім того, в судове засідання також було викликано свідка, ОСОБА_6 водій ТОВ-підприємство «Авіс», який приймав товар у ТОВ «Євровіталпостач» як водій/експедитор та транспортував його на ТОВ-підприємство «Авіс».

Заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

На підставі п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст.78 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями) (далі ПК України) Вінницькою ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування товариством з обмеженою відповідальністю - підприємства «Авіс» відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за грудень 2014 року.

За результатами перевірки складено акт № 534/1501/13304871 від 02.03.2015 про результати документальної позапланової перевірки правомірності нарахування Товариством з обмеженою відповідальністю - підприємства «Авіс» відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за грудень 2014 року (далі акт перевірки).

Відповідно до висновків акту перевірки встановлено порушення ТОВ - підприємство «Авіс» п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст.187, п. 188.1 ст.188, п. 198.1 ст.198 та п. 198.6 ст.198, п. 200.1 ст.200, п.201.4. ст.201 ПК України, в результаті чого завищено суму відємного значення різниці міжсумоюподаткових зобовязань та податкового кредиту за грудень 2014 року в розмірі 597044,10 грн.

Не погоджуючись з вказаним актом перевірки ТОВ-підприємство «Авіс» звернулось до Вінницької ОДПІ із запереченнями. Однак, Вінницькою ОДПІ відмовлено в задоволені заперечень та результати перевірки залишені без змін.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 18.03.2015 за № НОМЕР_1, яким зменшено суму від'ємного значення в розмірі 597044,10 грн.

Висновки про порушення позивачем вимог податкового законодавства ґрунтуються на наступному.

В ході перевірки перевіряючою встановлено, що в перевіряємий період між ТОВ-підприємство «Авіс» та ТОВ «Євровіталпостач» і ПП «Антарес-Ліра» було укладено договори поставки соняшникової продукції. Однак, на думку перевіряючої дані операції мали безтоварний характер, оскільки контрагенти знаходяться в «9» стані, тобто місцезнаходження даних платників не встановлено. Тобто в приміщеннях, відсутні будь-які бухгалтерські та податкові документи, а також службові особи даних підприємств. Вчинені в грудні 2014 року господарські операції між ТОВ-підприємство «Авіс» та ТОВ «Євровіталпостач» і ПП «Антарес-Ліра» мали на меті формування податкового кредиту для ТОВ - підприємство «Авіс» на загальну суму податку на додану вартість 597044,10 грн., з них з ТОВ «Євровіталпостач» в розмірі 97215,50 грн., та з ПП «Антарес-Ліра» в розмірі 499828,60 грн.

Дані контрагенти знаходяться на обліку у Вінницькій ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області. Відповідно до супровідного листа отриманого від ОУ Вінницької ОДПІ Міндоходів у Вінницькій області від 11.02.2015, за результатами відпрацювання платників податків ТОВ «Євровіталпостач» та ПП «Антарес-Ліра» місцезнаходження даних платників не встановлено. Для цілей підтвердження взаємовідносин ТОВ - підприємство «Авіс» з вищезазначеними контрагентами в ході перевірки було направлено запити на дані підприємства.

Запит контрагенту ПП «Антарес-Ліра», не було можливості вручити, оскільки по даному підприємству станом на момент здійснення перевірки місцезнаходження не встановлено, відповідно до даних Аналітично - інформаційної системи «Податковий блок» підприємство знаходилось в «9» стані.

З метою вручення запиту іншому контрагенту ТОВ «Євровіталпостач» було здійснено вихід за юридичною адресою, для документального підтвердження взаємовідносин з контрагентами ТОВ - підприємство «Авіс» та ПП «Антарес-Ліра» по встановленому ланцюгу постачання. За результатами виходу за юридичною адресою 24.02.2015 було встановлено, що даний платник не знаходиться за своїм місцем реєстрації, що підтверджено актом виходу за юридичною адресою № 5364 від 24.02.2015. В звязку з цим, було направлено запит на встановлення місцезнаходження даного платника № 5361/1501 від 24.02.2015 до ОУ Вінницької ОДПІ. Відповідно до отриманої довідки ОУ Вінницької ОДПІ, № 317 від 24.02.2015 місцезнаходження даного платника не встановлено, відповідно до рапорту ст. о/у ВОСА ПДВ у Вінницькій ОДПІ.

Також, податковим органом встановлено, що з метою мінімізування сплати податку на додану вартість до державного бюджету, в грудні 2014 року ТОВ «Євровіталпостач» було включено до податкового кредиту операції з контрагентами, що не підтвердили формування податкових зобовязань по даному покупцю, відповідно до поданої до Вінницької ОДПІ звітності.

На думку контролюючого органу, з вищезазначених фактів вбачається, що фінансово-господарська діяльність контрагентів ТОВ «Євровіталпостач» та ПП «Антарес-Ліра» здійснюється поза межами правового поля, що у свою чергу свідчить про можливе не набуття належним чином цивільної праводієздатності, фінансово-господарські взаємовідносини між ТОВ-підприємство «Авіс» та ТОВ «Євровіталпостач» і ПП «Антарес-Ліра».

Перевіркою не підтверджено проведення господарських операцій в грудні 2014 року ТОВ-підприємство «Авіс» з вищезазначеними контрагентами.

ТОВ - підприємство «Авіс» не погоджується з висновками викладеними в акті перевірки, які стали підставою для формування податкового повідомлення-рішення, тому звернулось до суду за захистом своїх прав з вимогою про визнання протиправним та скасування вказаного рішення контролюючого органу.

Оскільки підставою прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стали висновки акту перевірки, то для вирішення позовних вимог необхідним є дослідження обґрунтованості цих висновків.

Відтак, з матеріалів справи суд вбачає, що:

1. Між ТОВ - підприємство «Авіс» та ТОВ «Євровіталпостач» укладено договір поставки № МТП - 27 від 01.12.2014 року. Предмет договору - в порядку та за умовах, визначених цим договором, постачальник зобовязується передати у власність покупця, а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобовязується прийняти і оплатити замовлену ним олію соняшникову. Право власності на товар у покупця виникає в момент фактичного передання партії товару від постачальника покупцю з одночасним підписанням та переданням відповідних товарно-супровідних документів на товар на складі покупця, який знаходиться за адресою: м. Вінниця, пер. Карбишева,. б. 2. Постачальник гарантує якість товару протягом строку придатності такого товару. Якість товару повинна відповідати ДСТУ 4492:2005. Разом із кожною партією товару постачальник передає покупцю належним чином оформлені видаткову накладну, податкову накладну й товарно - транспортну накладну. У ціну товару входить вартість транспортування, тари та маркування. Покупець здійснює оплату за поставлений товар протягом одного банківського дня від дати поставки товару, яка зазначена у видатковій накладній.

Відповідно до даної поставки ТОВ - підприємство «Авіс» було отримано від ТОВ «Євровіталпостач» наступні документи: видаткова накладна № 26/12-1 від 26.12.2014, найменування товару - олія соняшникова, сума 343652,50 грн., сума ПДВ 68730,50 грн., кількість 27,220 тонн; видаткова накладна № 12/12-1 від 12.12.2014, найменування товару - олія соняшникова, сума 142425,00 грн., сума ПДВ 28845,00 грн., кількість 12,660 тонн.

Та включено дані суми до податкового кредиту в грудні 2014 року, відповідно до наступних податкових накладних: податкова накладна № 23 від 12.12.2014, номенклатура товару - олія соняшникова, сума 142425,00 грн., сума ПДВ 28845,00 грн.; податкова накладна № 27 від 26.12.2014, номенклатура товару - олія соняшникова, сума 343652,50 грн., сума ПДВ 68730,50 грн.

З наданих товарно - транспортних накладних № 21 від 12.12.2014, № 9 від 25.12.2014 встановлено, що перевезення товару здійснювалось автомобільний транспортом ТОВ-підприємство «Авіс».

Позивач за отриманий товар із ТОВ «Євровіталпостач» розрахувався, що підтверджується банківськими виписками: від 16.12.2014 на суму 170910,00 грн.; від 26.12.2014 на суму 137461,00 грн.; від 06.01.2015 на суму 120000,00 грн.: від 08.01.2015 на суму 154922.00 грн.

2. Між ТОВ - підприємство «Авіс» та ПП «Антарес-Ліра» було укладено наступні договори:

- договір поставки № ДА - 152 від 01.12.2014, в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобовязується передати у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти та оплатити лушпиння соняшника. Право власності на товар у покупця виникає в момент фактичного передання партії від постачальника покупцю з одночасним підписанням відповідних накладних (товарно - транспортних накладних) з урахуванням умов п. 3.4 договору на складі покупця. Якість товару повинна відповідати ГОСТ 80-96 та затверджуватись сертифікатом якості виробника. Поставка здійснюється на умовах СРТ правил ІНКОТЕРМС 2010 року, а саме, постачальник зобовязаний замовити і оплатити поставку товару до покупця згідно умов договору. Постачальник зобовязаний надати покупцю оригінали наступних документів на товар: оригінал специфікації; рахунок; ТТН; посвідчення про якість завірене мокрою печаткою на кожну транспортну одиницю; копія експертного висновку завірена печаткою постачальника та підписом копія вірна; видаткової накладної на партію товару; податкової накладної; ветеринарне свідоцтво.

ТОВ-підприємство «Авіс» окрім копії вищезазначеного договору, було надано копію отриманої податкової накладної № 7 від 31.12.2014, номенклатура товару лушпиння соняшника, кількість 43480,00 кг, сума 4348,00 грн., ПДВ 869,60 грн. та податкову накладну № 9 від 31.12.2014, товар - лушпиння соняшника, кількість 43480,00 кг, сума 4348,00 грн., ПДВ 869,60 грн.

Позивач за отриманий товар із ПП «Антарес-Ліра» розрахувався, що підтверджується банківськими виписками: від 27.01.2015 на суму 5217,60 грн.; від 03.04.2015 на суму 12094.20 грн.

- договір поставки № ДА - 151 від 01.12.2014, в порядку та на умовах, назначених цим договором, постачальник зобовязується передати у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти та оплатити макуху соняшникову. Право власності на товар у покупця виникає в момент фактичного передання партії від постачальника покупцю з одночасним підписанням відповідних накладних (товарно - транспортних накладних) з рахуванням умов п. 3.4 договору на складі покупця. Якість товару повинна відповідати ГОСТ 80 80-96 та підтверджуватись сертифікатом якості виробника. Поставка здійснюється на умовах СРТ правил ІНКОТЕРМС 2010 року, а саме, а саме, постачальник зобовязаний замовити і оплатити поставку товару до покупця згідно умов договору. Постачальник зобовязаний надати покупцю оригінали наступних документів на товар: рахунок; видаткова накладна; податкова накладна.

ТОВ-підприємство «Авіс» окрім копії вищезазначеного договору, було надано копію отриманої податкової накладної № 6 від 31.12.2014, номенклатура товару макуха соняшникова, кількість 170505,00 кг, сума 255757,50 грн., ПДВ 51151,50 грн. та видаткову накладну № 8 від 31.12.2014, товар - макуха соняшникова, кількість 170505,00 кг, сума 255757,50 грн., ПДВ 51151,50 грн.

Позивач за отриманий товар із ПП «Антарес-Ліра» розрахувався, що підтверджується банківськими виписками: від 09.02.2015 на суму 20000,00 грн.; від 03.04.2015 на суму 286909,00 грн.; від 03.04.2015 на суму 353265,41 грн.

Крім того, судом встановлено, що придбаний у контрагента макуха соняшникового в подальшому реалізований Компанії «Euroavis» SP z о.о (Польша, г.Гданьск), що підтверджується долученими до матеріалів справи контрактом від 23.05.2013 № VED-4 та додатковою угодою № 1 від 02.01.2014 до контракту від 23.05.2013 № VED-4. Виконання укладеного контракту підтверджується долученими до справи вантажно-митними деклараціями.

- договір поставки № МТП - 28 від 16.12.2014, в порядку та на умовах, зазначених цим договором, постачальник зобовязується передати у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти та оплатити замовлену ним олію соняшникову нерафіновану. Право власності на товар у покупця виникає в момент фактичного передання партії від постачальника покупцю з одночасним підписанням та переданням відповідних товарно-супровідних документів на товар на складі покупця. Якість товару повинна відповідати ДСТУ 4492:2005. Поставка здійснюється на умовах СРТ правил ІНКОТЕРМС 2010 року. Разом з кожною партією товару постачальник передає покупцю належним чином оформлені видаткову накладну, податкову накладну, товарно-транспортну накладну. У ціну товару входить вартість транспортування, тари та маркування.

ТОВ-підприємство «Авіс» окрім копії вищезазначеного договору, надано копію отриманої податкової накладної № 4 від 17.12.2014, номенклатура товару олія соняшникова нерафінована, обєм постачання 307138,2 кг, сума 2239037,50 грн., ПДВ 447807,50 грн. та видаткову накладну № 2 від 17.12.2014, товар - олія соняшникова нерафінована, обєм постачання 307138,2 кг, сума 2239037,5 грн., ПДВ 447807,5 грн.

За отриманий товар із ПП «Антарес-Ліра» розрахувався, що підтверджується банківськими виписками: від 06.01.2015 на суму 300000,00 грн.; від 09.01.2015 на суму 300000,00 грн.; від 13.01.2015 на суму 300000,00 грн.; від 16.01.2015 на суму 300000,00 грн.; від 21.01.2015 на суму 100000,00 грн.; від 21.01.2015 на суму 200000,00 грн.; від 22.01.2015 на суму 300000,00 грн.; від 23.01.2015 на суму 300000,00 грн.; від 02.02.2015 на суму 300000,00 грн.; від 03.02.2015 на суму 286845,00 грн.

Щодо відсутності товарно-транспортних накладних по господарській операції з придбання у ПП «Антарес-Ліра» олії соняшникової нерафінованої, суд зазначає наступне.

Між позивачем і ПП «Антарес-Ліра» укладено договір відповідального зберігання № ДВЗ-20 від 01.10.2014, відповідно до якого позивач надав послуги ПП «Антарес-Ліра» із зберігання олії нерафінованої соняшникової, що підтверджується такими актами приймання-передачі, а саме: №1 від 01.12.2014 у кількості 30074,87 кг.; №2 від 02.12.2014 у кількості 30227,91 кг.; №3 від 03.12.2014 у кількості 31872,29 кг.; №4 від 04.12.2014 у кількості 30191,9 кг.; №5 від 05.12.2014 у кількості 31403,18 кг.; №6 від 08.12.2014 у кількості 30241,91 кг.; №7 від 09.12.2014 у кількості 31389,17 кг.; №8 від 10.12.2014 у кількості 31039,09 кг.; №9 від 11.12.2014 у кількості 30387,95 кг.; №10 від 12.12.2014 у кількості 30309,93 грн. Всього: 307138,20 кг.

За актом приймання-передачі майна з відповідального зберігання № 11 від 16.12.2014 олія в кількості 307138,2 кг. на суму 2686845,00 грн. була повернута позивачем ПП «Антарес-Ліра» і за договором поставки № МТП-28 від 16.12.2014 була придбана позивачем 17.12.2014, що підтверджується видатковою накладною № 2 на 2686845,00 грн. Відтак, товарно-транспортних накладних бути не могло, оскільки вказаний товар і так перебував на складі у ТОВ-підприємство «Авіс».

Суд, визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача та наданих у справу доказів, виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі Закон № 996-XIV) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону № 996-XIV, п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 (далі - Положення № 88) первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату і місце складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом встановлено, що усі вище перераховані первинні документи, які були оформлені в результаті здійснення господарських операцій в серпні 2013 року між ТОВ підприємство «Авіс» та ТОВ «Євровіталпостач» і ПП «Антарес-Ліра», відповідно до ст. 9 Закону № 996 XIV є первинним документами, оформленими належними чином.

Відповідно до п. 44.1. ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п.п. а) п. 185.1 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Постачання товару на ТОВ підприємство «Авіс» відбулось на митній території України, що підтверджується видатковими та податковими накладними.

Відповідно до п. 187.1. ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Факт поставки товару, згідно договору поставки, та виникнення в результаті даної події податкового зобов'язання в позивача зі сплати ПДВ в грудні 2014 року в результаті здійснення господарських операцій з ТОВ «Євровіталпостач» і ПП «Антарес-Ліра» підтверджується вище переліченими первинними документами.

Висновок податкового органу про не реальність господарських операцій між ТОВ підприємство «Авіс» та ТОВ «Євровіталпостач» і ПП «Антарес-Ліра» носить характер припущення, яке не підтверджено належними доказами.

Згідно з ч. 1 п. 188.1. ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів, крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг (ч. 3 п. 188.1. ст. 188 ПК України).

Відповідно до п.п. а) п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.2. ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів /послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку (ч. 1 п. 198.3 ст. 198 ПК України).

Як вже було встановлено судом, факт отримання товару ТОВ підприємство «Авіс», згідно договорів поставки, та виникнення у позивача права на віднесення суми 597044,10 грн. до податкового кредиту за грудень 2014 року, підтверджується видатковими накладними, податковими накладними та відповідними ТТН.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (ч. 3 п. 198.3 ст. 198 ПК України ).

Відповідно до ч. 1 п. 198.6. ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.1 1 статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону (ч. 2 п. 198.6. ст. 198 ПК України).

В даному випадку, ТОВ підприємство «Авіс» віднесло суму 597044,10 грн. до податкового кредиту за грудень 2014 року, внаслідок здійснення господарських операцій з ТОВ «Євровіталпостач» і ПП «Антарес-Ліра» на підставі відповідних податкових накладних, які були видані контрагентами позивачу, а також первинних документів (видаткові накладні та ТТН), що засвідчують факт здійснення господарських операцій.

Відповідно до п. 201.1. ст. 201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Крім того, в судовому засіданні 09.07.2015 допитано свідка водія ТОВ підприємство «Авіс» ОСОБА_6, який підтвердив факт поставки товару придбаного ТОВ підприємство «Авіс» у ТОВ «Євровіталпостач» у грудні 2014 року.

Також, у судовому засіданні 01.07.2015 допитано свідка директора ПП «Антарес-Ліра» ОСОБА_5, який підтвердив реальність і товарність господарських операцій по продажі ТОВ підприємство «Авіс» у грудні 2014 року лушпиня соняшникового, макухи соняшникової, олії соняшникової. Додатково зазначив, що олію соняшникову ПП «Антарес-Ліра» було придбано у ТОВ «Євровіталпостач» відповідно до договору поставки №2 від 01.12.2014 та насіння соняшника у ТОВ «Євровіталпостач» відповідно до договору поставки №3 від 01.12.2014.

Разом з тим, 09.07.2015 через відділом прийому суду директором ПП «Антарес-Ліра» ОСОБА_5 подано первині документи на підтвердження реальності здіснення господарських операцій з ТОВ «Євровіталпостач» у грудні 2014 року.

Окрім того, судом витребовувались журнал вїзду та виїзду транспортних засобів ТОВ підприємство «Авіс» та журнал привоза матеріальних цінностей та виїзду автотранспорту з території ТОВ підприємство «Авіс». Однак, представником позивача зазначено, що вказані журнали були вилучені відповідно до опису документів, які були вилученні на підставі ухвали слідчого судді, суду від 24.06.2015. На підтвердження надано копію опису та ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 02.06.2015, які долучені до матеріалів справи. Натомість, позивачем в підтвердження товарності господарської операції надано копію витягу з журналу постачання насіння соняшника за грудень 2014 року.

Щодо посилання податкового органу на відсутність контрагентів за своїм місцем реєстрації, суд зазначає наступне.

При вирішенні даного спору суд притримується позиції, що у разі якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податковий орган не визнає обґрунтованим віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, постачальники були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також мали свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, покупець не може нести відповідальність ні за несплату податків продавцями, ні за можливу недостовірність відомостей про них, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

При цьому, слід враховувати вимоги статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", яка встановлює: якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Відповідно до наданих копій виписок з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців судом встановлено що, ТОВ «Євровіталпостач» і ПП «Антарес-Ліра» станом на момент здійснення господарських операцій з ТОВ підприємство «Авіс», а саме в грудні 2014 року були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Крім того, судом встановлено, що 19.02.2015 ПП «Антарес-Ліра» надало державному реєстратору відомості про своє місцезнаходження та отримало виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з підтвердженням місцязнаходження.

З твердження податкового органу на те, що в грудні 2014 року ТОВ «Євровіталпостач» було включено до податкового кредиту операції з контрагентами, що не підтвердили формування податкових зобовязань по даному покупцю, суд не погоджується, оскільки обов'язок ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку.

При цьому, такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Отже, можливі порушення, допущені одним платником податків (наприклад, контрагентом позивача) у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом не впливають на права та обов'язки іншого платника податків, а сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати), чого в даному випадку також не доведено відповідачем, у разі фактичного здійснення господарської операції, не впливає на формування податкового кредиту покупцем.

Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість, якщо останній виконав усі передбаченні законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Отже, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватись на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

При цьому необхідною умовою для віднесення сплачених (нарахованих) у ціні товарів сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт реальності придбання товарів, вартість яких відноситься до податкового кредиту з податку на додану вартість. Для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість витрати платника щодо сплати (нарахування) відповідної суми податку у складі ціни товари мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції та є підставою для формування податкового обліку платника податків.

З урахування вище зазначеного, суд вважає, що висновки податкового органу, викладені у вищевказаному акті, щодо заниження позивачем суми ПДВ, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за грудень 2014 року в сумі 597044,10 грн. є необґрунтованими та спростовуються первинними документами, які надано позивачем, досліджено в ході судового розгляду справи та приєднано до її матеріалів.

Відтак адміністративний позов підлягає задоволенню, а податкові повідомлення-рішення №, № від 05.11.2014 та №, № від 12.12.2014 є протиправними та підлягають скасуванню.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат у справі, суд виходить з такого.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

З аналізу вказаної статті можна дійти висновку, що в спірних правовідносинах суб'єктом владних повноважень є відповідач, а тому суд присуджує всі здійснені позивачем документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Пунктом 21 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" визначено, що від сплати судового збору звільняються органи доходів і зборів, - у справах, пов'язаних з питаннями, що стосуються повноважень цих органів. Тобто відповідач звільнений від сплати судового збору.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

З матеріалів справи суд вбачає, що за звернення до суду з адміністративним позовом позивач сплатив судовий збір на загальну суму 487,20 грн., що становить 10% розміру ставки судового збору за позовну вимогу майнового характеру. Дана сума сплачена відповідно до платіжного доручення №4262 від 21.04.2015.

Таким чином, за правилами розподілу судових витрат відшкодуванню підлягають саме понесені судові витрати, а не повна сума, яка б підлягала сплаті.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, Вінницький окружний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області № від 18.03.2015 року.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємство "Авіс" () судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна