Справа № 2а-1771/09/0870
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2009-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія статобліку 2.11.3
ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 червня 2009 р. о 12 год. 25 хв. Справа № 2а-1771/09/0870

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н.В.

при секретарі Горбовій І.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК», м. Запоріжжя

до відповідача-1: Запорізької митниці, м. Запоріжжя

до відповідача-2: Головного управління Державного казначейства України в м. Київ,

м. Київ

про визнання рішення нечинним, зобовязання вчинити дії та стягнення завданої шкоди,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 23.12.2008 р.

від відповідача-1: ОСОБА_2, довіреність № 07-01-14-23/7905 від 26.12.2008 р.

від відповідача-2: не зявився

у справі приймає участь прокурор: Романов Р.О., посвідчення № 83 від 06.08.2008 р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МІК»звернулося до суду з адміністративним позовом до Запорізької митниці та Головного управління Державного казначейства України в м. Київ, в якому просить визнати нечинним рішення Запорізької митниці № 112000010/2009/000023/1 від 06.02.2009 р. про визначення митної вартості товару; стягнути з Запорізької митниці 94789,96 грн. шкоди, завданої внаслідок прийняття незаконного рішення. В обґрунтування позову товариство посилається на те, що позивачем для митного оформлення було надано всі необхідні документи, а також додаткові документи, які в повній мірі давали змогу визначити вартісні показники товару, ідентифікувати його, та переконатися у розмірі ціни, сплаченої позивачем за товар та здійснити митну оцінку товару саме за методом № 1. Вказує, що у Запорізької митниці були відсутні правові підстави для застосування методу митної оцінки № 3. Також зазначає, що сума шкоди, завданої відповідачем товариству, визначається сумою переплати грошових коштів, що довелося сплатити ТОВ «МІК»Запорізькій митниці для проведення митного оформлення, через прийняття незаконного рішення в розмірі 56389,96 грн. Крім того, внаслідок прийняття відповідачем неправомірного рішення щодо визначення митної вартості товару та сплатою усіх митних платежів зросла собівартість товару на внутрішньому ринку України, в звязку із чим позивач був змушений відмовитися від договору № 338 від 01.12.2008 р., укладеного з ТОВ «ПРОФТОРГ 3000»та сплатити контрагенту штраф у розмірі 38400,00 грн.

В судовому засіданні позивачем надано уточнення до позовної заяви, в якій просить суд визнати нечинним рішення Запорізької митниці № 112000010/2009/000023/1 від 06.02.2009 р. про визначення митної вартості товару; повернути з Державного бюджету України суму надмірно сплачених платежів здійснених внаслідок незаконного рішення про визначення митної вартості товарів № 112000010/2009/000023/1 від 06.02.2009 р. у розмірі 56389,96 грн.; стягнути з відповідачів (Запорізької митниці та Головного управління Державного казначейства України в м. Київ) на користь товариства суму шкоди завданої у наслідок прийняття незаконного рішення про визначення митної вартості товарів № 112000010/2009/000023/1 від 06.02.2009 р. у розмірі 38400,00 грн., шляхом зарахування цих коштів в рахунок майбутніх платежів ТОВ «МІК»при здійсненні митного оформлення товарів, що завозяться на митну територію України.

28.05.2009 р. позивачем подане уточнення до позовної заяви в якій останній просить суд крім вимог, зазначених вище, також визнати нечинним рішення Запорізької митниці № 112000010/2009/000083/1 від 04.03.2009 р. про визначення митної вартості товарів та повернути з Державного бюджету України суму надміру сплачених платежів здійснених внаслідок прийняття незаконного рішення про визначення митної вартості товарів № 112000010/2009/000083/1 від 04.03.2009 р. в розмірі 7495,48 грн. шляхом зарахування цих коштів в рахунок майбутніх платежів ТОВ «МІК»при здійсненні митного оформлення товарів, що завозяться на митну територію України.

Суд розглянувши уточнення до позовної заяви відмовив позивачу у прийняті з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 КАС України, позивач може змінити позовні вимоги протягом всього часу судового розгляду, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи.

Як вбачається із змісту заяви про уточнення позовних вимог від 28.05.2009 р. позивач просить суд дати оцінку рішенню Запорізької митниці № 112000010/2009/000083/1 від 04.03.2009 р., яке раніше у позові не заявлялося, тобто є по суті новою позовною вимогою, яка ґрунтується на нових доказах та на інших обставинах справи.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги з підстав, зазначених у позові та уточненнях до позовної заяви від 12.04.2009 р., наполягає на задоволенні позову.

Запорізька митниця адміністративний позов не визнає. У письмових запереченнях зазначає, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було перевірено подані для митного оформлення, але після перевірки відповідності заявленої митної вартості ціновій інформації ЄАІС ДМСУ було зясовано, що митна вартість заявленого товару значно відрізняється від цінової інформації ЄАІС ДМСУ. Вказує, що згідно вимог п. 11 постанови КМУ від 20.12.2006 р. № 1766 на зворотному боці декларації митної вартості було зроблено запис вимог щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару. Як зазначає відповідач, документи, надані митним брокером для підтвердження заявленої митної вартості містили значні недоліки і тому не могли бути використані в якості підтверджуючих документів. В звязку з цим, при визначені митної вартості був застосований метод № 3.

Представник відповідача в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечив, вважає його необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню з підстав, визначених у запереченнях.

Ухвалою від 13.05.2009 р. до участі у справі в якості відповідача-2 залучено Головне управління Державного казначейства України в м. Київ.

Відповідач-2 письмового відзиву на позов не надав, повноважний представник в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Згідно повідомлення від 24.04.2009 р. вих. № 05/1-2023-09 у розгляд адміністративної справи № 2а-1771/09/0870 вступив прокурор. В судовому засіданні 04.06.2009 р. прокурор підтримав заперечення Запорізької митниці та вважає, що дії відповідача щодо визначення митної вартості товару відповідають вимогам чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

27.01.2009 р. ТОВ «МІК»заявило до митного оформлення в режимі ІМ-40 вантажну митну декларацію № 112000003/8/000330 з вантажем «Взуття, носова частина якого закрита захисним металевим підноском: захисне взуття (черевики) арт. СМ9951-3550 шт., у т.ч.: 38 розмір 180 шт., 39 розмір 180 шт., 40 розмір 220 шт., 41 розмір 500 шт., 42 розмір 600 шт., 43 розмір 600 шт., 44 розмір 600 шт., 45 розмір 250 шт. ,46 розмір 220 шт., 47 розмір 200 шт. матеріал верху натуральна шкіра, зі вставками штучно ї шкіри, матеріал підошви гума з добавленням з поліуретану, довжина устілки 245, 250, 255, 260, 265, 270,275, 285, 290, 295, 300, 205 мм. Виробник QINGDAO ROYALTY SHOES CO.,LTD, КИТАЙ, що був завезений на митну територію України згідно контракту від 21.03.2008 р. № 03/21-1.

28.01.2009 р. Запорізькою митницею на зворотному боці декларації митної вартості (ДМВ-1) зроблено запис вимог щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

03.02.2009 р. митним брокером ПП «АГАТ-Т» ОСОБА_3 (діє від імені та за дорученням позивача на підставі договору доручення № 14/09 від 26.01.2009 р.) було додатково надано експертний висновок Запорізької ТПП № ОЦ-8 від 29.01.2009 р.; копія вантажної митної декларації № 112000003/2009/000330 від 27.01.2009 р.; калькуляція виробника товару, що наданий для митного оформлення; прас-листи виробника - 9шт.; контакти виробника; експертний висновок Запорізької ТПП № ОЦ-8/1 від 29.01.2009 р.

06.02.2009 р. рішенням № 112000010/2009/000023/1 Запорізька митниця визначила митну вартість товару на загальну суму 50090,50 дол.США (14,11 дол.США за одиницю товару) проти заявленої 27277,50 дол.США (7,35 дол.США). В рішенні зазначено, що при здійсненні митної оцінки застосована порівняльна цінова інформація по раніше оформленим ВМД на подібні (аналогічні товари), яка міститься у базі даних ЄАІС ДМСУ (метод № 3).

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу України митна вартість товарів це заявлена декларантом або визначена митним органом вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, яка обчислюється на момент перетинання товарами митного кордону України.

Статтею 261 Митного кодексу України визначено, що відомості про митну вартість товарів, заявлені декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України і прийняті митним органом, використовуються для нарахування податків і зборів, ведення митної статистики, а також у випадках для розрахунків у разі застосування штрафів, інших санкцій та стягнень, встановлених законами України.

Частиною 2 статті 262 Митного кодексу України встановлено, що порядок та умови декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, встановлюється Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення декларацій митної вартості спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи.

Заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення мають базуватися на достовірній, документально підтвердженій інформації, що подається у кількісному виразі. Митний орган має право прийняти рішення про неможливість використання вибраного декларантом методу митної оцінки (ч. ч. 1, 3 ст. 264 Митного кодексу України).

Згідно із ст. 265 Митного кодексу України, митний орган, що здійснює контроль за правильністю митної оцінки товарів з урахуванням положень цього Кодексу, має право приймати рішення про правильність заявленої декларантом митної вартості товарів.

У разі відсутності даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товарів, або за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей митний орган може самостійно визначити митну вартість товарів, що декларуються, послідовно застосовуючи методи визначення митної вартості, встановлені цим Кодексом, на підставі наявних у нього відомостей, у тому числі цінової інформації щодо ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів з коригуванням, що здійснюється згідно з цим Кодексом.

Стаття 266. Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

· за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються (метод 1);

· за ціною угоди щодо ідентичних товарів (метод 2);

· за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 3);

· на основі віднімання вартості (метод 4);

· на основі додавання вартості (метод 5);

· резервного (метод 6).

Основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються. Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи віднімання та додавання вартості можуть застосовуватися у будь-якій послідовності за розсудом декларанта.

Наявні у матеріалах справи документи свідчать, що позивач, подавши декларацію митною вартості за формою ДМВ-1, визначив митну вартість товару за методом оцінки за ціною угоди щодо товарів (метод 1) відповідно до статті 267 Митного кодексу України, відповідно до якої митною вартістю за методом оцінки за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються, є ціна угоди, фактично сплачена, чи ціна, яка підлягає сплаті за товари, які імпортуються за призначенням в Україну, на момент перетинання ними митного кордону України.

Відповідно до п. 7 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 р. № 1766 для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати: зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом); пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

На підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивачем було надано наступні документи:

- Вантажна митна декларація № 112000003/2009/000330 від 27.01.2009 р.;

- Декларація митної вартості (форма ДМВ-1) №112000003/2009/000330 від 27.01.2009 р.;

- Накладна CMR № 8 від 15.01.2009 р.;

- Копія коносаменту (Bill of Lading) № NA/ODS-212009 від 03.12.2008 р.;

- Копія коносаменту (Bill of Lading) № VSCUQA103137 від 03.12.2008 р.;

- Комерційний розрахунок (інвойс) № 08HJ -130 від 03.12.2008 р.;

- Зовнішньоекономічний контракт № 03/21-1 від 21.03.2008 р.;

- Додаток № 1 від 21.03.2008 р. до контракту № 03/21-1 від 21.03.2008 р.

- Сертифікат походження товару форми А № ССРІТ 088400480 від 02/12/20908 р.

- Платіжне доручення № 44 від 29.08.2008 р.;

- Платіжне доручення № 61 від 25.11.2008 р.

З огляду на вказаний перелік, суд вважає, що позивачем з самого початку було подано всі необхідні та належні документи, які дозволяли визначити митну вартість товару за методом оцінки за ціною угоди щодо товарів (метод 1). Запорізька митниця, у своїх запереченнях зазначає, що «під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було перевірено документи подані для митного оформлення, але після перевірки відповідності заявленої митної вартості ціновій інформації ЄАІС ДМСУ було зясовано, що митна вартість заявленого товару значно відрізняється від цінової інформації ЄАІС ДМСУ». При цьому будь-яких посилань на те, що первісно подані документи ТОВ «МІК»були з недоліками оформлення, не містили істотної інформації, тощо Запорізька митниця не вказує.

Пунктом 11 вказаного Порядку передбачено, що для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи.

Посадова особа митного органу у графі «Для відміток митниці»декларації митної вартості робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис.

Для підтвердження заявленої декларантом митної вартості оцінюваних товарів можуть подаватися: договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких) послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (контракту); відповідна бухгалтерська документація; ліцензійний чи авторський договір (контракт); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару; калькуляція фірми - виробника товару; копія вантажної митної декларації країни відправлення, а в разі, коли в такій країні товар розміщувався в митному режимі, яким не передбачено сплату податків і відповідно до якого товар перебував під митним контролем - копія вантажної митної декларації, оформленої в попередній експорту митний режим; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; сертифікат про походження товару; відомості про якісні характеристики товару; інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару та/або сировини. Декларант за власним бажанням подає інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів.

В процесі митного оформлення співробітниками Запорізької митниці було додатково затребувані від позивача наступні документи: каталоги, прейскуранти (прас листи) фірми виробника товару; калькуляції фірми виробника товару; інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно з законодавством; доброякісну копію вантажної митної декларації, країни відправника.

03.02.2009 р. митним брокером ПП «АГАТ-Т»ОСОБА_3 (діє від імені та за дорученням позивача на підставі договору доручення № 14/09 від 26.01.2009 р.) було додатково надано експертний висновок Запорізької ТПП № ОЦ-8 від 29.01.2009 р.; копія вантажної митної декларації № 112000003/2009/000330 від 27.01.2009 р.; калькуляція виробника товару, що наданий для митного оформлення; прас-листи виробника - 9шт.; контакти виробника; експертний висновок Запорізької ТПП № ОЦ-8/1 від 29.01.2009 р.

Додатково надані ТОВ «МІК» документи відповідають вимогам п. 12 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження. Доводи Запорізької митниці в цій частині є безпідставними.

Проте, розглянувши надані документи, Запорізька митниця 06.02.2009 р. рішенням № 112000010/2009/000023/1 визначила митну вартість товару на загальну суму 50090,50 дол.США (14,11 дол.США за одиницю товару) проти заявленої 27277,50 дол.США (7,35 дол.США). В рішенні зазначено, що при здійсненні митної оцінки застосована порівняльна цінова інформація по раніше оформленим ВМД на подібні (аналогічні товари), яка міститься у базі даних ЄАІС ДМСУ.

Однак, аналіз вищенаведеного, дозволяє стверджувати, що для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), митницею також мали враховуються такі ознаки: якість, наявність торговельної марки і репутація на ринку; виробник, доказів чого ним суду не представлено.

Послідовність застосування різних методів оцінки митної вартості означає, що вичерпавши усі можливості для встановлення рівня митної вартості товару за одним методом, митний орган має послідовно застосовувати інші методи. Однак у спірному випадку Запорізька митниця відразу скористалася ціновою інформацією ЄАІС ДМСУ, тобто фактично застосувала метод № 3, не дослідивши у повній мірі усі обставини, які впливали на рівень ціни, заявленої позивачем.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дескримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто проятгом розумного строку.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вимог чинного законодавства України та наданням позивачем необхідних документів для визначення митної вартості товару, суд вважає, що Запорізькою митницею не доведено правомірність прийняття рішення № 112000010/2009/000023/1 від 06.02.2009 р. щодо визначення митної вартості товару за методом № 3.

Враховуючи факт видання Запорізькою митницею рішення № 112000010/2009/000023/1 від 06.02.2009 р. та з метою уникнення додаткових фінансових витрат ТОВ «МІК»було змушено здійснити митне оформлення вантажу за митною вартістю, визначеною митницею, шляхом подання вантажно-митної декларації № 112000003/9/000904 від 02.03.2009 р., яку було прийнято та оформлено у встановленому порядку.

Проте, внаслідок вищезгаданих дій митного органу ТОВ «МІК»здійснило надмірну сплату до бюджету митних та інших платежів, контроль за якими покладається на митні органи України.

Згідно розділу 7 Наказу ДМСУ від 23.01.2006 р. № 30, зареєстрованого у Мінюсті України 08.02.06р. за № 109/11983 передбачено, що повернення надмірно сплачених сум мита здійснюється в встановленому законодавством порядку не пізніше 1095 дня з моменту митного оформлення товарів на вимогу їх власника. Відомості про повернення надмірно (помилково) сплачених сум мита вносяться в доповнення до ВМД у порядку, установленому Державною митною службою України.

Пунктом 5 Порядку «Взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи»затверджений Наказом ДМСУ та ДКУ від 20.07.2007 р. № 611/147, зареєстрований у Мінюсті України 25.09.2007 р. за № 1095/14362 передбачено, що митні органи за місцем оформлення митної декларації готують за встановленою формою висновок про повернення помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що митний орган неправомірно здійснив визначення митної вартості товарів, які декларувались ТОВ «МІК», і це призвело до необґрунтованого завищення їх митної вартості та змусило підприємство здійснити надмірну сплату митних і інших платежів до бюджету, що, в свою чергу, порушує охоронювані законом права ТОВ «МІК».

Отже, відновлення порушених прав вимагає внесення змін щодо митної вартості вантажу до ВМД № 112000003/9/000904 від 02.03.2009 р., а суми податків та зборів, надмірно зарахованих до Державного бюджету, підлягають поверненню платнику податків.

В той же час, у задоволенні позовних вимог щодо стягнення шкоди, у вигляді сплаченого штрафу контрагенту за договором № 338 від 01.12.2008 р. в сумі 38400,00 грн. слід відмовити, з огляду на таке.

01.12.2008 р. між ТОВ «МІК»(продавець) та ТОВ «Профторг 3000» (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 338, відповідно до умов якого продавець зобовязується поставити, а покупець прийняти та сплатити на умовах вказаного договору взуття спеціальне чоботи з захищеним носком виробництва Китай в кількості 4000 пар за ціною за 1 пару 96 грн. в т.ч. ПДВ. Пунктом 6.5 Договору передбачено, що у випадку відмови покупця від вказаного договору, продавець сплачує покупцю штраф в розмірі 10% від суми договору.

Листом від 10.02.2009 р. вих.. № 09-02-10-01 ТОВ «МІК»звернулося до ТОВ «ПРОФТОРГ 3000»з пропозицією укласти додаткову угоду до договору № 338, або угоду про розірвання договору у звязку із збільшенням митної вартості товару.

17.02.2009 р. у відповіді на лист позивача ТОВ «ПРОФТОРГ 3000» виразив свою незгоду із зміною ціни за договором та розцінив пропозицію ТОВ «МІК»як відмову від договору та вимагав сплатити штраф у розмірі 38400,00 грн.

Платіжним дорученням № 316 від 10.03.2009 р. ТОВ «МІК»перерахувало ТОВ «ПРОФТОРГ 3000»38400,00 грн. з призначенням платежу «погашення штрафних санкцій за договором №338 від 01.12.2008 р.».

При цьому, суд звертає увагу на те, що у листі ТОВ «МІК»від 10.02.2009 р. не відмовлялося від договору, а лише запропонувало контрагенту укласти додаткову угоду або угоду про розірвання договору. Тому, пропозицію ТОВ «МІК»не можна розцінювати як односторонню відмову від договору, а тому застосування п. 6.5 Договору в даному випадку є безпідставним.

Крім того, враховуючи положення ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України ТОВ «МІК»мало право звернутися до суду із вимогою про розірвання договору у звязку із істотною зміною обставин, і таким чином уникнути сплати штрафних санкцій.

Проте, ТОВ «МІК»було перераховано ТОВ «ПРОФТОРГ 3000»38400,00 грн. штрафу, які є по суті збитками підприємства від власної господарської діяльності, за які Запорізька митниця відповідальності не несе. Тим більше, суд вважає недоведеним той факт, що позивач мав передати на виконання умов договору № 338 саме вказану партію товару, а не будь-яку іншу (отриману від іншого виробника тощо).

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов підлягає задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 72, 159-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК»до Запорізької митниці та Головного Управління Державного казначейства України в м. Київ про визнання рішення нечинним, зобовязання вчинити дії та стягнення завданої шкоди, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці про визначення митної вартості товарів (здійснення митної оцінки) № 112000010/2009/000023/1 від 06.02.2009 р.

Зобовязати Запорізьку митницю вчинити певні дії, а саме здійснити перерахунок платежів, що підлягали сплаті до бюджету при митному оформлені товарів по вантажній митній декларації № 112000003/2009/000330 від 27.01.2009 р. за методом оцінки 1 (за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК»(69006, м. Запоріжжя, Північне шосе, 69а) 3,40 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня її складення у повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Постанову складено у повному обсязі 09 червня 2009 р.

Суддя (підпис) Н.В. Стрельнікова

Постанова не набрала законної сили

Суддя: