Справа № 2а-4792/09/0870
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2009-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія статобліку 2.11.1
ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Запоріжжя, вул. Кремлівська, 65-в
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2009 року о 16 год. 45 хв. Справа № 2а-4792/09/0870

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н.В.

при секретарі Світлицькій О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Відкритого акціонерного товариства «Український графіт»,

м. Запоріжжя

до відповідача: Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими

платниками податків у м. Запоріжжі, м. Запоріжжя

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень, -

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 025/35 від 01.01.2009 р.;

ОСОБА_2, довіреність № 017/35 від 01.01.2009 р.

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність б/н від 09.01.2009 р.;

ОСОБА_4, довіреність б/н від 27.07.2009 р.;

ОСОБА_5, довіреність від 24.09.2009 р.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Український графіт»звернулося до суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі, в якому просить визнати нечинними в повному обсязі податкові повідомлення-рішення № /0 від 20.01.2009 р., № /1 від 26.03.2009 р., № /2 від 01.06.2009 р. та № /3 від 14.08.2009 р.

В обґрунтування позову посилається на те, що ВАТ «Укрграфіт» на законних підставах відобразило у складі податкового кредиту суму податку на додану вартість, враховану у вартості придбання електродів графітованих ЕГСП 600*2400, оскільки останні були придбані з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а фактичне отримання товару підтверджується рахунками-фактурами, накладними, прибутковими ордерами та податковими накладними. Зазначає, що оскільки подальша реалізація придбаних електродів графітованих споживачам можлива тільки після виконання відповідних виробничо-технологічних операцій (розпакування, контролю, доробки, комплектації та ін.) у жовтні 2008 р. вказана продукція була передана зі складу у виробництво. Оскільки отримані зі складу в цех електроди графітовані ЕГСП 600*2400 були ідентичними тим, що вже знаходилися в цеху № 5, кількість та виробнича собівартість продукції по однорідній групі «ЕГСП із Р (L) 600 2400»була сформована з урахуванням кількості та собівартості зі складу у виробництво електродів графітованих. Вказує, що дохідність реалізації електродів графітованих ЕГСП 600*2400 підтверджена бухгалтерськими проводками та складає в жовтні 2008 р. 171 479,62 грн., в листопаді 2008 р. 136 370,17 грн.

У судовому засіданні представники позивача підтримали вимоги з підстав, зазначених у позові, наполягають на його задоволенні та скасуванні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідач позов не визнав. У письмових запереченнях від 24.09.2009 р. посилається на те, що за результатами проведеної СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі позапланової виїзної перевірки ВАТ «Український графіт»з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за жовтень 2008 р., яка виникла за рахунок відємного значення ПДВ, що декларувалась в період з 01.09.2008 р. по 30.09.2008 р., було встановлено факт завищення ВАТ «Український графіт»бюджетного відшкодування за жовтень 2008 р. на загальну суму 263 056 грн. по господарським операціям з придбанням товару від підприємства ЗАТ «Мініметалургійний завод «Істил» та його подальшої реалізації на експорт фірмі «INTERGRAPHE LIMITED». Вказує, що ця експортна операція призвела до порушення п. п. 7.4.1, п. п. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»внаслідок чого завищено суму податкового кредиту, що призвело до завищення відємного значення по декларації з ПДВ за вересень 2008 р. на суму податку 263 056 грн., що сталося внаслідок реалізації товару за цінами нижчими, ніж ціна придбання (ціна придбання 26784 грн. за 1 тону, ціна реалізації 23423,87 грн., 22354,54 грн. та 21994,80 грн. за 1 тону). На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Представники відповідача в судовому засіданні із доводами позивача не погоджуються та вважають вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню з підстав, визначених у запереченнях.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

На підставі направлень від 08.12.2008 р. № 0853, від 19.12.2008 р. № 0853/1, від 26.12.2008 р. № 853/2 та відповідно до наказів СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі від 08.12.2008 р. № 1567, 19.12.2008 р. № 1641, 26.12.2008 р. № 1690 проведена позапланова виїзна перевірка відкритого акціонерного товариства «Український графіт»з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у сумі 2863581,00 грн. за жовтень 2008 р., на рахунок платника у банку, яка виникла за рахунок відємного значення з ПДВ, що декларувалось в період з 01.09.2008 р. по 30.09.2008 р., за результатами якої складено акт № 7/08-01/00196204 від 12.01.2009 р.

Перевіркою зокрема встановлено, що підприємством в порушення вимог п. п. 7.4.1 та п. п. 7.4.4 п. 7.4, п. п. 7.7.1, п. п. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР із змінами та доповненнями, завищено суму податкового кредиту вересня 2008 р., що призвело до завищення відємного значення по декларації з ПДВ за вересень 2008 р. та бюджетного відшкодування за жовтень 2008 р. в розмірі 263056 грн. Завищення податкового кредиту вересня 2008 р., що призвело до завищення відємного значення по декларації з ПДВ за вересень 2008 р. та бюджетного відшкодування за жовтень 2008 р. сталося внаслідок реалізації товару за цінами нижчими, ніж ціна придбання.

20.01.2009 р., на підставі акта перевірки № 7/08-01/00196204 від 12.01.2009 р., СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжя прийнято податкове повідомлення-рішення № /0, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 263056,00 грн.

Відкрите акціонерне товариство «Український графіт», не погодившись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, відповідно до пп. 5.2.2. Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами»здійснило процедуру адміністративного оскарження рішення податкового органу, а саме:

30 січня 2009 року направило до СДПІ по роботі з великими платниками податків в м. Запоріжжя скаргу № 25/248. Рішенням СПДІ по роботі з великими платниками податків № 2496/10/25-016 від 26.03.2009року скарга була залишена без задоволення, оскаржуване податкове повідомлення-рішення - без змін. Прийнято податкове повідомлення-рішення №/1 від 26.03.2009 року.

06.04.2009р ВАТ «Укрграфіт»направило до Державної податкової адміністрації в Запорізькій області повторну скаргу № 10/832. Рішенням про результати розгляду повторної скарги № 2368/10/25-020 від 28.05.2009р. скарга була залишена без задоволення, оскаржуване податкове повідомлення-рішення - без змін. Прийняте податкове повідомлення - рішення № /2 від 01.06.2009 року.

11.06.2009р. ВАТ «Укрграфіт»звернулося з повторною скаргою № 10/1327 до Державної податкової адміністрації України. Своїм Рішенням про результати розгляду скарги № 7815/6/25-0115 від 12.08.2009 р., ДПІ України залишила скаргу без задоволення, а оскаржуване податкове повідомленнярішення без змін. Прийняло податкове повідомлення-рішення № /3 від 14.08.2009 року.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями № /0 від 20.01.2009 р., № /1 від 26.03.2009 р., № /2 від 01.06.2009 р. та № /3 від 14.08.2009 р., Відкрите акціонерне товариство «Укрграфіт»звернулося до суду.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

В акті перевірки зазначено, що підприємством в порушення вимог п. п. 7.4.1 та п. п. 7.4.4 п. 7.4, п. п. 7.7.1, п. п. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР із змінами та доповненнями, завищено суму податкового кредиту вересня 2008 р., що призвело до завищення відємного значення по декларації з ПДВ за вересень 2008 р. та бюджетного відшкодування за жовтень 2008 р. в розмірі 263056 грн. Завищення податкового кредиту вересня 2008 р., що призвело до завищення відємного значення по декларації з ПДВ за вересень 2008 р. та бюджетного відшкодування за жовтень 2008 р. сталося внаслідок реалізації товару за цінами нижчими, ніж ціна придбання.

При цьому СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі дійшло висновку про те, що діяльність ВАТ «Український графіт»по реалізації продукції, за цінами нижчими цін придбання, не призводить до зростання власного капіталу, в звязку з чим, не може бути визнана як господарська діяльність. Намір одержати дохід лише в обраний підприємством спосіб шляхом відшкодування ПДВ з бюджету не можна розглядати як самостійну ділову мету. Також зазначило, що наявність у підприємства належно оформлених документів, які відповідно до ЗУ «Про податок на додану вартість»необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцем податкових накладних, не є підставою для відшкодування ПДВ, оскільки перевіркою не встановлено обєктивність та поважність причин продажу товару за ціною, нижчою від ціни придбання, а відповідно і правомірність формування податкового кредиту. З огляду на це, податкова дійшла висновку, що наявні підстави вважати правочини нікчемними, оскільки основною метою платника податку було одержання доходу за рахунок відшкодування ПДВ.

Проте суд не погоджується із такими висновками СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі з огляду на таке.

В травні 2007р. між ВАТ «Український графіт»та ЗАТ «Мініметалургійний Завод «Істіл» було укладено договір №804/71768/15, згідно якому на протязі 2007-2008 р.р. ВАТ «Укрграфіт»здійснював поставку електродної продукції власного виробництва на адресу ЗАТ «ММЗ «Істіл». В цей період на адресу ЗАТ «ММЗ «Істіл», в тому числі, було поставлено електроди графітовані ЕГСП 600*2400.

Електроди графітовані ЕГСП 600*2400 використовуються ЗАТ «ММЗ «Істіл»у виробничому процесі виплавки металу в електросталеплавильних печах. Частина електродів графітованих ЕГСП 600*2400, поставлених ВАТ «Укрграфіт», у кількості 51,125тн не були використані у власному виробництві ЗАТ «ММЗ «Істіл», що повязано з конструктивними особливостями пічного агрегату при експлуатації в умовах ЗАТ «ММЗ «Істіл».

Враховуючи давні партнерські взаємовигідні відносини, а також у звязку з тим, що ВАТ «Укрграфіт»має можливість подальшого використання електродів власного виробництва, між сторонами було укладено договір №804/82923/15 від 25.06.2008р. на придбання у ЗАТ «ММЗ «Істіл»електродів графітованих ЕГСП 600*2400 виробництва ВАТ «Укрграфіт»у кількості 51,125тн. за ціною 26784грн/1 тн.

У вересні 2008р. електроди графітовані ЕГСП 600*2400 виробництва ВАТ «Укрграфіт»у кількості 51,125тн були придбані у ЗАТ «ММЗ «Істіл»згідно з договором та поставлені на склад ВАТ «Укрграфіт». Фактичне отримання електродів графітованих підтверджується рахунками-фактурами, накладними, прибутковими ордерами та податковими накладними.

Згідно з п. п. 7.4.1 п.7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Суми ПДВ, зазначені в податкових накладних, були включені ВАТ «Укрграфіт»до складу податкового кредиту.

В своїх поясненнях позивач вказав на те, що подальша реалізація придбаних у ЗАТ «ММЗ «Істіл»електродів графітованих наступним споживачам можлива тільки після виконання відповідних виробничо-технологічних операцій (розпакування, контролю, доробки, комплектації та ін.).

У звязку із цим, у жовтні 2008р. електроди графітовані ЕГСП 600*2400 були передані зі складу у виробництво в цех №5 «Цех механічної обробки електродної продукції». Господарська операція з передачі електродів ЕГСП 600*2400 у виробництво зі складу до цеху № 5 була належним чином відображена у бухгалтерському обліку по однорідній групі електроди графітовані ЕГСП 600*2400 проводками Дт25 «Напівфабрикати» Кт28 «Товари» та Дт 23 «Виробництво» Кт 25 «Напівфабрикати», що знайшло своє відображення і в акті перевірки.

Тобто, придбані у ЗАТ «ММЗ «Істіл»електроди графітовані ЕГСП 600*2400 виробництва ВАТ «Укрграфіт»у кількості 51,125 тн. не були одразу ж реалізовані як товар, а були направлені на подальшу переробку у виробництво. При цьому у виробництво були запущені не тільки електроди графітовані, отримані від ЗАТ «ММЗ «Істіл», а й інші електроди однорідної групи продукції «ЕГСП із Р(L) 600*2400», які в процесі обробки змішались. Отже, на виході із виробництва, фактично була отримана нова (хоча і ідентична) продукція, виробнича собівартість якої була сформована з урахуванням кількості та собівартості отриманих зі складу у виробництво електродів графітованих.

В подальшому, вищезазначені графітові електроди в комплекті з ніпелями ЕГСП 610*2400 були реалізовані фірмі «»INTERGRAPHITE LIMITED»згідно договору № 804/1323-818/51506/15 ВІД 15.01.2008 р. за цінами 23423,87 грн./1 тн., 22354,54 грн/1 тн., 21994,80 грн./1 тн.

Отже, суд вважає, що в даному випадку відсутній ланцюг операції - реалізація продукції ВАТ «Укрграфіт» за цінами нижчими цін придбання.

Також слід зазначити, що в бухгалтерському обліку платника податку ВАТ «Укрграфіт» відображена доходність реалізації електродів графітованих ЕГСП 600*2400 та складає в жовтні 2008 р. - 171479,62 грн., в листопаді 2008 р. 136 370,17 грн. Доходність на підприємстві визначена у відповідності до Положень (Стандартів) бухгалтерського обліку №№ 9 і 15 за однорідними групами продукції як різниця між доходом від реалізації продукції і собівартості реалізованої продукції (до якої ввійшла і вартість придбаних електродів графітованих у ЗАТ «ММЗ «Істіл»).

Крім того, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача у акті перевірки також на порушення ВАТ «Укрграфіт» вимог п. п. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», відповідно до якого, якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Згідно визначення, наведеного у п. 1.32 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», «господарська діяльність»- це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальних формах.

Як зазначалося вище, купівля ВАТ «Укрграфіт»електродів графітованих власного виробництва за ціною 26784грн/тн була зумовлена необхідністю збереження в умовах економічної кризи ЗАТ «ММЗ «Істіл»як ділового та надійного партнера. Придбаваючи електроди графітовані позивач звичайно ж мав намір використовувати їх у власній господарській діяльності, шляхом доробки та продажу споживачам, з метою отримання доходу що фактично ним і було зроблено.

В свою чергу, відповідачем не доведено спрямованість умислу платника податку на отримання доходу за рахунок відшкодування ПДВ.

Таким чином, висновки СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі щодо нікчемності правочину не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються долученими до справи доказами.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що під час проведення СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі планової виїзної перевірки ВАТ «Український графіт»з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2007 р. по 31.12.2008 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2007 р. по 31.12.2008 р., перевіряючими не було встановлено завищення валових витрат за вказаної операцію.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд вважає, що відповідач неправомірно дійшов висновків про завищено суму податкового кредиту вересня 2008 р., що призвело до завищення відємного значення по декларації з ПДВ за вересень 2008 р. та бюджетного відшкодування за жовтень 2008 р. в розмірі 263056 грн. та необґрунтовано прийняв податкові повідомлення-рішення № /0 від 20.01.2009 р., № /1 від 26.03.2009 р., № /2 від 01.06.2009 р. та № /3 від 14.08.2009 р. про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 263056,00 грн.

З огляду на викладене, позовні вимоги ВАТ «Український графіт»підлягають задоволенню, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення № /0 від 20.01.2009 р., № /1 від 26.03.2009 р., № /2 від 01.06.2009 р. та № /3 від 14.08.2009 р. - скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 72, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Відкритого акціонерного товариства ««Український графіт»до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі № /0 від 20 січня 2009 року, податкове повідомлення рішення № /1 від 26 березня 2009 року, податкове повідомлення рішення № /2 від 1 червня 2009 року, податкове повідомлення рішення № /3 від 14 серпня 2009 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Відкритого акціонерного товариства «Український графіт» (69600, м. Запоріжжя, Північне шосе, 20, ) 3,40 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня її складення у повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Суддя Н.В. Стрельнікова

Постанову складено у повному обсязі 29 вересня 2009 р.