Справа № 2270/10020/11
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2015-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі :головуючого-суддіШевчука О.П.
при секретарі за участі: Тимчишину В. М. позивача, представників відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_3 про визнання протиправними дій в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області про скасування наказу №188-о від 15.08.2011 року, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, в порядку ч.ч.9,10 ст.267 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду зі заявою про визнання протиправними дій Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що Вінницьким апеляційним адміністративним судом постановою від 30.07.2014 року по справі №2270/10020/11 було скасовано постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.10.2011 року, визнано протиправним та скасовано наказ в.о. начальника Контрольно-ревізійного управління в Хмельницькій області №188-о від 15.08.2011 року про звільнення ОСОБА_3, зобов'язано відповідача поновити ОСОБА_3 на посаді головного контролера-ревізора Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області та зобов'язано Державну фінансову інспекцію в Хмельницькій області нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.08.2011 року по 30.08.2014 року, однак, всупереч вимогам п.п.10.4 п.10 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду №7 від 20.05.2013 року "Про судове рішення в адміністративній справі", у згаданому рішенні суду не було вказано суму середнього заробітку, яку необхідно виплатити, в зв'язку з чим відповідачем неправомірно занижено розмір коштів середнього заробітку. Такі дії відповідача ОСОБА_3 вважає протиправними, оскільки виплата коштів відбувалась без здійснення індексації, а згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу (наданих управлінням Пенсійного фонду України в м. Кам'янець-Подільському та Кам'янець-Подільському районі), де вказано про розмір заробітної плати позивача за повні місяці перед його звільненням, заробітна плата за червень 2011 року становить 3585.08 грн., а за липень 2011 року - 3557.06 грн. Тому, згідно постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року, в якій вказано, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи із виплат за останні два календарні місяці, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата, а відтак, середньомісячна заробітна плата становить 3571,07 грн. (3585,08 грн. + 3557,06 грн. = 7142,14 грн.

Позивач в судовому засіданні подану заяву підтримав в повному обсязі, просив суд її задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечили, вказали що доводи позивача є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України, яке регулює спірні правовідносини. Просили в задоволенні вказаної заяви відмовити повністю. Детально позиція відповідача викладена в письмових поясненнях до заяви, копія яких долучена до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.07.2014 року по справі №2270/10020/11, скасовано постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.10.2011 року, визнано протиправним та скасовано наказ в.о. начальника Контрольно-ревізійного управління в Хмельницькій області №188-о від 15.08.2011 року про звільнення ОСОБА_3, зобов'язано відповідача поновити ОСОБА_3 на посаді головного контролера-ревізора Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області та зобов'язано Державну фінансову інспекцію в Хмельницькій області нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.08.2011 року по 30.08.2014 року.

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області 04.11.2014 року, згідно виконавчих листів виданих Хмельницьким окружним адміністративним судом 30.10.2014 року, винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №45323381 та ВП №45324192.

Відповідно до матеріалів відкритого виконавчого провадження ВП №45324192, головним державним виконавцем, листом Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області №22-10-01-12/7755 від 11.11.2014 року проведено повідомлення про нарахування суми вимушеного прогулу ОСОБА_3

Розпорядженням №45324192/2 від 27.11.2014 року, вказано про перерахування ОСОБА_3 коштів в сумі 69185,32 грн., які надійшли від Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області.

В ході судового розгляду даної заяви, позивачем відмічено, що згідно наданих управлінням Пенсійного фонду України в м. Кам'янець-Подільському та Кам'янець-Подільському районі Індивідуальних відомостей про застраховану особу, вказано, що розмір заробітної плати позивача за повні місяці перед його звільненням, становить: за червень 2011 року - 3585.08 грн., а за липень 2011 року - 3557.06 грн., з врахуванням того, що до вказаних сум входили виплати на відрядження. Отже, належна до виплати сума за вищевказаний період становить 118667,08 грн., проте відповідачем нараховано лише 69185,32 грн. , тобто занижено належу до виплати позивачу суму на 49481,76 грн.

Відповідно до ч.2-3 ст.14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, з набранням чинності постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.07.2014 року по справі №2270/10020/11, спірні правовідносини між позивачем та Державною фінансовою інспекцією в Хмельницькій області щодо оплати вимушеного прогулу за період з 15.08.2011 року по 30.08.2014 року перейшли у виконавчу сферу.

Статтею 255 КАС України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ч.4 ст.257 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч.1 ст.258 КАС України, за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Як встановлено в ході розгляду заяви та не заперечується позивачем, останнім отримано відповідний виконавчий лист про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.08.2011 року по 30.08.2014 року. При цьому, постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області від 05.12.2014 року (ВП №45324192) закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2270/10020/11, зокрема, про зобов'язання Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.08.2011 року по 30.08.2014 року. Підставою для прийняття такої постанови стало фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч.1 ст.181 КАС України, учасники виконавчого провадження мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси.

Якщо позивач вважає, що Державною фінансовою інспекцією в Хмельницькій області не в повному обсязі було виконано рішення суду та відповідний виконавчий документ він має право оскаржити вказану вище постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Стосовно наданого позивачем розрахунку сум середнього заробітку, згідно якого до сум заробітку необхідно включити кошти нараховані позивачу за час перебування у відрядженні, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до п.2 р.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України від 08.02.1995 року №100 ( надалі - Порядок ), середня заробітна плата розраховується виходячи з виплат за останні два календарних місяці, що передують події, з якою пов`язана виплата. Однак за п.4 Розділу ІІІ Порядку при обчисленні середньої плати за останні два місяці не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника, а саме за час перебування у відрядженні.

Суд встановив, що позивач відповідно до наказів Держфінінспекції в Хмельницькій області від 24.05.2011 № 149-к, від 17.06.2011 №176-к, від 23.06.2011 №182-к перебував у відрядженнях (копії наказів наявні в матеріалах справи); відповідно, за дні перебування у відрядженні застосований пп."ж" п.1 Порядку обчислення середньої заробітної плати. Виходячи із вищевикладеного у розрахунок суми вимушеного прогулу включались виплати червня 2011 року (8 днів), оскільки решта 33 дні - 12 днів червня та 21 день липня ОСОБА_3 перебував у відрядженні і за ці дні нарахована середня заробітна плата, яка не приймає участі у розрахунку суми середньої заробітної плати вимушеного прогулу. При цьому премія розрахункового періоду за червень місяць 2011 року враховувалась пропорційно до фактично відпрацьованих 8 днів, за п.3 Розділу ІІІ, та п.8, Розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати.

Крім того, згідно до ст.34 Закону України "Про оплату праці" компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру.

Пункт 2 Положення про порядок компенсації працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року №1427, зазначає про необхідність відповідної індексації коштів, виплачених як компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати і провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток.

Однак, суд звертає увагу позивача на те, що поняття "заробітна плата" та "середній заробіток за час вимушеного прогулу" не є тотожними. Нарахування сум індексації та компенсації на доходи, виплачені за рішенням суду, Порядком проведення індексації грошових доходів населення, та Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, не передбачено.

Виплата позивачу середньої заробітної плати з урахуванням індексації суперечить чинному порядку проведення вказаних виплат, оскільки така проводиться тільки із виплат, які законодавчо визначені, як об'єкти виплат, що підлягають індексації. Зазначені виплати повинні носити, зокрема, постійний характер, що в даному випадку відсутнє.

Тому, суд вважає, що Індивідуальні відомості про застраховану особу, надані органом Пенсійного фонду України, де вказаний розмір доходу за червень-липень 2011 року у загальній сумі, відповідно 3585,06 грн. та 3557,54 грн., не можуть бути використані для обрахування суми вимушеного прогулу.

Згідно ч.10 ст.267 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність залишення заяви ОСОБА_3 без задоволення.

Керуючись ст.ст.158-163, ч.ч.9-10 ст.267 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_3 до Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області про зобов'язання нарахування середнього заробітку із розрахунку 3571,07 грн., за час вимушеного прогулу з 15.08.2011 року по 30.08.2014 року з урахуванням індексу індексації - залишити без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 10 липня 2015 року 17:45.

Суддя/підпис/О.П. Шевчук
"Згідно з оригіналом" Суддя О.П. Шевчук