Справа № 813/4089/14
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року Справа № 876/11217/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Бориславського міського центру зайнятості на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року по справі № 813/4089/14 за позовом Бориславського міського центру зайнятості до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про скасування постанови, -

В C Т А Н О В И В:

Бориславський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, в якому просить скасувати постанову від 22 травня 2014 року про накладення штрафу в розмірі 680 грн. та визнати виконавчий лист таким, що частково не підлягає виконанню.

На підтвердження позовних вимог покликається на те, що постанова про накладення штрафу від 22 травня 2014 року ВП №42628310 винесена без врахування обставин, що впливають на можливість виконання судового рішення, а тому є незаконною та підлягає скасуванню. Вважає, що державним виконавцем необґрунтовано накладено штраф, оскільки позивачем самостійно виконано в строк рішення суду та надіслано ОСОБА_1 бланк №3-ПН та супровідним листом № 494/07 від 31 березня 2014 року повідомлено факт невиконання судового рішення в цілому, а саме: надання бланка Ф-18, так як цей бланк не використовується та не є затвердженим документом Міністерства соціальної політики України.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 6 листопада 2014 року в задоволенні позову Бориславського міського центру зайнятості відмовлено.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив позивач, який покликаючись на те, що вказана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову Львівського окружного адміністративного суду від 6 листопада 2014 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задоволити.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що на виконанні у відповідача перебував виконавчий лист №2а-5771/09/1370, що виданий 11 грудня 2013 року Львівським окружним адміністративним судом про зобов'язання Бориславського міського центру зайнятості видати приватному підприємцю ОСОБА_1 бланки №3-ПН та Ф-18-о.

Постановою державного виконавця від 25 березня 2014 року відкрито виконавче провадження із виконання вказаного виконавчого листа та боржнику надано строк для самостійного виконання рішення до 31 березня 2014 року.

31.03.2014 року супровідним листом №494/07 Бориславський міський центр зайнятості надіслав ОСОБА_1 бланк форми №3-ПН, а також повідомив, що бланки форми Ф-18-0 не використовуються в Бориславському міському центрі зайнятості.

Оскільки у встановлений термін рішення суду боржником виконано не повністю, а саме: не видано бланк форми Ф-18-0, то державним виконавцем 22 травня 2014 року винесено постанову про накладення штрафу, якою на боржника - Бориславський міський центр зайнятості накладено штраф в сумі 680 грн.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець при винесенні постанови про накладення штрафу ВП №42628310 від 22 травня 2014 року діяв в межах наданих йому повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені законом.

Одночасно, суд першої інстанції вказав, що для розгляду питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню чинним законодавством встановлено спеціальний порядок, у зв'язку з чим вказана вимога не підлягає розгляду в межах даного адміністративного спору.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Згідно із ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Частиною 2 статті 14 КАС України передбачено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Як встановлено ч. 3 ст. 14 КАС України, невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.24 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим законом.

Згідно із ч. 6 ст. 30 вказаного Закону, якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення, державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання. Відповідно до ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.76 вказаного Закону, у разі невиконання без поважних причин вимог державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції чи інші заходи, передбачені законодавством, і призначає новий строк виконання. Якщо після цього рішення не буде виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, а на боржника державним виконавцем накладається штраф у сумі двократного розміру витрат на проведення виконавчих дій у порядку, встановленому ч. 2 ст. 87 цього Закону.

Статтею 87 зазначеного закону Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу в розмірі від двох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на боржника - юридичну особу - від двадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та призначає новий строк для виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає штраф на боржника у подвійному розмірі.

Як встановлено судом першої інстанції, державному виконавцю позивач доказів про виконання судового рішення не подавав, і тому останнім винесено постанову від 22 травня 2014 року ВП № 42628310 про накладення штрафу у розмірі 680,00 грн. за невиконання позивачем рішення суду у встановлений строк.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про правомірність винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про накладення штрафу, якою за невиконання рішення суду накладено на боржника штраф у розмірі 680,00 грн.

Колегія суддів також зазначає, що державний виконавець на момент відкриття виконавчого провадження не має повноважень щодо перевірки відповідності законодавству резолютивної частини рішення, відображеної у виконавчому документі, а зобов'язаний виконати таке рішення в силу приписів ч.2 ст.257 КАС України.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання в тому, що наведені апелянтом підстави для скасування постанови Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року не заслуговують на увагу, оскільки позивачем не доведено поважності невиконання рішення суду в повному обсязі, а тому постанова відповідача про накладення штрафу від 22 травня 2014 року ВП № 42628310 винесена правомірно та у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Також, апеляційний суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки чинним законодавством для розгляду вказаного питання передбачений спеціальний порядок.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Бориславського міського центру зайнятості залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року по справі № 813/4089/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Я.С. Попко

Р.П. Сеник