Справа № 808/9127/14
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2015 рокусправа № 808/9127/14(ДО/808/1250/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Катоіл плюс» на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2015 року в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Катоіл плюс»

до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Катоіл плюс», в якому позивач просить визнати противоправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 26.12.2012 № /29355 та № /29356.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду та прийняти нову, якою позов задовольнити в повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини справи та порушено норми матеріального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що посадовими особами Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області було проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Катоіл плюс» з питання підтвердження фінансово-господарських відносин з платником податків ТОВ «Донтрансторг» за період з 01.07.2009 по 31.07.2012, за результатами якої складено акт від 07.12.2012 № 2423/22-1-36332535.

В ході перевірки контролюючим органом було виявлено порушення з боку позивача: п. 4.1 ст. 4, п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5, п. 10.1 ст. 10 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого завищено валові доходи за 3 квартал у розмірі 143793,00 грн. та занижено податок на прибуток підприємства всього у сумі 283621,00 грн.; пп. 3.1.1 п. 3.1 п. 4.1, пп. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого завищено податкові зобов'язання за серпень 2010 року на суму 28759,00 грн., завищено податковий кредит за серпень 2010 року на суму 28759,00 грн. та занижено податок на додану вартість всього у сумі 226895,00 грн.

На підставі акту перевірки податковим органом 26.12.2012 прийняті податкові повідомлення-рішення № /29355 та № /29356, які оскаржуються в даній адміністративній справі.

Надаючи оцінку обґрунтованості та правомірності оскаржуваних рішень суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», чинного на час виникнення спірних правовідносин, валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами.

Згідно з п. 5.1 ст. 5 вказаного Закону валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пп. 5.3 - 5.7 цієї статті (пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 цього Закону).

Не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку (пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону).

Відповідно до п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», чинного на момент виникнення спірних правовідносин, датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається, зокрема, дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Згідно з пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 зазначеного Закону податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 вищезазначеного Закону встановлено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документам.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Катоіл плюс» (покупець) та ТОВ «Донтрансторг» (продавець) були укладені договори № 26/11-09 від 26.11.2009 та № 8/02-10 від 08.02.2010, за умовами яких продавець передає у власність покупця бензин (А-80, А-92, А-95) та дизельне паливо.

На підтвердження здійснення господарських операцій по вказаним договорам позивачем надано накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, акт приймання, змінні звіти операторів, які здійснювали приймання та реалізацію отриманих нафтопродуктів.

При цьому колегія суддів встановила, що вказані первинні документи складені відповідно до вимог чинного законодавства. Вищезазначені договори не було визнано недійсними в судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що первинні документи, у тому числі і податкові накладні, видані ТОВ «Донтрансторг», не можуть свідчити про реальність здійснення поставки нафтопродуктів ТОВ «Катоіл плюс», оскільки ухвалою Ворошиловського районного суду м. Донецька від 24.13.2013 у справі № 255/15917/13-к встановлені факти, які вказують на неможливість укладання первинних документів та їх підписання ОСОБА_1 як директором ТОВ «Донтрансторг», оскільки, як зазначено в даній ухвалі, ОСОБА_1 у липні 2009 року передав установчі документи та печатку ОСОБА_2

Проте суд апеляційної інстанції зазначає, що для формування податкового кредиту необхідно оцінювати реальність (фактичність) проведеної господарської операції.

Не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку, так само як й протиправна діяльність посадових осіб цього контрагента, встановлена вироком суду.

Факт таких порушень вимог чинного законодавства з боку контрагента позивача та його посадових осіб може бути підставою для висновку про необґрунтованість заявлених позивачем вимог про надання податкової вигоди - відшкодування ПДВ з державного бюджету, якщо податковий орган доведе, що позивач діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допускали контрагенти за ланцюгом постачання.

Такі обставини не були доведені відповідачем, а тому висновки податкової інспекції в цій частині, як і висновки суду першої інстанції, є необґрунтованими.

При цьому самим відповідачем не заперечується, що позивачем під час перевірки були надані всі первинні документи, які підтверджують факт виконання умов договорів, укладених з ТОВ «Донтрансторг», позивачем сплачено до бюджету всі передбачені законодавством податки та збори.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до положень Бюджетного кодексу України бюджетному відшкодуванню підлягають суми, які були сплачені до бюджету.

Акт перевірки не містить жодної інформації про порушення вимог податкового та іншого законодавства з боку ТОВ «Донтрансторг», зокрема, щодо недекларування та/або несплати податкових зобов'язань вказаним контрагентом.

Додатково суд апеляційної інстанції зазначає, що неналежне виконання податкових зобов'язань контрагентами позивача тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цих осіб. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції доходить висновку про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а тому постанова суду підлягає скасуванню із прийняттям нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю «Катоіл плюс» задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2015 року в адміністративній справі № 808/9127/14 скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Катоіл плюс» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 26.12.2012 № /29355 та № /29356.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст постанови складений 10 липня 2015 року.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова