Справа № 7544/10/2170
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2011-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2011 р. Справа № 2-а-7544/10/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кравченко К.В.,

при секретарі: Сердюк О.О.,

за участю:

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

публічного акціонерного товариства «Бериславський машинобудівний завод»

до державної податкової інспекції у Бериславському районі Херсонської області

про визнання недійсним податкових повідомлень-рішень,

встановив:

У грудні 2010 року публічне акціонерне товариство «Бериславський машинобудівний завод» (далі позивач) звернулось до суду з позовом до державної податкової інспекції у Бериславському районі Херсонської області (далі ДПІ, відповідач) про визнання недійсним наступних податкових повідомлень-рішення від 20.12.2010 р.:

- №/2, яким позивачу нараховані податкові зобовязання по податку на прибуток на суму 20250 грн., у тому числі 13500 грн. за основним платежем та 6750 грн. за штрафними санкціями;

- №/2, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за травень 2008 року на суму 73089 грн. та нараховані зобовязання з ПДВ в сумі 73089 грн. та 36544,50 грн. штрафні санкції;

- №/2, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за травень 2008 року на суму 1000 грн. та нараховані зобовязання з ПДВ в сумі 1000 грн. та 500 грн. штрафні санкції;

Спірні рішення винесені на підставі акту від 14.09.2010р. №244/23/00211004 про результати невиїзної документальної перевірки позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за травень 2008 року та податку на прибуток за ІІ квартал 2008 року, а також за результатами апеляційного оскарження позивачем податкових повідомлень-рішень до ДПІ та ДПА України в Херсонській області.

За висновками акту перевірки позивач порушив вимоги ст.203, 215, 662, 655. 656 ЦК України за правочинами, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, по ланцюгу постачання товару ТОВ «ПБК «Вертикаль» - ВАТ «Бериславський машинобудівний завод», внаслідок чого в порушення пп.7.4.1, 7.4.4 п.7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.97р. № 168/97-ВР позивачем завищено податковий кредит квітня 2008р. на 10799,96 грн., та в порушення пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» завищено валові витрати в ІІ кварталі 2008 року на 54000 грн.. В акті перевірки також вказується на завищення позивачем заявленого до бюджетного відшкодування ПДВ за травень 2008 року на суму 10799,96 грн. по операціям з ТОВ «ПБК «Вертикаль», а також на суму 63289,07 грн. по операціям позивача у квітні 2008 року з ТОВ «Комплектгрупснаб» із придбання металопродукції. Підставою для невизнання кредиту по операціям з ТОВ «Комплектгрупснаб» за актом перевірки є те, що за результатами зустрічної перевірки не вдалось отримати документальне підтвердження декларування ПДВ та сплати цього податку до бюджету такими підприємствами як ТОВ «Ферум-М», ТОВ «Сфера Транс» та ТОВ «Фармасвіт», які згідно відповідей інших податкових органів є постачальниками ТОВ «Комплектгрупснаб», і які є припиненими або визнані банкрутом.

Саме ці висновки акту перевірки дали ДПІ підстави для винесення повідомлень-рішень, які оспорюються позивачем в рамках даної адміністративної справи.

Згідно позовної заяви та пояснень представників позивача в судовому засіданні, позивач не погоджується з висновками акту перевірки та спірними рішеннями з тих підстав, що проведені позивачем у квітні 2088 року операції із придбання у ТОВ «ПБК «Вертикаль» та ТОВ «Комплектгрупснаб» металопрокату та чавуну є цілком реальними та законними операціями, придбання товару за цими операціями та сплата ПДВ у складі ціни цього товару підтверджені належним чином оформленими первинними документами, які давали позивачу правові підставі включити вартість товару до складу валових витрат цього періоду, а сплачений цим продавцям ПДВ до податкового кредиту декларації з ПДВ за квітень 2008 р. і включити його до розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ за травень 2008р.. Висновки відповідача про неможливість підтвердження сплати до бюджету сум ПДВ постачальниками товарів (робіт, послуг) по ланцюгам проходження товарів не можуть бути підставою для зменшення заявленої до бюджетного відшкодування суми ПДВ, оскільки у платника податку відсутній механізм та не передбачений обовязок по контролю за декларуванням та сплатою ПДВ до бюджету постачальниками товарів (робіт, послуг) по ланцюгу до виробника.

Відповідач надав суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких вказує на те, що головною умовою для отримання бюджетного відшкодування з ПДВ платником податку є сплата ПДВ до бюджету постачальниками товарів (робіт, послуг) на всіх етапах (ланцюгах) проходження товарів (робіт, послуг), починаючи від виробника або експортера цих товарів (робіт, послуг). Проведеними зустрічними перевірками по ланцюгам поставок позивачу товарів до виробника не вдалось встановити факту надмірної сплати ПДВ по постачальникам позивача у другому ланцюгу - ТОВ «Ферум-М», ТОВ «Сфера Транс» та ТОВ «Фармасвіт», а також встановлено укладання нікчемних угод із постачальником в першому ланцюгу - ТОВ «ПБК «Вертикаль». З цих підстав ДПІ вважає висновки акту перевірки позивача обґрунтованими, а винесені на підставі цього акту відносно позивача податкові повідомлення-рішення правомірними.

Позиції сторін були підтримані їх представниками під час судового розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного.

Аналіз змісту акту перевірки, як підстава для винесення спірних рішень, свідчить про те, що висновки ДПІ про завищення позивачем валових витрат на 54000 грн. та податкового кредиту і бюджетного відшкодування на суму 74089,03 грн. ґрунтуються виключено на отриманих відповідачем відповідях інших податкових інспекцій, які проводили зустрічні перевірки постачальників позивачу товарів до виробника, згідно яких всі угоди, укладені ТОВ «ПБК «Вертикаль», є нікчемними в силу реальної неможливості здійснення цим підприємством задекларованих операцій, а по підприємствам ТОВ «Ферум-М», ТОВ «Сфера Транс» та ТОВ «Фармасвіт», які є постачальниками ТОВ «Комплектгрупснаб», неможливо встановити факт надмірної сплати ПДВ, оскілки ці підприємства згідно інформації з АІС «РПП» мають такі стани: припинено але не знято з обліку; господарським судом визнано банкрутом.

Наведені відповідачем в акті перевірки доводи неправомірності формування позивачем валових витрат, податкового кредиту та бюджетного відшкодування з ПДВ суд оцінює з точки зору відповідності викладених в цьому акті перевірки обставин постачання товару позивачу фактичним обставинам справи, які встановлені в ході судового розгляду даної справи, а також з точки зору узгодженості цих висновків з положеннями податкового законодавства.

На час проведення позивачем вищезазначених операцій порядок формування платником податку валових витрат був встановлений статтею 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 р. № 334/94-ВР, порядок формування платником податку податкового кредиту був встановлений пунктом 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.97 р. № 168/97, а порядок визначення суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України, або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків - нормами пункту 7.7 статті 7 цього Закону.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону № 334/94-ВР валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно до п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 зазначеного Закону до складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.8 цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 п.5.3 ст.5 вказаного Закону передбачено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно пункту 1.7 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.97р. № 168/97 податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Згідно абзацу першого підпункту 7.4.1 пунктом 7.4 ст. 7 Закону № 168/97 податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт /послуг/ - актом прийняття робіт /послуг/ чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт /послуг/ /підпункт 7.4.5 цього ж пункту/.

Відповідно до підпункту 7.5.1 пункту 7.5 ст. 7 названого Закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів /робіт, послуг/, дата виписки відповідного рахунку /товарного чека/ - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів /робіт, послуг/.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168/97 сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168/97, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг).

Отже, Закон № 168/97 передбачає необхідність врахування як надходжень сум податку разом із вартістю товарів (послуг), що поставляються платником податку, так і витрат цього платника на сплату сум податку на додану вартість у складі ціни товарів (послуг), що придбані ним з метою використання у господарській діяльності. При цьому за певних обставин може утворюватися ситуація, коли різниця між податковими зобов'язаннями (тобто надходженнями сум податку на додану вартість) та податковим кредитом (витратами зі сплати податку в ціні товарів та послуг) буде від'ємною. Ця різниця за певних умов підлягає відшкодуванню платнику податку з державного бюджету.

Позивач є товаровиробником, основними видом діяльності якого є виробництво комплектуючих для машинобудування (поршневих двигунів внутрішнього згоряння, деталей до них, виробництво інших машин та устаткування загального призначення). Позивач здійснює реалізацію продукції як на території України, так на експорт, і має штат працівників 570 чоловік.

Перевищення сплаченого позивачем ПДВ над отриманим, і як наслідок виникнення у позивача права на бюджетне відшкодування у певних податкових періодах, є цілком економічно виправданим та узгоджується з вказаними видами діяльності позивача.

За змістом статті 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, виходячи із приписів вищевказаних норм закону, відсутність первинних документів, які підтверджують проведення господарських операцій (платіжні документи, видаткові та податкові накладні, акти виконаних робіт тощо) безспірно позбавляє платника податку права на включення сплачених (нарахованих) сум за такими операціями до валових витрат та до податкового кредиту.

Як встановлено судом і підтверджено позивачем копіями податкових накладних, платіжних доручень, банківських виписок, видаткових та товарно-транспортних накладних, прибуткових ордерів про надходження товару на склад, на момент проведення перевірки у позивача були наявні всі необхідні документи, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для включення до податкового кредиту та валових витрат сум, сплачених позивачем у квітні 2008 року підприємствам ТОВ «ПБК «Вертикаль» та ТОВ «Комплектгрупснаб» за металопродукцію.

ДПІ в акті перевірки не посилається на невідповідність вимогам законодавству первинних документів, за якими позивач формував валові витрати та податковий кредит, не вказує на неправильність складання позивачем податкових декларацій з ПДВ та розрахунків належних до бюджетного відшкодування сум ПДВ, а також не посилається на відсутність фактичної сплати позивачем у складі ціни товарів сум ПДВ, які увійшли до задекларованого позивачем бюджетне відшкодування.

Аналіз наданих позивачем податкових накладних, первинних документів та договорів свідчить про дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум валових витрат, податкового кредиту та бюджетного відшкодування з податку на додану вартість по операціям з ТОВ «ПБК «Вертикаль» та ТОВ «Комплектгрупснаб» в квітні 2008 року.

Разом з тим, будь-які первинні документи (у тому числі договори, накладні, податкові накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Суд зазначає, що наявність у позивача належно оформлених первинних документів по операціям з ТОВ «ПБК «Вертикаль» та ТОВ «Комплектгрупснаб», які відповідно до Законів №168/97 та № 334/94-ВР необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту та валових витрат, а також сплата позивачем вартості товару з урахуванням ПДВ, є обовязковими але не вичерпними підставами для висновку про правомірне декларування позивачем податкового кредиту та валових витрат за цими операціями.

Для встановлення обґрунтованості декларування платником податку податкового кредиту та валових витрат суду необхідно встановити також наступні обставини:

- реальність здійснення господарських операцій, суми за якими віднесені до податкового кредиту та валових витрат;

- наявність у продавців товарів, робіт (послуг), які видавали податкові накладні, спеціальної податкової правосуб'єктності;

- віднесення до складу податкового кредиту та валових витрат лише сум, сплачених (нарахованих) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), що підлягають використанню у господарській діяльності платника податку;

На виконання вимог суду позивач надав всі наявні в нього документи, складання яких було обумовлено економічною сутністю проведених позивачем операцій з придбання металопродукції у ТОВ «ПБК «Вертикаль» та ТОВ «Комплектгрупснаб», а саме:

- документи, повязані із доставкою позивачем металопродукції від продавців власним автотранспортом: товарно-транспортні накладні, засвідчені печатками вантажовідправників - ТОВ «ПБК «Вертикаль» у м.Харкові та ТОВ «Комплектгрупснаб» у м. Дніпропетровськ та м.Запоріжжя; подорожні листи вантажних автомобілів на здійсненні перевезень по маршрутам Берислав Харків - Берислав, Берислав Дніпропетровськ - Берислав, Берислав Запоріжжя Берислав; посвідчення про відрядження водіїв вантажних автомобілів до вказаних міст навантаження металопродукції, які також засвідчені підписами та печатками вказаних постачальників;

- документи про оприбуткування позивачем на свій склад металопродукції, отриманої від ТОВ «ПБК «Вертикаль» та ТОВ «Комплектгрупснаб»: прибуткові ордери про надходження товару на склад позивача;

- документи про використання придбаної металопродукції у виробництві: лімітні карти, на відпуск металу, вимоги на виписку металу зі складу, матеріальні звіти по випуску продукції, норми витра матеріалів на виготовлення продукції тощо;

- документи про реалізацію виготовлено продукції із метала, придбаного у вказаних продавців: видаткові та податкові накладні на реалізацію продукції на території України та вантажно-митні декларації на експорт продукції.

Слід також зазначити, що ні в акті перевірки, ні в ході судового розгляду ДПІ не посилалось на той факт, що до складу податкового кредиту та валових витрат позивачем були віднесені суми, сплачені у зв'язку з придбанням товарів (послуг), що не підлягають використанню у господарській діяльності позивача.

Факт того, що податковий кредит по операціям з ТОВ «ПБК «Вертикаль» та ТОВ «Комплектгрупснаб» формувався позивачем на підставі податкових накладних, які виписані платниками податків, що мали право на виписку таких накладних і були зареєстровані як платники податку на додану вартість, не оспорювався відповідачем ні в акті перевірки, ні в ході розгляду справи. Надані позивачем витяги з Реєстру платників ПДВ, розміщеного на офіційній сторінці ДПА України у мережі Інтернет, підтверджують наявність у цих постачальників спеціальної податкової правосуб'єктності на час проведення операцій із позивачем.

Проаналізувавши всі надані позивачем документи по поставкам металопродукції від вказаних постачальників, суд приходить до висновку, що реальність цих операцій доведена позивачем належними та достатніми доказами.

Що стосується наведених в акті перевірки обставин діяльності контрагентів у першому ланцюгу поставок ТОВ «ПБК «Вертикаль» та у другому ланцюгу ТОВ «Ферум-М», ТОВ «Сфера Транс» та ТОВ «Фармасвіт», то їх вплив на право позивача на податковий кредит та бюджетне відшкодування слід оцінювати з урахуванням можливої обізнаність позивача щодо таких обставин.

При цьому суд виходить з того, що саме по собі невиконання контрагентом платника податків своїх зобов'язань по сплаті податку до бюджету ще не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість.

У разі, якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податкова інспекція не визнає обґрунтованим віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, постачальники були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також мали свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, покупець не може нести відповідальність ні за несплату податків продавцями, ні за можливу недостовірність відомостей про них, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

Докази, які б підтвердили той факт, що позивач був обізнаний про обставини діяльності вказаних контрагентів, в матеріалах справи відсутні.

Також ДПІ не обґрунтовує наявність у позивача реальної можливість зясувати всі обставини діяльності постачальників товарів до виробника на момент придбання товару, з метою виявлення тих обставин, які унеможливлюють віднесення сум ПДВ до податкового кредиту.

За таких обставин у суду відсутні підстави вважати, що позивач міг знати, або мав реальну можливість зясувати наведені в акті перевірки обставини діяльності вказаних контрагентів на момент придбання у цього постачальника металопродукції в квітні 2008 року.

Суд також звертає увагу на недоведеність ДПІ належними доказами висновків акту перевірки щодо «фіктивності» ТОВ «ПБК «Вертикаль» та «безтоварності» господарських операцій позивача з цим постачальником, а посилання ДПІ в обґрунтування цих висновків лише на висновки актів перевірок інших податкових інспекцій суд вважає недостатнім.

Слід зазначити, що згідно наданих ДПІ копій податкових декларацій вищевказаних постачальників за квітень 2008р. із додатками №5, ці постачальники декларували свої податкові зобовязання.

ДПІ також не надало суду доказів, які б свідчили про те, що позивач систематично проводить свої господарські операції переважно з тими контрагентами, які не дотримуються податкової дисципліни та не сплачують податків.

Суд вважає, що наведені в акті перевірки обставини діяльності постачальників позивача першому та другому ланцюгу поставок не можуть бути причинами для зменшення заявленого позивачем бюджетного відшкодування за травень 2008 року.

Що стосується встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість, то відповідно до положень Закону № 168/97 під цим фактом розуміється сплата податку на додану вартість у складі ціни товарів (послуг), що придбані платником податку, і розрахунки за які є здійсненими.

ДПІ не заперечує того факту, що за травень 2008 року до відшкодування з бюджету позивачем заявлені суми ПДВ, які не перевищують суми цього податку, фактично сплачені позивачем у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг), що підтверджує дотримання позивачем вимог пп. 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168/97.

Твердження ДПІ про те, що позивач має право на віднесення до податкового кредиту та бюджетного відшкодування сум ПДВ лише при встановленні факту надмірної сплати цього податку до бюджету усіма постачальниками відповідних товарів (послуг) по всьому ланцюгу постачальників до виробника, і несплата податку до бюджету бодай одним з учасників ланцюга виключає можливість бюджетного відшкодування, суд вважає такими, що не ґрунтується на Законі № 168/97.

З урахуванням встановлених фактичних обставини справи суд приходить до висновку, що дії позивача при формуванню валових витрат, податкового кредиту та бюджетного відшкодування з ПДВ за травень 2008 року з урахуванням сум, сплаченого в адрес ТОВ «ПБК «Вертикаль» та ТОВ «Комплектгрупснаб», свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції з цими постачальниками не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту.

Зясовані обставини господарської діяльності позивача не дають підстав вважати, що головною метою позивача було одержання доходу саме за рахунок податкової вигоди, зокрема відшкодування податку на додану вартість з бюджету, за відсутності наміру здійснювати реальну підприємницьку діяльність.

Перевіривши наведені відповідачем в акті перевірки доводи для донарахування позивачу спірними повідомленнями-рішеннями податкових зобовязань, встановивши фактичні обставини проведених позивачем спірних господарських операцій, суд приходить до висновку, що позивачем не допущено порушень вимог Законів України «Про податок на додану вартість» та «Про оподаткування прибутку підприємств» при формуванні податкового кредиту та валових витрат по операціям з ТОВ «ПБК «Вертикаль» та ТОВ «Комплектгрупснаб» в квітні 2008 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає спірні податкові повідомлення-рішення безпідставними, а позовні такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 8, 9, 12, 19, 158, 159, 160-163, 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Бериславський машинобудівний завод» до державної податкової інспекції у Бериславському районі Херсонської області задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення рішення державної податкової інспекції у Бериславському районі Херсонської області від 20.12.2010 р. № /2, №/2 та №/2.

Стягнути з Державного бюджету України на користь публічного акціонерного товариства «Бериславський машинобудівний завод» витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 грн. 40 коп..

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 15 липня 2011 р.

Суддя Кравченко К.В.

кат. 8.2.1