Справа № 826/18525/14
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Бабенко К.А
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Кузьменка В.В., Шурка О.І., секретаря Чепурко Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Прокуратури Київської області на Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Київської області про визнання неправомірними дій, скасування Висновків, визнання протиправним та скасування Наказу, поновлення на посаді, стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог скасувати та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення Позивача та представників Сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, Постанову суду першої інстанції - скасувати, ухвалити нову Постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю з наступних підстав.

Відповідно до Розпорядження Прокурора Київської області від 30.09.2014 року №151 комісією у складі заступника Прокурора Київської області державного радника юстиції 3 класу Проценка І.О., начальника відділу роботи з кадрами прокуратури області старшого радника юстиції Крижановського О.А., начальника організаційно-контрольного відділу старшого радника юстиції Джуманюк І.В., старшого прокурора відділу роботи з кадрами прокуратури області юриста 1 класу Ткаченка Ю.В. проведено службове розслідування за фактом отримання неправомірної вигоди Позивачем, за результатами якого Відповідачем складено Висновок службового розслідування за фактом отримання неправомірної вигоди слідчим в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_2 від 23 жовтня 2014 року (надалі - Висновок службового розслідування), копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.156-163).

Як зазначено у Висновку службового розслідування, приводом для службового розслідування стало повідомлення старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України Романенка В.В. та Ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва щодо позаслужбових дій Позивача. Під час службового розслідування, зокрема встановлено, що Позивачем відповідно до доручення начальника першого слідчого відділу від 27.03.2014 року здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000008, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань прокурором Богуславського району 28.03.2013 за рапортом прокурора прокуратури щодо самостійного виявлення прокурором кримінального правопорушення за результатами перевірки в порядку нагляду щодо виявлення в діях працівників Держкомзему в Богуславському районі зловживань в інтересах третіх осіб при наданні висновків про погодження землевпорядної документації щодо відведення земельних ділянок у власність 17 громадянам загальною площею 2,04 га вартістю 76296 грн., які мали обмеження на їх використання, оскільки відносяться до земель лісового фонду. 24 вересня 2014 року, приблизно о 17 годині 20 хвилин, Позивачем одержано від ОСОБА_9 у якості неправомірної вигоди грошові кошти у розмірі 40000 грн. за непритягнення його до кримінальної відповідальності у вищевказаному кримінальному провадженні.

Наказом Відповідача «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 23 жовтня 2014 року №26к, копія якого також наявна в матеріалах справи (а.с.14), за вчинення проступку, що порочить працівника прокуратури та порушення Присяги працівника прокуратури, вимог Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури юриста 1 класу ОСОБА_2 звільнено з посади слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області.

Відповідно до частини першої ст. 46-2 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII (надалі - Закон №1789-XII), зокрема прокурори і слідчі можуть бути звільнені з роботи на загальних підставах, передбачених законодавством про працю.

А згідно з частиною другою цієї ж статті, прокурори і слідчі підлягають звільненню з органів прокуратури, у тому числі з позбавленням класного чину, також у таких випадках: недотримання пов'язаних із проходженням служби в органах прокуратури вимог, передбачених частиною шостою статті 46 цього Закону, та інших вимог і обмежень, які встановлюються законом; порушення "Присяги працівника прокуратури" чи відмови від її прийняття; набрання законної сили обвинувальним вироком щодо них; за результатами атестації у разі невідповідності працівника займаній посаді; припинення громадянства України; притягнення до відповідальності згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України; набрання законної сили судовим рішенням, відповідно до якого працівника притягнуто до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов'язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" у разі неможливості або відсутності згоди на переведення на іншу посаду у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі.

Позивачем прийнято Присягу працівника прокуратури 10 лютого 2011 року (а.с.98).

Згідно з частиною другою ст. 46 Закону №1789-XII, в чинній на час прийняття Позивачем Присяги працівника прокуратури редакції, особи, вперше призначені на посади помічників прокурорів, прокурорів управлінь, відділів, слідчих прокуратури, приймають "Присягу працівника прокуратури" такого змісту: "Я, (прізвище, ім'я, по батькові) вступаючи на службу в прокуратуру, присвячую свою діяльність служінню Українському народові і Українській державі та урочисто присягаю: неухильно додержуватися Конституції, законів та міжнародних зобов'язань України; сумлінним виконанням своїх службових обов'язків сприяти утвердженню верховенства права, законності та правопорядку; захищати права і свободи людини та громадянина, інтереси суспільства і держави; постійно вдосконалювати свою професійну майстерність, бути принциповим, чесно, сумлінно і неупереджено виконувати свої обов'язки, з гідністю нести високе звання працівника прокуратури. Усвідомлюю, що порушення присяги несумісне з подальшим перебуванням в органах прокуратури".

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII, державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів; ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Згідно зі ст. 121 Конституції України, прокуратура України становить єдину систему, на яку покладаються:1) підтримання державного обвинувачення в суді; 2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом; 3) нагляд за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство; 4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян; 5) нагляд за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами.

З наведеного вбачається, що Позивач, працюючи в органах прокуратури до винесення оскарженого ним Наказу Відповідача про звільнення, був державним службовцем з особливим статусом.

Згідно з частиною першою ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Як зазначено в Постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-403а12 за позовом до Львівської митниці Державної митної служби України про поновлення на посаді та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, аналізуючи текст Присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв'язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Тобто, як порушення Присяги, так і дисциплінарне правопорушення може бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) норм, а дисциплінарне правопорушення пов'язується лише з порушенням правових вимог щодо проходження публічної служби.

Аналогічна правова позиція викладена також в Постановах Верховного Суду України від 4 червня 2013 року №21-167а13 та від 9 липня 2013 року №21-217а13.

Відповідно до ст. 2 Дисциплінарного статуту прокуратури України, затвердженого Постановою Верховної ради України від 06 листопада 1991 року №1796-ХІІ (надалі - Дисциплінарний статут), працівники прокуратури повинні мати високі моральні якості, бути принциповими і непримиренними до порушень законів, поєднувати виконання своїх професійних обов'язків з громадянською мужністю, справедливістю та непідкупністю. Вони повинні особисто суворо додержувати вимог закону, виявляти ініціативу в роботі, підвищувати її якість та ефективність і сприяти своєю діяльністю утвердженню верховенства закону, забезпеченню демократії, формуванню правосвідомості громадян, поваги до законів, норм та правил суспільного життя; будь-які порушення прокурорсько-слідчими працівниками законності та службової дисципліни підривають авторитет прокуратури, завдають шкоди інтересам держави та суспільства.

Згідно з частиною третьою ст. 48 Закону №1789-XII, за порушення закону, неналежне виконання службових обов'язків чи скоєння ганебного вчинку прокурори і слідчі несуть відповідальність згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України, який затверджується Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 8, 9 Дисциплінарного статуту, дисциплінарні стягнення щодо прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури застосовуються за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури; дисциплінарними стягненнями є: догана; пониження в класному чині; пониження в посаді; позбавлення нагрудного знаку "Почесний працівник прокуратури України"; звільнення; звільнення з позбавленням класного чину.

А згідно зі ст. 11 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку; з метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного правопорушення, або невиконання вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" за поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції за рішенням керівника особи, яка вчинила таке правопорушення, проводиться службове розслідування відповідно до порядку проведення службового розслідування в органах прокуратури України.

Так, особливість дисциплінарної відповідальності працівників прокуратури полягає і в тому, що вона настає не тільки за порушення допущенні під час проходження служби, а й за допущені проступки, що порочать честь працівника органів прокуратури.

Як зазначено в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2013 року у справі №2а-13618/11/2070 (К/9991/44553/12) за позовом до прокуратури Харківської області, Генеральної прокуратури України про скасування наказів та поновлення на роботі, посилання позивача, що постанова про порушення кримінальної справи не є підставою для звільнення, а звільнення можливе лише за наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили, є безпідставними, оскільки відсутність кримінальної відповідальності за вчинення певних дій не є тотожним із застосуванням до позивача дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які дискредитують звання працівника прокуратури.

З урахуванням викладеного, оскаржений Позивачем Наказ Відповідача прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, вимоги якої Відповідачем виконано.

Згідно з частиною другою ст. 235 Кодексу законів про працю, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

У зв'язку з тим, що оскаржений Позивачем Наказ Відповідача є законним та обґрунтованим, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для виплати Позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв'язку з чим, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як вже зазначалось, Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану ним Постанову лише в частині та прийняти в цій частині нову Постанову. Проте, згідно зі ст. 198 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін; 2) змінити постанову суду; 3) скасувати її та прийняти нову постанову суду; 4) скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі; 5) визнати постанову суду нечинною і закрити провадження у справі. Тобто зазначеною статтею визначено вичерпний перелік повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду справи в апеляційному порядку та в якій не передбачено часткове скасування постанови суду першої інстанції і ухвалення саме в цій частині нової постанови, у зв'язку з чим, колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржуваної Постанови суду першої інстанції в цілому та ухвалення нової Постанови.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, Постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 квітня 2015 року скасовується та ухвалюється нова Постанова, якою у задоволенні адміністративного позову відмовляється повністю.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Прокуратури Київської області задовольнити, Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 квітня 2015 року скасувати, ухвалити нову Постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Постанову складено у повному обсязі 09.07.2015 року.

Головуючий суддя Бабенко К.А.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Головуючий суддя Бабенко К.А

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.