Справа № 808/3672/15
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року о 10 год. 00 хв.Справа № 808/3672/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Федорук І.В.

за участю представників:

позивача не зявився,

відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за заявою ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

до Фермерського господарства «ОСОБА_2Г.»

про зупинення видаткових операцій,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду із поданням звернулася ОСОБА_1 обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі заявник) до Фермерського господарства «ОСОБА_2Г.» (далі відповідач), в якому заявник просить суд зупинити видаткові операції на рахунках ФГ «ОСОБА_2Г.».

В обґрунтування вимог подання зазначено, що за підприємством станом на дату звернення до суду обліковується узгоджений податковий борг в розмірі 4478,64 грн. У звязку з ненаданням на запит податкового керуючого документів з переліком майна, на яке буде розповсюджено право податкової застави, податковим керуючим ФГ «ОСОБА_2Г.» складено акт про перешкоджання виконання податковим керуючим повноважень та відмови від опису майна в податкову заставу. У звязку з чим заявник скористався своїм правом на звернення до суду передбаченим п.п.20.1.31, 21.1.32 Податкового кодексу України, а саме у разі перешкоджання з боку платником податків виконанню податковим керуючим повноважень, визначених Податковим кодексом України.

В судове засідання заявник не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити заявлені вимоги. В судове засідання представник відповідача не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Згідно з ч.8 ст.183-3 КАС України неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду подання. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі сторін. На підставі приписів ч.6 ст.12 та ч.1 ст.41 КАС України у звязку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку про задоволення вимог подання з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що станом на 06.07.2015 за боржником обліковується узгоджений податковий борг в розмірі 4478,64 грн., а саме 4251,28 грн. податковий борг з податку на додану вартість та 227,36 грн. з плати за землю, який виник на підставі наступного.

В період з 14.01.2013 по 14.01.2013 співробітниками ОСОБА_1 ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФГ «ОСОБА_2Г.» з питання несвоєчасності сплати узгодженої суми грошового зобовязання з податку на додану вартість за період з 03.04.2012 по 21.11.2013, за результатами якої складено акт №17/08-32-15-03/204897 від 17.01.2014. На підставі акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення рішення № від 04.02.2014, яким відповідачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 5780,57 грн. Вказане податкове повідомлення рішення отримано уповноваженою особою відповідача 08.02.2014, доказів оскарження податкового повідомлення рішення суду не надано.

Відповідачем в добровільному порядку сплачено податкове зобовязання з податку на додану вартість на суму 1550,08 грн., у звязку сума податкового боргу становить 4230,49 грн. Крім того, відповідачу за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобовязання, в порядку ст.129 Податкового кодексу України, нарахована пеня в розмірі 20,79 грн.

У відповідності до п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Згідно з п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до п.58.2 ст.58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Враховуючи отримання відповідачем податкового повідомлення рішення, відсутність доказів оскарження податкового повідомлення рішення, податкове зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 4251,28 грн. є узгодженим. Відомості про добровільну сплату відповідачем зазначеного узгодженого податкового зобовязання у встановлений законодавством строк відсутні.

Крім того, відповідач на виконання вимог чинного законодавства до ОСОБА_1 ОДПІ подав податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік, в якій самостійно визначив грошове зобовязання з плати за землю за березень квітень 2015 року в розмірі 235,02 грн. Разом з тим, у звязку з наявною за відповідачем переплатою в розмірі 7,66 грн. податкове зобовязання з плати за землю складає 227,36 грн.

Відповідно до п.286.2 ст.286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Пунктом 287.3 ст.287 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

У встановлений законодавством строк податкове зобовязання з орендної плати за землю за березень-квітень 2014 року в розмірі 227,36 грн. сплачено не було. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про підтвердження податкового боргу з орендної плати за землю за березень-квітень 2014 року, самостійно визначеного в податковій декларації, в розмірі 227,36 грн.

З матеріалів справи судом встановлено, що заявником вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, а саме відповідно до ст.59 Податкового кодексу України заявником надіслана відповідачу податкова вимога №115-25 від 26.02.2014 на суму 4359,38 грн., яка отримана 05.03.2014 уповноваженою особою ФГ «ОСОБА_2Г.».

Наказом начальника ОСОБА_1 ОДПІ №394 від 17.03.2014 податковим керуючим підприємства-боржника ФГ «ОСОБА_2Г.» призначено головного державного інспектора відділу погашення заборгованостей ОСОБА_3

05 червня 2015 року на адресу відповідача ОСОБА_1 ОДПІ направлено лист №11120/23 від 03.06.2015 «Про виділення майна в податкову заставу» з проханням надати протягом пяти робочих днів з наступного дня від отримання цього листа документи, необхідні для опису майна у податкову заставу із зазначенням балансової вартості для забезпечення погашення податкового боргу. Вказаний лист отримано уповноваженою особою відповідача 09.06.2015, проте у зазначені терміни витребувані документи контролюючому органу надані не були.

У звязку з відмовою платника податків від опису майна у податкову заставу, заявником 03.07.2015 складено акт №11680.

Згідно ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. Їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України передбачено обовязок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп.20.1.31 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках такого платника податків у банках та інших фінансових установах (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобовязань платника податків, погашення податкового боргу), у тому числі при недопущенні посадових осіб контролюючих органів до обстеження територій та приміщень.

Згідно пп.20.1.32. п.20.1. ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду, якщо платник податків перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобовязань платника податків, погашення податкового боргу), та зобовязання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом.

Пунктом 87.2. ст.87 Податкового кодексу України встановлено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами. За правилами п.88.1. ст.88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Підпунктом 89.1.2 п.89.1 ст.89 Податкового кодексу України визначено, що право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Підпунктом 14.1.156 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету, як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

За приписами п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ОДПІ надіслана податкова вимога №115-25 від 26.02.2014, яка отримана 05.03.2014 уповноваженою особою ФГ «ОСОБА_2Г.», про що свідчить підпис на рекомендованому поштовому повідомленні, копія якого міститься в матеріалах справи. Разом з тим, вимога про сплату боргу була залишена без виконання.

Права та обовязки податкового керуючого при здійсненні ним відповідних повноважень закріплені в ст.91 Податкового кодексу України, де зазначено, що керівник органу державної податкової служби за місцем реєстрації платника податків, що має податковий борг, призначає такому платнику податків податкового керуючого. Податковий керуючий повинен бути посадовою (службовою) особою органу державної податкової служби. Податковий керуючий має права та обовязки, визначені цим Кодексом.

Відповідно до п.89.4 ст.89 Податкового кодексу України У разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу.

Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов'язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.

Зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та заборона відчуження таким платником податків майна діють до дня складення акта опису майна платника податків у податкову заставу податковим керуючим або акта про відсутність майна, що може бути описано у податкову заставу, або погашення податкового боргу в повному обсязі. Податковий керуючий не пізніше робочого дня, що настає за днем складення цих актів, зобов'язаний надіслати банкам, іншим фінансовим установам, а також платнику податків рішення про складення актів, яке є підставою для поновлення видаткових операцій та скасування заборони на відчуження майна.

Пунктом 91.3. ст.91 Податкового кодексу України передбачено, що податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу, здійснює перевірку стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі, проводить опис майна, на яке поширюється право податкової застави, для його продажу у випадках, передбачених цим Кодексом, одержує від боржника інформацію про операції із заставленим майном, а в разі його відчуження без згоди контролюючого органу (за умови, коли наявність такої згоди має бути обов'язковою згідно з вимогами цього Кодексу) вимагає пояснення від платника податків або його службових (посадових) осіб. У разі продажу в рахунок погашення податкового боргу майна платника податків, на яке поширюється право податкової застави, податковий керуючий має право отримувати від такого платника податків документи, що засвідчують право власності на зазначене майно.

У разі якщо платник податків, що має податковий борг, перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, то відповідно до п.91.4. ст. 91 ПК України такий податковий керуючий складає акт про перешкоджання платником податків виконанню таких повноважень у порядку та за формою, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та зобов'язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом. Строк, на який можуть бути зупинені видаткові операції, визначається судом, але не більше двох місяців.

Зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків може бути достроково скасовано за рішенням податкового керуючого або суду.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо правомірності звернення позивача з даним поданням до суду та наявності підстав для зупинення видаткових операцій на рахунках відповідача.

З аналізу вищезазначених положень Податкового кодексу України можна зробити висновок, що обовязок контролюючого органу звернутись до суду з відповідним позовом щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків виникає за наявності наступних підстав - не допуск податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подання документів, необхідних для такого опису (ст.89) та перешкоджання виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом (ст.91).

При цьому Податковим кодексом України обумовлено різну тривалість застосування таких заходів: у першому випадку - до дня складення акта опису майна платника податків у податкову заставу податковим керуючим або акта про відсутність майна, що може бути описано у податкову заставу, або погашення податкового боргу в повному обсязі, в другому на визначений судом строк, але не більше двох місяців.

Враховуючи, що підставою для звернення позивача з даним поданням до суду стало не подання відповідачем документів, необхідних для здійснення опису майна в податкову заставу, суд вважає, що в даному випадку щодо тривалості зупинення видаткових операцій мають застосовуватись норми ст.89 Податкового кодексу України.

Оскільки термін дії зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків відповідно до абз.3 ч.89.4 ст.89 Податкового кодексу України визначений на законодавчому рівні та повязаний з настанням певної події, а саме - складення акта опису майна платника податків у податкову заставу податковим керуючим або акта про відсутність майна, що може бути описано у податкову заставу, або погашення податкового боргу в повному обсязі, окреме визначення судом строку, на який можуть бути зупинені видаткові операції, не вимагається.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що Податковим кодексом України вживаються два поняття, які позначають арешт коштів на рахунках платника податків власне арешт коштів, а також зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків.

Аналіз норм Податкового кодексу України, а також чинного законодавства, що регулює банківську діяльність і порядок здійснення безготівкових розрахунків, дає підстави для висновку про тотожність зазначених понять для цілей регулювання податкових правовідносин.

Так, відповідно до частини другої статті 59 Закону України від 7 грудня 2000 року №2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність» зупинення власних видаткових операцій банку за його рахунками, а також видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється лише в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, крім випадків, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму».

Отже, накладення арешту на кошти на рахунках платника податків є необхідною передумовою для зупинення видаткових операцій на таких рахунках в усіх випадках, крім тих, які випливають з норм Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму».

Таким чином, з урахуванням змісту статті 59 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність» зупинити видаткові операції з підстав, передбачених Податковим кодексом України, можна не інакше, як шляхом накладення арешту на кошти, що знаходяться на рахунках платника податків.

Суд також звертає увагу на те, що зупинення видаткових операцій на рахунках підприємства шляхом накладення арешту на кошти допускається лише в сумі існуючого податкового боргу.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Під час розгляду справи боржник доказів сплати заборгованості не надав, проти вимог подання не заперечив, доводи заявника не спростував.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявником обґрунтовано доведено підстави для такого звернення до суду, у звязку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163, 183-3 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Запорізької області Головного управління ДФС у Запорізькій області до Фермерського господарства «ОСОБА_2Г.» про зупинення видаткових операцій задовольнити.

Зупинити видаткові операції (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а також визначених контролюючим органом грошових зобов'язань платника податків) на рахунках Фермерського господарства «ОСОБА_2Г.» () шляхом накладення арешту на кошти в сумі податкового боргу в розмірі 4478,64 грн. (чотири тисячі чотириста сімдесят вісім гривень 64 коп.).

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко