Справа № 826/4270/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 липня 2015 року № 826/4270/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Гарника К.Ю., суддів Добрівської Н.А., Кобилянського К.М., за участю секретаря судового засідання Непомнящої А.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції в Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві Головного управління ДФС у м. Києві Державної фіскальної служби України
проскасування рішень

ВСТАНОВИВ

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовними вимогами до Державної податкової інспекції в Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач 1), Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач-2), Державної фіскальної служби України (далі по тексту - відповідач-3) про визнання недійсним та скасування рішення Головного управління Міндоходів у м. Києві (правонаступником якого є Головне управління ДФС у м. Києві) від 28 березня 2013 року № 402/Л/12-3-03, від 29 березня 2013 року № 417/Л/12-3-03; визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ в Голосіївському районі ГУ Міндоходів (правонаступником якого є ДПІ в Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві) від 18 січня 2013 року № , від 18 січня 2013 року № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/4270/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні.

Представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Відповідачі проти адміністративного позову заперечили, надали письмові заперечення.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 та частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в ДПІ в Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

На підставі наказу № 2374/1720 від 09 листопада 2012 року та направлень на перевірку від 19 листопада 2012 року № 2621/1720, № 2622/1720 та на підставі наказу № 2686/1720 від 03 грудня 2012 року про продовження перевірки, виданих ДПІ в Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, посадовими особами відповідача 1 проведено документальну планову перевірку фінансово-господарської діяльності з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податків та зборів (обов'язкових платежів) суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року на підставі ст. 77 Податкового кодексу України, чинного на момент виникнення спірних відносин, згідно плану-графіку документальних перевірок на VI квартал 2012 року та у відповідності з затвердженим планом перевірки, за результатом якої складено акт від 14 грудня 2012 року № 99/1720 (далі по тексту - акт перевірки).

Як висновок акту перевірки встановлено порушення вимог п. 177.4 ст. 177, п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, а саме ОСОБА_1 завищено у 2011 році суму валових витрат, а саме до складу валових витрат віднесено видатки на суму 1597720,00 грн. на придбання товару, які документально не підтверджені первинними документами на суму 1597720,00 грн. без ПДВ (взаємовідносини СПД-ФО ОСОБА_1 із суб'єктами господарювання ТОВ «Фірма «Кім», ТОВ «Структум Груп» мають ознаки фіктивності, є нікчемними згідно частини 1, 5 ст. 203, п. 1, 2 ст. 215, ст. 228 Цивільного кодексу України): безпідставно включено до складу у 2011 році суму 1233333,40 грн. за надані послуги у ТОВ «Фірма «Кім» у вересні 2011 року, сума у розмірі 125000,00 грн., придбані у ТОВ «Структум Груп» у грудні 2011 року, що призвело до заниження суми чистого оподатковуваного доходу ФОП ОСОБА_1 у 2011 році на 1358334,50 грн. без ПДВ, чим порушено вимоги п.п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України. За результатами перевірки позивачу донараховано податку з доходів фізичних осіб на суму 239658,00 грн.

В порушення вимог п.п. 187.1 ст. 187, п.п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України позивачем занижено суму податкових зобов'язань на загальну суму 7724,00 грн. (в січні 2011 року - 4390,00 грн.; листопад 2011 року - 3334,00 грн.) та завищено суму податкового кредиту у листопад 2011 року на 14334,00 грн. За результатами перевірки донараховано ПДВ у сумі 22058,00 грн.

За результатами перевірки, дані додатку 5 «Розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту» до декларації з ПДВ за вересень 2011 року, поданого позивачем до ДПІ в Голосіївському районі зменшено: задекларовані податкові зобов'язання у перевіряємому періоді повинні бути зменшені за вересень 2011 року на 247500,00 грн. по податкових накладних, виписаних ТОВ «Юридична фірма «Лекс Юре»; задекларований позивачем податковий кредит за вересень зменшений за вересень 2011 року на 246666,68 грн. по податковим накладним, отриманим від ТОВ «Фірма «Кім».

За результатами перевірки, дані додатку 5 «Розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту» до декларації за грудень 2011 року, поданого позивачем, зменшено задекларовані податкові зобов'язання за грудень 2011 року на 26700,00 грн. згідно податкових накладних, виписаних контрагенту-покупцю ТОВ «Торгбудтех».

Задекларований позивачем податковий кредит за грудень 2011 року зменшений на 25000,00 грн. згідно податкових накладних, отриманих від вищевказаного контрагента-постачальника ТОВ «Структум-Груп».

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 18 січня 2013 року № , яким в порушення вимог п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності на загальну суму 254687,90 грн., у тому числі за основним платежем 203750,30 грн. та за штрафними санкціями 50937,60 грн. та податкове повідомлення-рішення від 18 січня 2013 року № , яким в порушення вимог п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 26476,00 грн., у тому числі за основним платежем 22058,00 грн. та за штрафними санкціями 4418,00 грн.

Рішенням Державної податкової служби у м. Києві від 28 березня 2013 року № 402/Л/12-3-03, керуючись п.п. «а», «г» п. 14 Положення про порядок подання скарг платників податків органами державної податкової служби ДПС у м. Києві збільшила суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, визначену в податковому повідомленні-рішенні ДПІ в Голосіївському районі м. Києва ДПС від 18 січня 2013 року № на 33433,17 грн. (основний платіж - 26748,16 грн. та штрафні санкції - 6687,01 грн.) та залишило без змін податкове повідомлення-рішення від 18 січня 2013 року № , а скаргу позивача - без задоволення.

Рішенням Державної податкової служби у м. Києві від 29 березня 2013 року № 417/Л/12-3-03 залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 18 січня 2013 року № , а скаргу позивача - без задоволення.

Вважаючи висновки податкових органів необґрунтованими, а рішення такими, що прийняті з порушенням вимог чинного законодавства, ОСОБА_1 звернувся з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи справу в частині визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18 січня 2013 року № , яким в порушення вимог п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності, суд зазначає наступне.

Відповідач вважає, що позивачем неправомірно віднесено до складу витрат у 2011 році суми за надані послуги по взаємовідносинам з ТОВ «Фірма «Кім» у вересні 2011 року, ТОВ «Структум Груп» у грудні 2011 року, що призвело до заниження суми чистого оподатковуваного доходу позивачем у 2011 році, чим порушено вимоги п.п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України. За результатами перевірки позивачу донараховано податку з доходів фізичних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що в перевіряє мий період позивач мав право займатися наступними видами діяльності: інша поліграфічна діяльність; надання інших послуг у поліграфічній діяльності; виробництво інших видів меблів; будівництво будівель; інші види оптової торгівлі; адвокатська діяльність.

В перевіряємий період позивачем (покупець) укладено з ТОВ «Структум-Груп» (постачальник) договір поставки № 40-Т від 01 грудня 2011 року, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується на умовах та в порядку, визначених цим договором, поставити й передати у власність покупця товар, визначений у специфікаціях до цього договору, а покупець зобов'язується на умовах та в порядку, визначених договором, прийняти товар та оплатити його. Сума договору відповідає сумі виставлених рахунків в грн., чи/або сумі, визначеній в протоколі узгодження договірної ціни, який є невід'ємною частиною цього договору.

Поставка товару здійснюється протягом 5 календарних днів з дня отримання від покупця попереднього замовлення. Порядок поставки товару - вивіз транспортними організаціями та чи/або доставка продавцем до місця вигризки. Датою отримання товару вважається дата підписання товарно-транспортної накладної.

Додатком № 1 до договору визначено, що ТОВ «Структум-Груп» має поставити позивачу плиту аеродромну та бордюр дорожний.

На підтвердження отримання товару від ТОВ «Структім Груп» позивачем долучено до матеріалів справи копії видаткових накладних від 01 грудня 2011 року № 8, від 20 грудня 2011 року б/н та копію довіреності на отримання ТМЦ згідно видаткової накладної № 8 від 01 грудня 2011 року, копії податкових накладних від 01 грудня 2011 року № 8, від 20 грудня 2011 року № 56.

На підтвердження здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «Фірма «Кім» в матеріалах справи наявні податкові накладні від 27 вересня 2011 року № 3, від 28 вересня 2011 року № 4, від 29 вересня 2011 року № 5, від 30 вересня 2011 року № 6.

Відповідно до п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України платники податку зобов'язані: а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку. Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику; б) отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку; в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим. На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов'язані пред'являти документи і відомості, пов'язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку; г) подавати особам, які згідно з цим Кодексом визначені відповідальними за утримання (нарахування) та сплату податку до бюджету, документи на підтвердження права платника податку, який отримує такі доходи, на застосування соціальних податкових пільг; ґ) у порядку, визначеному законом, допускати посадових (службових) осіб контролюючого органу на територію або до приміщень, що використовуються платником податку для отримання доходів від провадження господарської діяльності; д) здійснювати заходи, передбачені цим Кодексом, у разі зміни підстав для отримання податкової соціальної пільги; е) своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов'язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку; є) подавати податкову декларацію за результатами податкового (звітного) року у строки, передбачені цим Кодексом для платників податку на доходи фізичних осіб, якщо протягом такого податкового (звітного) року оподатковувані доходи нараховувалися (виплачувалися, надавалися) у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, платнику податку у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами двома або більше податковими агентами і при цьому загальна річна сума таких оподатковуваних доходів перевищує сто двадцять розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року.

Інші оподатковувані доходи, що були нараховані (виплачені, надані) платникам податку, ніж зазначені в абзаці першому цього підпункту, не включаються до складу загального річного оподатковуваного доходу, що декларується згідно з цим підпунктом.

Нормами ст. 177 Податкового кодексу визначено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Проте, позивачем не доведено правомірності включення витрат в спростування висновків, викладених в акті перевірки, та рішеннях, прийнятих відповідачем, оскільки в матеріалах справи відсутні, докази оплати за придбаний у ТОВ «Структум Груп» товар як і рахунки на оплату, що є невід'ємною частиною договору № 40-Т від 01 грудня 2011 року та докази здійснення попереднього замовлення товару, докази транспортування, зберігання товару в матеріалах.

Стосовно контрагента ТОВ «Фірма «Кім» суд зазначає, що позивачем не долучено до матеріалів справи, крім податкових накладних, жодних інших належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення господарських операцій, як і доказів на підтвердження їх економічної доцільності.

Згідно витягу з ЄДРЮОФОП, наданих позивачем, видами діяльності ТОВ «Структум Груп» є оптова торгівля автомобільними деталями та приладдям; посередництво в торгівлі товарами широкого асортименту; оптова торгівля будівельними матеріалами; консультування з питань комерційної діяльності та управління; пакування; інші види оптової торгівлі.

Види діяльності ТОВ «Фірма «Кім» згідно витягу з ЄДРЮОФОП: лісопильне та стругальне виробництво; просочування деревини; виробництво дерев'яних будівельних конструкцій та столярниз виробів; виробництво дерев'яної тари; інші види оптової торгівлі; роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах без переваги продовольчого асортименту; роздрібна торгівля канцелярськими товарами.

При цьому суд зазначає, що наявність у контрагентів позивача згідно витягів з ЄДРЮОФОП права на здійснення окремих видів господарської діяльності не свідчить про реальне здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Фірма «Кім», ТОВ «Структум Груп».

Таким чином, позовна вимога щодо визнання недійсним та скасування податкового повідомлення - рішення від 18 січня 2013 року № , яким в порушення вимог п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності задоволенню не підлягає.

Вирішуючи справу в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 18 січня 2013 року № , яким позивачу в порушення вимог п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 26476,00 грн.,

Відповідач вважає, що позивачем в порушення вимог п.п. 187.1 ст. 187, п.п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України занижено суму податкових зобов'язань на загальну суму 7724,00 грн. (в січні 2011 року - 4390,00 грн. по взаємовідносинам з НПП «Форчин»; листопад 2011 року - 3334,00 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Сільнжщляхбуд») та завищено суму податкового кредиту у листопад 2011 року на 14334,00 грн. згідно податкових накладних, виписаних ТОВ «Українська бурова компанія». За результатами перевірки донараховано ПДВ у сумі 22058,00 грн.

За результатами перевірки, дані додатку 5 «Розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту» до декларації з ПДВ за вересень 2011 року, поданого позивачем до ДПІ в Голосіївському районі зменшено: задекларовані податкові зобов'язання у перевіряємому періоді повинні бути зменшені за вересень 2011 року на 247500,00 грн. по податкових накладних, виписаних ТОВ «Юридична фірма «Лекс Юре»; задекларований позивачем податковий кредит за вересень зменшений за вересень 2011 року на 246666,68 грн. по податковим накладним, отриманим від ТОВ «Фірма «Кім».

За результатами перевірки, дані додатку 5 «Розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту» до декларації за грудень 2011 року, поданого позивачем, зменшено задекларовані податкові зобов'язання за грудень 2011 року на 26700,00 грн. згідно податкових накладних, виписаних контрагенту-покупцю ТОВ «Торгбудтех».

Задекларований позивачем податковий кредит за грудень 2011 року зменшений на 25000,00 грн. згідно податкових накладних, отриманих від вищевказаного контрагента-постачальника ТОВ «Структум-Груп».

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між позивачем та НПП «Форчин», ТОВ «Сільнжщляхбуд», ТОВ «Українська бурова компанія», ТОВ «Юридична фірма «Лекс Юре», ТОВ «Фірма «Кім», ТОВ «Торгбудтех» та ТОВ «Структум-Груп», обставини використання придбаних товарів у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції (зокрема, чи були платниками податку на додану вартість).

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій з ТОВ «Сільнжщляхбуд» в матеріалах справи наявні копії податкової накладної від 03 листопада 2011 року № 1, рахунку-фактури від 03 листопада 2011 року № 181-Д, видаткової накладної від 05 листопада 2011 року на поставку плит дорожніх, довіреність та отримання ТМЦ.

При цьому в матеріалах справи відсутні докази оплати, перевезення, зберігання товару та докази на підтвердження факту придбання товару позивачем.

Так, між позивачем (продавець) та ТОВ «Українська бурова компанія» (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 59/11 від 22 листопада 2011 року, відповідно до умов якого позивач зобов'язується продати плити аеродромні, зазначені у специфікації та передати їх покупцеві за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому, в матеріалах справи відсутні первинні документи на підтвердження факту передачі товару та ТОВ «Українська бурова компанія» як і докази оплати за поставлений товар.

Між позивачем (виконавець) та ТОВ «Юридична фірма «Лекс Юре» (замовник) укладено договір № 19 про надання юридичних послуг від 18 березня 2011 року, відповідно до умов якого позивач бере на себе зобов'язання надавати юридичні послуги в обсязі та на умовах, передбачених даним договором в частині здійснення аналізу діяльності третьої особи ТОВ «УМС Поліестер» згідно переліку.

Протоколом № 1 узгоджено розмір коштів, який ТОВ «Юридична фірма «Лекс Юре» сплачує позивачу за надані послуги.

На підтвердження виконання послуг згідно договору № 19 про надання юридичних послуг від 18 березня 2011 року в матеріалах справи наявні копії актів прийому-здачі виконаних робіт (послуг), відповідно до яких позивачем надано юридичні послуги згідно договору та копії податкових накладних.

Докази оплати за надані послуги в матеріалах справи відстуні.

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій з ТОВ «Торгбудтех» в матеріалах справи наявні видаткова накладна від 21 листопада 2011 року № 4 бордюр дорожній, податкова накладна від 21 листопада 2011 року № 4.

При цьому в матеріалах справи відсутні докази оплати, перевезення, зберігання товару та докази на підтвердження факту придбання товару позивачем.

Первинні документи на підтвердження здійснення господарських операцій з НПП «Форчин» в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини 2 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.

При цьому, суд зазначає, зо ухвалою про відкриття провадження від 16 березня 2015 року зобов'язано позивача надати суду: власне письмове підтвердження того, що у провадженні адміністративних судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та немає рішення цих органів з такого спору; ліцензії (дозволи тощо), якщо передбачають види діяльності; укладені договори купівлі-продажу та інші договори, які укладені з підприємствами-контрагентами; податкові накладні, видаткові накладні та акти виконаних робіт, сертифікати, довіреності; документи, що підтверджують транспортування продукції, надання робіт (послуг); інформацію про перевізників товарно-матеріальних цінностей на всіх етапах його руху від постачальника до покупця, та здійснених розрахунків за надані послуги з транспортування та включення результатів таких операцій до податкового обліку з відповідним їх відображенням у податкових деклараціях (розрахунках, звітах тощо); форми розрахунків (грошова, вексельна, взаємозалік), стан таких розрахунків станом на кінець періоду, що перевіряється, та на дату проведення перевірки, платіжні доручення; інформацію про наявність відповідних складських приміщень, умов зберігання товарно-матеріальних цінностей, документального оформлення їх руху, проведення інвентаризації та опитування матеріально-відповідальних осіб; доказ відображення у первинних документах та документах бухгалтерського обліку проведених операцій; реєстр виданих податкових накладних з підсумками податкового зобов'язання з ПДВ за відповідні податкові періоди; оборотно-сальдові відомості по бухгалтерських рахунках 63, 37, 36, 68, 31; дані щодо зв'язку господарської операції (факту придбання товарів (робіт, послуг спорудження оснівних фондів, понесення інших витрат тощо) з господарською діяльністю підприємства; письмові пояснення щодо укладених договорів між позивачем із контрагентами-постачальниками (продавцями) із детальним зазначенням первинних документів, складених у результаті взаємовідносин, та мети придбання товарів (послуг); інші документи, що підтверджують взаємовідносини з підприємствами-контрагентами.

Суд зазначає, що факт реальності здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «Фірма «Кім» та ТОВ «Структум-Груп» судом досліджено при вирішенні питання стосовно правомірності винесення спірного податкового повідомлення-рішення від 18 січня 2013 року № .

Перевіряючи дотримання відповідачем положень податкового законодавства під час визначення грошового зобов'язання по податку на додану вартість, суд приходить до наступного.

Основним нормативно-правовим актом, що врегульовує спірні правовідносини є Податковий кодекс України у редакції на час виникнення спірних правовідносин.

В розумінні підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 185.1 статті 185 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти заставипозичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Загальний порядок формування ПДВ визначений ст. 198 ПК України, згідно якої податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 ПК України, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 ПК України, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

В силу пункту 201.4. статті 201 ПК України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (пункту 201.6. статті 201 ПК України).

Згідно з пунктом 201.7. статті 201 ПК України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Наступним пунктом названої статті встановлено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.10. статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 ПК України), чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 ПК України.

Проте, позивачем в порушення наведених положень податкового законодавства, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження реальності здійснення господарських операцій з контрагентами, що, в свою чергу свідчить про правомірність винесення відповідачем ДПІ спірного податкового повідомлення-рішення та відсутність підстав для його скасування.

З огляду на викладене, вимога позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення 18 січня 2013 року № задоволенню не підлягає.

Так само не підлягає задоволенню вимога позивача про визнання недійсними та скасування рішень Головного управління Міндоходів у м. Києві (правонаступником якого є Головне управління ДФС у м. Києві) від 28 березня 2013 року № 402/Л/12-3-03, від 29 березня 2013 року № 417/Л/12-3-03, прийняті за наслідками розгляду первинних скарг позивача з огляду на наступне.

Разом з тим, відповідно до ст. 17 Кодексу адміністративного кодексу України предметом розгляду справи по суті в порядку адміністративного судочинства є не будь-які рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а лише ті, що породжують права та обов'язки учасників спірних відносин.

Тобто, звернення особи з відповідними позовними вимогами повинно бути направлено на відновлення порушеного права.

У відповідності до п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Згідно із п. 58.1 ст. 58 та п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Правові наслідки для позивача можуть створювати лише відповідні рішення контролюючого органу, прийняті на підставі вказаного акта перевірки. Відповідно, рішення про розгляд скарги, не порушує права платника податків.

Оскільки за результатами проведеної перевірки відповідачем вже прийняте податкове повідомлення-рішення, саме воно повинно бути предметом оскарження. позив

Зважаючи на викладене, обраний позивачем спосіб захисту права в наведеній частині не відповідає його змісту, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог в цій частині та відсутність юридичних підстав для їх задоволення.

Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 28 жовтня 2014 року № К/800/45400/14.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про судовий збір, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 670,00 грн., а тому, враховуючи, результат розгляду адміністративної справи та розмір сплаченого судового збору, решта суми судового збору у розмірі 4202,00 грн. підлягає стягненню з позивача на користь Державного бюджету.

Керуючись вимогами статей 11, 69-71, 94, 128, 158-165 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити повністю.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку 820019, р/р 4007, код класифікації 22030001) судовий збір у розмірі 4202,00 грн. (чотири тисячі двісті дві гривні).

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя К.Ю. Гарник

Судді Н.А. Добрівська

К.М. Кобилянський