Справа № 872/6238/15
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2015 рокусправа № 199/8601/14(2а/199/15/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Гімона М.М. Юрко І.В. ,

за участю секретаря судового засідання: Портненко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Головного лікаря Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 11» Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської міської ради Тихоненко Світлани Михайлівни на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року у справі № 199/8601/14 (2а/199/15/15) за позовом Громадської організації «Запорізька Незалежна Регіональна Правозахисна Організація» до Головного лікаря Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 11» Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської міської ради Тихоненко Світлани Михайлівни про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати останнього вчинити певні дії.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено частково, дії відповідача щодо ненадання інформації на інформаційний запит НПГО «Право на Захист» від 11.10.2013 року № 64 визнано неправомірними. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та провадження у справі № 199/8601/14 (2а/199/15/15) закрити. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на відсутність у позивача статусу юридичної особи, що виключає наявність у нього адміністративної процесуальної дієздатності. Також зазначив, що відповідач не є суб'єктом владних повноважень.

В частині відмови в задоволенні позову постанову суду не оскаржено.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а позов - залишенню без розгляду за наступними підставами.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що 12 квітня 2014 року між Громадською організацією "Запорізька Незалежна Регіональна Правозахисна Організація" та Громадською організацією "Незалежна Правозахисна Громадська Організація "Право на захист" укладено Угоду "Про співробітництво та взаємодопомогу між громадськими організаціями". Громадська організація «Незалежна Правозахисна Громадська Організація «Право на Захист» в порядку ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» звернулась до відповідача з інформаційним запитом № 64 від 11.10.2013 року з проханням надати у відповіді на цей запит у визначений законом строк інформацію, як публічну, наступного характеру: діючу на поточний рок ліцензію Міністерства охорони здоров'я на право провадження господарської діяльності з медичної практики: Комунального Закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №11»; сертифікат державної акредитації Комунального Закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 11» за період з 01.01.2012 року по теперішній час, а також вхідний номер реєстрації даного запиту. Листом Комунального Закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 11» від 15.10.2013 року № 71206 за підписом Тихоненко Світлани Михайлівни з посиланням на ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» позивачу безпідставно було відмовлено у наданні запитуваної інформації з тих підстав, що ця інформація не має статусу публічної.

Разом з тим, приймаючи рішення по суті позову, суд першої інстанції не звернув уваги на наступні обставини.

Частиною 1 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що здатність мати процесуальні права та обов'язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Згідно частини 3 вказаної статті здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їхнім посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КАС України позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб'єкти владних повноважень.

Таким чином, позивачами у адміністративних справах можуть бути підприємства, установи, організації тільки за умови, що вони мають статус юридичної особи, тобто, мають адміністративну процесуальну право- та дієздатність.

З матеріалів справи вбачається, що Громадська Організація «Запорізька Незалежна Регіональна Правозахисна Організація» включена до реєстру 28.05.2013 року шляхом повідомлення, здійснює свою діяльність без статусу юридичної особи та без Статуту. Вказані обставини також зазначені в позові безпосередньо самим позивачем.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що на момент звернення до суду з позовом Громадська Організація «Запорізька Незалежна Регіональна Правозахисна Організація» не мала адміністративної процесуальної дієздатності, у зв'язку з чим не може особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки в суді.

При цьому посилання позивача на наявність у нього права звернення до суду відповідно до статті 60 КАС України є безпідставними з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини 1 вказаної статті у випадках, встановлених законом, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатись до адміністративного суду із адміністративними позовами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб і брати участь у цих справах.

Позивач зазначив, що звертається до суду в інтересах ОСОБА_3, яка є заступником керівника громадського об'єднання «Незалежна правозахисна громадська організація «Право на захист», що також не має статусу юридичної особи. З останнім у позивача укладено угоду про співробітництво та взаємодопомогу між громадськими організаціями, що надає йому право на звернення до суду.

Разом з тим Конституційний Суд України в рішенні від 28.11.2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Колегія суддів зазначає, що вказана правова позиція Конституційного Суду України повністю кореспондується з правовим змістом статей 48 та 60 КАС України, у зв'язку з чим вважає, що звертатись до суду із адміністративним позовом в інтересах інших осіб також мають право лише громадські об'єднання із статусом юридичної особи, оскільки ні Законом України «Про громадські об'єднання», ні Кодексом адміністративного судочинства України іншого не передбачено.

Пунктом 1 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим вона підлягає скасуванню, а позов - залишенню без розгляду.

Повний текст складений 9 липня 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 195, 196, 198, 202, 203, 205, 206, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного лікаря Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 11» Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської міської ради Тихоненко Світлани Михайлівни - задовольнити частково.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року у справі № 199/8601/14 (2а/199/15/15) - скасувати.

Адміністративний позов Громадської організації «Запорізька Незалежна Регіональна Правозахисна Організація» до Головного лікаря Комунального закладу « Центр первинної медико-санітарної допомоги № 11» Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської міської ради Тихоненко Світлани Михайлівни про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко