Справа № 2а-5523/09/0870
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2009-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2009 року Справа № 2а-5523/09/0870

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н.В.

при секретарі Світлицькій О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Приватного підприємства «Компанія «Арагон», м. Запоріжжя

до: Запорізької митниці, м. Запоріжжя

про скасування рішення про визначення митної вартості товарів,

за участю Запорізької обласної прокуратури

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 30.09.2009 р.

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 01-01-14-23/4120 від 08.09.2009 р.;

ОСОБА_3, довіреність № 07-01-14-23/6905 від 26.12.2008 р.

від прокуратури: ОСОБА_4, посвідчення № 80 від 10.07.2007 р.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Компанія «Арагон» звернулося до суду з адміністративним позовом до Запорізької митниці, в якому просить суд визнати рішення Запорізької митниці від 25.09.2009 р. № 112000010/2009/000742/1 про визначення митної вартості товарів винесеним з порушенням норм чинного законодавства та скасувати його.

В обґрунтування позову підприємство посилається на те, що при митному оформлені товару, який надійшов на адресу ПП «Компанія «Арагон» за контрактом № 090803 з Resgraph Sp.z.o.o, Польща декларантом (позивачем) була визначена митна вартість товару у розмірі відповідно до ціни угоди (метод визначення митної вартості № 1). Проте, на думку позивача, Запорізька митниця безпідставно виказала сумніви щодо заявленої митної вартості товару та витребувала додаткові документи, які підприємством також було надано. Вказує, що визначення Запорізькою митницею митної вартості товарів за резервним методом (метод № 6) суперечить нормам чинного законодавства оскільки здійснено відповідачем в порушення встановленого порядку. Вважає, що митний орган неправомірно здійснив визначення митної вартості товарів, які декларувались ПП «Компанія «Арагон», що призвело до необґрунтованого завищення їх митної вартості та змусило підприємство здійснити надмірну сплату митних і інших платежів до бюджету, що в свою чергу порушує охоронювані законом права підприємства.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги з підстав, зазначених у позові, наполягає на задоволенні позову.

Відповідач позов не визнав. У письмових запереченнях від 21.10.2009 р. посилається на те, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару митницею були виказані обґрунтовані сумніви щодо вартості задекларованого товару, у звязку із чим у позивача були затребувані додаткові документи. Вказує, що додатково надані документи не містять реквізитів, які необхідні для ідентифікації товару, що заявляється в ВМД і тому не були використані в якості підтверджуючих митну вартість документів. Зазначає, що до задекларованого вантажу був застосований резервний метод визначення митної вартості товару, оскільки попередні методи не могли бути застосовані митницею через відсутність необхідної інформації. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Представники відповідача в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечили та вважають його необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню з підстав, визначених у запереченнях.

На підставі повідомлення від 03.11.2009 р. (вх. № 21752) у справу вступив прокурор.

В судовому засіданні прокурор підтримав заперечення відповідача та вказав на те, що оскільки декларант (позивач) не підтвердив у встановленому порядку та належними документами заявлену до митного оформлення вартість товару, Запорізька митниця законно та обґрунтовано прийняла оскаржуване рішення та визначила митну вартість товару за резервним (6) методом. Просить у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

24.08.2009 р. між Resgraph Sp.z.o.o, Польща (продавець) та ПП «Компанія «Арагон» (покупець) було укладено контракт № 090803, відповідно до умов якого предметом контракту є поставка офісного паперу формату А4 (210ммх297 мм) та АЗ (297ммх420мм). Завод-виробник, країна походження паперу, кількість, асортимент, ціна та умови платежу зазначаються в додатках, які є невідємною частиною вказаного контракту. Ціна на папір, зазначена у погоджених додатках, встановлюється в Євро (п. 2.1 Контракту).

В додатку № 1 до контракту № 090803 передбачено, що постачальник постачає, а замовник придбає бумагу офісну FACE EXTRA Клас С А4 (210ммх297мм) країна походження: Швеція, виробник: М-real Husum, в кількості 12,5 тн. за ціною 692 Євро на суму 8650,00 Євро.

23.09.2009 р. об 11 год. 07 хв. ПП «Компанія «Арагон» було заявлено до митного оформлення в режимі ІМ-40 вантажну митну декларацію № 112000003/9/005255 з вантажем «KW 110 Папір А4/80 FACE EXTRA» Клас С, 7000 пачок по 500 аркушів, з масою 1м280гр., з розміром однієї сторони 297 мм та розміром іншої 210 мм формату А4. Білість 146, непрозорість 93%, шероховатість мл/мин 230, товщина 104 мкм, без вмісту волокон, отриманих механічним способом. Не містить водяних знаків та захисних елементів, призначена для загальних друкувально-копіювальних робіт. Торгівельна марка FACE EXTRA», виробник М-real Husum.

Декларантом (позивачем) визначена митна вартість товару у розмірі відповідно до ціни угоди (метод визначення митної вартості № 1).

Запорізька митниця виказала сумніви щодо заявленої митної вартості товару та запросила ряд додаткових документів, про що вчинила відповідні записи на деклараціях з митної вартості.

23.09.2009 р. позивачем частково були надані витребувані митницею документи.

У звязку із цим, Запорізька митниця визначила митну вартість товару за резервним методом про що прийняла відповідне рішення № 112000010/2009/000742/1 від 25.09.2009 р.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням про визначення митної вартості № 112000010/2009/000742/1 від 25.09.2009 р., ПП «Компанія «Арагон» звернулося до суду.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу України митна вартість товарів це заявлена декларантом або визначена митним органом вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, яка обчислюється на момент перетинання товарами митного кордону України.

Статтею 261 Митного кодексу України визначено, що відомості про митну вартість товарів, заявлені декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України і прийняті митним органом, використовуються для нарахування податків і зборів, ведення митної статистики, а також у випадках для розрахунків у разі застосування штрафів, інших санкцій та стягнень, встановлених законами України.

Частиною 2 статті 262 Митного кодексу України встановлено, що порядок та умови декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, встановлюється Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення декларацій митної вартості спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи.

Заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення мають базуватися на достовірній, документально підтвердженій інформації, що подається у кількісному виразі. Митний орган має право прийняти рішення про неможливість використання вибраного декларантом методу митної оцінки (ч. ч. 1, 3 ст. 264 Митного кодексу України).

Згідно із ст. 265 Митного кодексу України, митний орган, що здійснює контроль за правильністю митної оцінки товарів з урахуванням положень цього Кодексу, має право приймати рішення про правильність заявленої декларантом митної вартості товарів.

У разі відсутності даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товарів, або за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей митний орган може самостійно визначити митну вартість товарів, що декларуються, послідовно застосовуючи методи визначення митної вартості, встановлені цим Кодексом, на підставі наявних у нього відомостей, у тому числі цінової інформації щодо ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів з коригуванням, що здійснюється згідно з цим Кодексом.

Стаття 266 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

· за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються (метод 1);

· за ціною угоди щодо ідентичних товарів (метод 2);

· за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 3);

· на основі віднімання вартості (метод 4);

· на основі додавання вартості (метод 5);

· резервного (метод 6).

Основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються. Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи віднімання та додавання вартості можуть застосовуватися у будь-якій послідовності за розсудом декларанта.

Наявні у матеріалах справи документи свідчать, що позивач, подавши декларацію митної вартості за формою ДМВ-1, визначив митну вартість товару за методом оцінки за ціною угоди щодо товарів (метод 1) відповідно до статті 267 Митного кодексу України, відповідно до якої митною вартістю за методом оцінки за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються, є ціна угоди, фактично сплачена, чи ціна, яка підлягає сплаті за товари, які імпортуються за призначенням в Україну, на момент перетинання ними митного кордону України.

Відповідно до п. 7 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 р. № 1766, для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати: зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом); пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

Позивачем для митного оформлення вантажу було надано: вантажну митну декларацію; декларацію митної вартості; зовнішньоекономічний контракт; рахунок-фактура (інвойс); докази оплати рахунку, копія вантажно-митної декларації країни відправника товару; рахунок-фактуру щодо вартості транспортних послуг та докази його оплати; довідка підприємства-перевізника із зазначенням реквізитів товаротранспортного документу, маршруту перевезення, вартості транспортно-експедиційних послуг; калькуляцію транспортних витрат.

Як пояснив представник відповідача, при здійсненні контролю за митним оформленням товару, працівниками митниці було встановлено, що декларантом ввозиться товар (папір) за ціною яка складає 1,03 дол.США за 1 кг. паперу. Згідно даних цінової бази ДМСУ було зясовано, що ціна на товари з аналогічним кодом, які були ввезені на територію України на протязі 3-х попередніх місяців становить 1,11-1,22 дол.США за 1 кг. паперу.

У звязку із цим, у співробітників митниці виникли обґрунтовані сумніви, щодо вартості товару.

Пунктом 11 вказаного Порядку передбачено, що для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи.

Посадова особа митного органу у графі «Для відміток митниці» декларації митної вартості робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис.

Для підтвердження заявленої декларантом митної вартості оцінюваних товарів можуть подаватися: договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких) послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (контракту); відповідна бухгалтерська документація; ліцензійний чи авторський договір (контракт); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару; калькуляція фірми - виробника товару; копія вантажної митної декларації країни відправлення, а в разі, коли в такій країні товар розміщувався в митному режимі, яким не передбачено сплату податків і відповідно до якого товар перебував під митним контролем - копія вантажної митної декларації, оформленої в попередній експорту митний режим; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; сертифікат про походження товару; відомості про якісні характеристики товару; інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару та/або сировини. Декларант за власним бажанням подає інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів.

В процесі митного оформлення співробітниками Запорізької митниці були додатково затребувані від позивача наступні документи: каталоги, прейскуранти (прас-листи) фірми-виробника товару; калькуляцію фірми-виробника товару; інформацію зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; договір з третіми особами, що пов'язаний з договором про поставку товару; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; комерційну пропозицію на придбання товару, що декларується за ВМД. Запис було вчинено 23.09.2009 р., про що представник ПП «Броклайн 2005» ОСОБА_5 була ознайомлена в той же день під підпис.

Згідно з вимогами п. 13. Постанови КМУ від 20.10.2006 р. № 1766, декларанту з дати ознайомлення із записом надається 10 календарних днів для надання в митний орган додаткових документів.

Із переліку витребуваних митним органом документів ПП «Компанія «Арагон» того ж дня (23.09.2009 р.) надано: заява від виробника від 23.09.2009 р.; каталог продавця; прас-лист виробника; довідкова інформація щодо класифікації паперу (класу С В А), а також вчинено запис «Інші документи не можливо надати».

Пунктом 8 наказу Держмитслужби України від 24.06.2009 р. № 602, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.07.2009 р. № 669/16685 «Про затвердження Порядку роботи посадових осіб митного органу при здійснені контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» передбачено, що митний орган визначає митну вартість товарів на підставі наявних відомостей згідно із законодавством з оформлення рішення про визначення митної вартості товарів за формою та у порядку встановленими наказом Державної митної служби України від 29.05.2009 р. № 506 «Про затвердження форми рішення про визначення митної вартості товарів, Порядку його заповнення та Класифікатора додаткових складових до ціни договору» у випадках, якщо зокрема декларантом не подано або подано з порушенням строку встановленого пунктом 13 Порядку декларування додаткові документи, необхідні для підтвердження митної вартості товарів; у поданих декларантом документах відсутні необхідні відомості та/або за підсумками здійснення контролю виявлені неточності у відомостях, що містяться у поданих документах та/або виникають сумніви стосовно їх достовірності, а також наявні умови, що унеможливлюють використання декларантом обраного методу визначення митної вартості.

Враховуючи те, що позивачем у справі для підтвердження правомірності визначення митної вартості товару не були надані усі витребувані митницею документи (без зазначення причин неможливості їх надання), то Запорізька митниця правомірно не прийняла визначену декларантом вартість товару за методом № 1.

Метод № 2 не був застосований через те, що ані митний орган, ані декларант не володіли інформацією про вартість операції з ідентичними товарами (виробництва Швеція), які імпортувалися в Україну,час імпорту яких збігався б часом імпорту оцінюваних товарів або був максимально наближеним до нього, а саме цінова база ЄАІС ДМСУ не містила такої інформації і вона не могла бути отримана з інших компетентних джерел.

Метод № 3 не застосований через відсутність у митниці та декларанта інформації про вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в режимі імпорт на територію України і час імпорту яких збігався з часом імпорту оцінюваних товарів або був максимально наближений до нього.

Методи № 4 та № 5 також не були застосовані у звязку із відсутністю необхідної інформації.

Таким чином, митницею правомірно визначено митну вартість товару за методом № 6, шляхом обрання 7-ої позиції запиту з цінової бази ДМСУ, яка містила такого ж виробника товару, як і заявлений декларантом та обґрунтовано визначено митну вартість товару в сумі 1,19 дол. США за 1 кг. паперу.

Доводи позивача про те, що обрана позиція з цінової бази ДМСУ визначає ціну паперу класу «А», а декларантом ввозився папір класу «С» суд до уваги не приймає, оскільки в запиті з цінової бази взагалі відсутні класифікаційні ознаки паперу такі як «А», «В» чи «С».

Посилання позивача в обґрунтування своїх вимог на роздруківки з Інтернету суд до уваги не приймає, оскільки вони не є неналежними та допустимими доказами в розумінні ст.70 КАС України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дескримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто проятгом розумного строку.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що посадові особи Запорізької митниці при винесенні оскаржуваного Рішення діяли у межах повноважень та у спосіб, передбачені чинним законодавством, обґрунтовано, порушення закону, на які посилається позивач, допущенні не були, у звязку з чим вимоги позивача про визнання зазначеного рішення нечинним не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 72, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «Компанія «Арагон» до Запорізької митниці про скасування рішення про визначення митної вартості товарів, - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня її складення у повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Суддя (підпис) Н.В. Стрельнікова