Справа № 826/14980/14
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

08 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

при секретарі: Тищенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконними дій та скасування розпорядження,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання незаконними дій Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації щодо винесення розпорядження від 20.02.2013 року №80 «Про призначення опіки над малолітньою дитиною» та скасування вказаного розпорядження.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.12.2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, апелянтами було подано апеляційні скарги, в яких посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апелянти у судовому засіданні підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, батьки малолітньої ОСОБА_5. рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18.11.2005 року позбавлені батьківських прав.

Розпорядженням Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації №166 від 15.02.06 року ОСОБА_3 призначено опікуном малолітньої ОСОБА_5., ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на час винесення розпорядження перебувала у державному інтернатному закладі.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 29.07.2004 року по 04.07.2006 року, що підтверджується копією Свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1.

Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації №486 від 12.11.2012 року припинено опіку ОСОБА_3 над малолітньою ОСОБА_5., яке було скасовано в судовому порядку.

13.11.2012 року ОСОБА_2 звернувся з заявою про те, що він бажає залишити у своїй сім'ї ОСОБА_5. з подальшим влаштуванням на правах підопічного.

Службою у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації проведено засідання комісії з питань захисту прав дитини 02.04.2014 року, про що складено протокол №7. Згідно прийнятого рішення позивачу відмовлено у задоволенні заяви, оскільки дитина вже перебувала під опікою ОСОБА_4, та з врахуванням результатів навчання (курсу підготовки) кандидатів в опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі від 25.01.2012 року №10/0013, виданого Київським міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, згідно чого позивач не рекомендований для призначення опікуном.

Для вирішення питання опіки над ОСОБА_5., Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією прийнято оскаржуване розпорядження від 20.02.2013 р. №80 «Про призначення опіки над малолітньою дитиною», згідно з яким ОСОБА_4 призначено опікуном над малолітньою ОСОБА_5.

Вказане розпорядження прийнято за заявою ОСОБА_4 та наданих документів, а також з врахуванням рекомендацій Комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 11.02.2013 року (протокол №2).

Колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.05.14 р. у справі №826/2016/14 за позовом ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 20.02.2013 року №80 - відмовлено. Вказана постанова залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.12.2014 року, позивач у цій справі був 3-ю особою без самостійних вимог, а апелянт по даній справі була позивачем.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішення про призначення опікуна в даному випадку приймалося органом опіки і піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, оскільки малолітня дитина проживала на той час у Центрі захисту дітей у Дніпровському районі м. Києва.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із запереченнями відповідача та третьої особи, та приходить висновку про відповідність оскаржуваного розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 20.02.2013 №80 вимогам ст.ст. 56, 60, 63 ЦК, ст.ст. 243, 245 СК та п.п.40, 41 Порядку №866.

Вірно й те, що опікуном малолітньої особи може бути адміністрація Центру захисту дітей "Наші діти", що відповідає п.п. 31, 35 Порядку №866 і п.п. 9, 15 Типового положення про центр захисту дітей "Наші діти", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2009 №1421.

Посилання апелянта на те, що розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації №486 від 12.11.2012 про припинення опіки ОСОБА_3 над малолітньою ОСОБА_5. в подальшому було визнано протиправним і скасовано постановою Окружного адміністративного суду міста Києва №826/7019/13-а від 19.06.2013, яка набрала законної сили, не може бути підставою для висновку про неправомірність оскаржуваного розпорядження, оскільки дані судові рішення винесені і набрали законної сили після прийняття оскаржуваного розпорядження і не спростовують настання тих обставин, що стали підставою для його прийняття.

Також критично оцінюються колегією суддів посилання апелянтів на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 28.01.2015 року у справі №755/32745/14-ц, яке набрало законної сили, та яким відмовлено в задоволенні позову Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в інтересах малолітньої ОСОБА_5. до ОСОБА_3, треті особи Служба у справах дітей Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації, Київська міська психоневрологічна лікарня №2 про звільнення від обов'язків опікуна. Адже, вказане рішення суду жодним чином не спростовує дотримання встановленого порядку прийняття спірного розпорядження від 20.02.2013 року №80 «Про призначення опіки над малолітньою дитиною», та відповідність його вимогам чинного законодавства.

Крім того, припинення опіки визначено ст.75 ЦК України, ст.ст.250, 251 СК України та іншими положеннями, і підлягає до розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв'язку з чим скасування судом розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації №486 від 12.11.2012 про припинення опіки, або відмова Дніпровській РДА в м. Києві в задоволенні позову про звільнення від обов'язків опікуна може бути предметом розгляду питання щодо припинення та звільнення від опіки ОСОБА_4, що не є предметом розгляду в межах даної адміністративної справи. З огляду на те, що предметом спору в даній справі є дотримання процедури та вимог закону при прийнятті оскаржуваного розпорядження від 20.02.2013 року №80, законодавству яке стосується органів державної влади та місцевого самоврядування.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи все вище викладене, судова колегія вважає не вмотивованими посилання апелянтів на порушення встановленої процедури оформлення опіки над малолітніми дітьми, в тому числі Порядку №866, оскільки суд апеляційної інстанції бере до уваги факт того, що ОСОБА_4 на момент призначення опікуном вже виконувала такі функції (опікуна), була директором центру захисту дітей «Наші діти», а тому не було потреби у проведенні повної процедури перевірки та надання усіх документів згідно п.40 Порядку, а ті, які були необхідні - ОСОБА_4 подала у встановленому порядку.

Доводи апелянтів стосовно порушення встановленого порядку призначення опіки над малолітньою дитиною, зокрема п.п.35, 40, 42 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини №866 критично оцінюються судом апеляційної інстанції, оскільки такі посилання ґрунтовно спростовано та вони не відповідають обставинам справи, та вже були перевірені судом в іншій справи за участі тих же сторін.

Згідно, ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. Відповідач як суб'єкт владних повноважень, на виконання вимог ч.2 ст.71 КАС України, надав до суду належні докази правомірності своїх дій.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилаються апелянти в апеляційних скаргах, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 16.12.2014 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 186, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.12.2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.