Справа № 826/4568/15
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2015-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 липня 2015 року 12:45 № 826/4568/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., при секретарі Новик В.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доУправління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві
провизнання незаконною бездіяльність, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 (надалі - позивач) з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві (надалі - відповідач або Управління), в якому просить (з урахуванням уточненої позовної заяви):

- визнати незаконною бездіяльність посадових осіб Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, яка виразилася у затримці повернення грошових коштів у сумі 1 548 022,03 грн. на 224 дні ОСОБА_1;

- стягнути з Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві кошти в сумі 266 788,37 грн., з яких сума боргу з урахуванням індексу інфляції - 238 287,80 грн. та сума боргу з урахуванням 3% річних - 28 500,57 грн. на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.04.2015 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні на 21.04.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що, звернувшись до відповідача із заявою про повернення грошових коштів, сплачених ОСОБА_1 в якості плати за квартиру, придбаної на прилюдних торгах, результат яких у судовому порядку, в подальшому, був визнаний недійсним, отримав відмови у поверненні вказаних грошових коштів, які лише згодом, на підставі рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 25.12.2014 року у справі №2-7369/14, були повернуті відповідачем, тобто, за твердженням позивача, несвоєчасно, що спричинило виникнення у відповідача обов'язку сплатити позивачу 3% річних та індекс інфляції за весь час прострочення.

У судове засідання 21.04.2015 року з'явилися представники позивача, які заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач явку свого представника у вказане судове засідання не забезпечив, хоча, у відповідності до положень ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

При цьому, 05.05.2015 року від представника відповідача через канцелярію суду надійшли письмові заперечення проти позову, в яких зазначено, що підставою для відмови у поверненні позивачу вказаних грошових коштів став той факт, що рішенням суду про визнання торгів недійсними не застосовано двосторонньої реституції, внаслідок чого відсутні правові підстави для перерахування коштів, що про що позивача та її представників неодноразово повідомлялося. Водночас, на підставі рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 25.12.2014 року у справі №2-7369/14 вказані грошові кошти були повернуті позивачу.

З огляду на викладене, суд у судовому засіданні 21.04.2015 року на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, враховуючи неприбуття належним чином повідомленого відповідача та відсутність потреби заслухати свідки чи експерта, ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні у матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві постановою від 29.11.2010 року відкрито виконавче провадження (ВП №22909953) з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №4204, виданого 13.05.2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3, за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги стягувача Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» у розмірі 5 793 866,15 грн.

Надалі, державним виконавцем у межах виконавчого провадження №22909953 складено акт опису й арешту майна від 09.02.2011 року, згідно якого описано і накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1

У ході примусового виконання вказаного вище виконавчого напису нотаріуса були проведені прилюдні торги по реалізації арештованого майна (предмета іпотеки), за результатами яких переможцем прилюдних торгів визначено ОСОБА_1, ціна продажу 1 595 899,00 грн., про що свідчить наявна у матеріалах справи копія протоколу №1011258/2 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), яке належить ОСОБА_3, затвердженого директором філії 10 ПП «Нива-В.Ш.» ОСОБА_4 07.10.2011 року.

На підставі вищевикладеного, головним державним виконавцем складено акт державного виконавця про продаж нерухомого майна на прилюдних торгах, який затверджено начальником підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві 11.10.2011 року, яким визначено, що сума - 1 548 022,03 грн. - внесена повністю на депозитний рахунок Головного управління юстиції у м. Києві, гарантійний внесок в розмірі 47 876,97 грн. залишається Філії 10 Приватного підприємства «Нива - В.Ш.» в рахунок оплати наданих ним послуг з реалізації майна, а також те, що даний акт є підставою для подальшого оформлення переможцем торгів права власності на придбане майно.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 19.12.2012 року у справі №22-ц/2690/14055/2012 за результатами розгляду апеляційних скарг заступника прокурора м. Києва та ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 01.08.2012 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства «Нива-В.Ш.», Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_1, треті особи - Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скиба Олена Вікторівна, Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна про визнання результатів прилюдних торгів недійсними, визнання недійсним протоколу проведення прилюдних торгів, скасування акту державного виконавця про продаж майна на прилюдних торгах, визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування реєстрового запису про право власності, зобов'язання внести зміни до реєстру речових прав на нерухоме майно вирішено апеляційні скарги заступника прокурора м. Києва та ОСОБА_3 задовольнити, рішення Печерського районного суду м. Києва від 01.08.2012 року скасувати та постановити нове рішення, визнати результат прилюдних торгів, проведених Приватним підприємством «Нива-В.Ш.» 07.10.2011 року з реалізації квартири АДРЕСА_1 та протокол №1011258/2 від 07.10.2011 року проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна недійсним, скасувати акт державного виконавця про продаж нерухомого майна на прилюдних торгах, визнати недійсним свідоцтво від 13.10.2011 року, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скиба О.В., за реєстровим №2149 про право власності ОСОБА_1 на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, у задоволені решти позовних вимог відмовити (з урахуванням ухвали Апеляційного суду міста Києва від 30.01.2013 року у вказаній справі про виправлення описки).

На підставі вищевикладеного, позивач звернувся до відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві із заявою, яка у відповідності до відмітки на копії даної заяви, наявної у матеріалах справи, надійшла до відповідача 26.06.2013 року за вх.№170/04-31, з проханням повідомити про те, коли ОСОБА_1 на підставі рішення Апеляційного суду міста Києва від 19.12.2012 року може отримати кошти у сумі 1 548 022,03 грн., які остання перерахувала як переможець прилюдних торгів на рахунок Відділу ДВС Головного управління юстиції у м. Києві.

За результатами розгляду вказаної заяви, начальник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві листом від 07.07.2014 року повідомив, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 19.12.2012 року не передбачено повернення ОСОБА_1 коштів в сумі 1 548 022,03 грн., тобто судом не застосовано двосторонню реституцію при визнанні прилюдних торгів недійсними та роз'яснено ОСОБА_1 про можливість звернення до суду з відповідним позовом про повернення даних коштів на її користь.

В подальшому, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження №22909953, копії яких наявні у матеріалах справи, позивач ще двічі звертався з подібними заявами про повернення грошових коштів у розмірі 1 548 022,03 грн., сплачених останнім як переможцем прилюдних торгів, у відповідності до заяв від 01.07.2014 року (вх. №7505/04-03-28 від 07.07.2014 року) та від 28.07.2014 року (вх. №8407/04-03-28 від 29.07.2014 року), які були залишені без задоволення з підстав, аналогічних тим, що вказані у листі від 07.07.2014 року.

Водночас, рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 25.12.2014 року у справі №2-7369/14 (№760/24541/14-ц) за результатами розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про повернення безпідставно набутого майна вирішено позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про повернення безпідставно набутого майна - задовольнити, стягнути з депозитного рахунку Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 1 548 022,03 грн.

У відповідності до платіжного доручення №20 від 06.02.2015 року Головним управлінням юстиції перераховано на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 1 548 022,03 грн. (проведено банком згідно відмітки 18.02.2015 року), що також підтверджується наявною у матеріалах справи копією виписки з банківського рахунку позивача.

Факт отримання вищезазначених грошових коштів також підтверджено позивачем у позовній заяві та не заперечувалося представниками останньої під час судового розгляду даної справи.

Натомість, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо несвоєчасного повернення вищезазначених грошових коштів ОСОБА_1, тобто не після звернення позивача з проханням про повернення грошових коштів на підставі рішення Апеляційного суду міста Києва від 19.12.2012 року у справі №22-ц/2690/14055/2012, а лише 18.02.2015 року, що сприяло виникненню у позивача права на стягнення з відповідача 3% річних та індексу інфляції за весь час прострочення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

При цьому, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України).

З огляду на викладене, при розгляді даної адміністративної справи перевірці підлягають дії відповідача, як суб'єкта владних повноважень, з реалізації покладених на нього чинним законодавством повноважень з примусового виконання рішення, у даному випадку виконавчого напису нотаріуса.

Так, нормативно-правовим актом, яким врегульовано умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (надалі - Закон №606).

Відповідно до ст. 1 Закону №606, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 ст. 6 Закону №606 визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Разом з тим, приписами ч. 1 ст. 11 Закону №606 зазначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону №606).

У відповідності до ч. 1 ст. 62 Закону №606, реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Водночас, на виконання положень Закону №606 наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (надалі - Інструкція №512/5), яка визначає окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 4.5.1 Інструкції №512/5, реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та цінних паперів, ювелірних та інших побутових виробів із золота, срібла, платини і металів платинової групи, дорогоцінного каміння і перлів, а також лому і окремих частин таких виробів, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Реалізація арештованого державними виконавцями майна здійснюється відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15.07.99 N 42/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.07.99 за N 480/3773 (із змінами), Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.99 N 68/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.99 за N 745/4038 (із змінами), Правил комісійної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених наказом Міністерства зовнішніх економічних зв'язків України від 13.03.95 N 37, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22.03.95 за N 79/615 (із змінами) (п. 4.5.3 Інструкції №512/5).

Приписами п. 5.1 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року №68/5 (надалі - Тимчасове положення №68/5) визначено, що на підставі копії затвердженого протоколу переможець прилюдних торгів протягом десяти робочих днів з дня підписання протоколу, не враховуючи дня проведення прилюдних торгів, здійснює розрахунки за придбане на прилюдних торгах майно в такому порядку: переможець перераховує на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби зазначену в затвердженому протоколі прилюдних торгів суму коштів, яка дорівнює різниці між продажною ціною придбаного ним лота і сумою винагороди спеціалізованій організації за цим лотом, сплаченої на поточний рахунок організатора прилюдних торгів; сума гарантійного внеску, зарахованого на рахунок організатора прилюдних торгів, визнається частиною оплати переможцем придбаного ним на прилюдних торгах майна і залишається спеціалізованій організації в рахунок оплати наданих нею послуг з реалізації цього майна.

Різниця між сумою гарантійного внеску та сумою винагороди спеціалізованій організації перераховується переможцем на поточний рахунок цієї організації.

Після повного розрахунку переможця прилюдних торгів за придбане майно на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів та копій документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець протягом п'яти робочих днів складає акт про проведені прилюдні торги і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби. У разі реалізації предмета іпотеки в акті про проведені прилюдні торги відомості зазначаються з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (п. 6.1 Тимчасового положення №68/5).

Затверджений акт державний виконавець видає переможцеві не пізніше наступного робочого дня з дня його затвердження (п. 6.2 Тимчасового положення №68/5).

Копія акта надсилається стягувачу, боржникові та спеціалізованій організації (п. 6.3 Тимчасового положення №68/5).

На підставі цього акта нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (п. 6.4 Тимчасового положення №68/5).

Це свідоцтво є підставою для видачі відповідним органом акта про право власності на земельну ділянку в порядку, передбаченому законодавством (п. 6.5 Тимчасового положення №68/5).

Спори, що виникають при реалізації нерухомого майна, вирішуються у судовому порядку (п. 7.4 Тимчасового положення №68/5).

У силу положень п. 7 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15.07.1999 року №42/5 (надалі - Порядок №42/5), право власності на майно переходить до переможця аукціону після повного розрахунку за придбане майно. Плата за зберігання придбаного майна організатором аукціону обумовлюється на договірних началах між переможцем та організатором аукціону.

Спори, що виникають при реалізації арештованого майна, вирішуються в судовому порядку (п. 11.1 Порядку №42/5).

Як було зазначено вище, підставою для звернення позивача з вищезазначеними позовними вимогами слугував факт визнання у судовому порядку результату прилюдних торгів, проведених Приватним підприємством «Нива-В.Ш.» 07.10.2011 року з реалізації квартири АДРЕСА_1 та протоколу №1011258/2 від 07.10.2011 року проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна недійсними, скасування акту державного виконавця про продаж нерухомого майна на прилюдних торгах, визнання недійсним свідоцтва від 13.10.2011 року, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скиба О.В., за реєстровим №2149 про право власності ОСОБА_1 на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, що, на думку позивача, призвело до безпідставного збереження відповідачем грошових коштів у розмірі 1 548 022.03 грн., сплачених позивачем я переможцем прилюдних торгів.

З огляду на все вищевикладене, суд погоджується з твердженнями представника відповідача, викладеними у письмових запереченнях проти позову, в яких зазначено, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 19.12.2012 року у справі №22-ц/2690/14055/2012, яким визнано результати торгів недійсними, не передбачено повернення відповідачем грошових коштів, сплачених ОСОБА_1 як переможцем прилюдних торгів, а, відтак, враховуючи те, що, у відповідності до положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також те, що у силу приписів Закону №606 та Інструкції №512/5, Тимчасового положення №68/5, Порядку №42/5 не передбачено обов'язку органів державної виконавчої служби щодо повернення грошових коштів переможцю прилюдних торгів у разі визнання результатів останніх недійсними автоматично, тобто без відповідного судового рішення, а тому у відповідача були відсутні законодавчо обумовлені підстави для повернення таких грошових коштів лише на підставі звернення позивача.

При цьому, слід зазначити, що спеціальними правовими нормами, наведеними вище, які регулюють порядок реалізації майна на прилюдних торгах, визначено, що такі спори вирішуються в судовому порядку, чим і скористався позивач, за наслідками чого рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 25.12.2014 року у справі №2-7369/14 (№760/24541/14-ц) вирішено стягнути з депозитного рахунку Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 1 548 022,03 грн., з огляду на що платіжним дорученням №20 від 06.02.2015 року Головним управлінням юстиції перераховано на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 1 548 022,03 грн.

Отже, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач, як суб'єкт владних повноважень, діяв у межах та на підставі наданих останньому приписами вищенаведених законодавчих положень повноважень, а твердження позивача про порушення прав останнього бездіяльністю відповідача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду даної адміністративної справи.

Щодо позовної вимоги, яка полягає у стягненні з Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві коштів в сумі 266 788,37 грн., з яких сума боргу з урахуванням індексу інфляції - 238 287,80 грн. та сума боргу з урахуванням 3% річних - 28 500,57 грн. на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, суд зазначає, що остання є похідною від розглянутої вище позовної вимоги, у задоволенні якої суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, а, відтак, вказана вище позовна вимога також не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірну бездіяльність відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення (невчинення) останньої.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, ч. 6 ст. 128, ст.ст. 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_2) судовий збір у розмірі 4 384,80 грн. (чотирьох тисяч трьохсот вісімдесяти чотирьох грн. 80 копійок) на р/р №4007, отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код отримувача - (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача - 820019, код класифікації доходів бюджету - 22030001.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок