Справа № 2а-3453/10/0370
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2015 року Справа № 2а-3453/10/0370

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Димарчук Т.М.,

при секретарі судового засідання Гуцалюк І.О.,

з участю прокурора Лебедюк-Гудкової Т.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 митниці ДФС ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 управління Державної казначейської служби України у Волинській області ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РВПГ МІТ" до ОСОБА_1 митниці ДФС, ОСОБА_3 управління Державної казначейської служби України у Волинській області про визнання нечинним рішення про визначення митної вартості товарів №205000006/2010/400079/1 від 15.06.2010 року, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №205000006/0/02321 від 15.06.2010 року та повернення надмірно сплачених платежів в розмірі 25932,63 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю РВПГ МІТ (надалі ТзОВ «РВПГ МІТ», позивач) звернулося з адміністративним позовом до ОСОБА_5 митниці про визнання нечинним рішення про визначення митної вартості товарів №205000006/2010/400079/1 від 15.06.2010 року, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №205000006/0/02321 від 15.06.2010 року та повернення надмірно сплачених платежів в розмірі 25932 грн. 63 коп.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідно до умов зовнішньоекономічного договору (контракту) № 36/2010 від 11.01.2010 року , укладеного з польською фірмою P.H.U. MILTON EXPORT-IMPORT KAROL FRANCZAK позивач придбав шкіру свійських свиней заморожену вагою нетто 20298 кг на загальну суму 55508,10 грн. у відповідності до специфікації до вказаного контракту.

З метою митного оформлення даного товару позивачем 15.06.2010 року на ОСОБА_5 митницю було подано пакет необхідних документів.

Позивач при митному оформленні товару вказав 1 метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), однак відповідачем ОСОБА_5 митницею було застосовано 6 резервний метод, оскільки вартість оцінюваного товару на його думку не могла бути визначена за вказаним декларантом методом.У звязку з цим, митним органом була видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №205000006/0/02321 від 15.06.2010 року. Разом з тим, ОСОБА_5 митницею було прийнято рішення про визначення митної вартості товарів № 205000006/2010/400079/1 від 15.06.2010 року. З метою недопущення затримки оформлення та пропуску товарів через митний кордон України позивач здійснив доплати до сум відповідно до вказаного рішення, яким на його думку встановлено більшу митну вартість товарів, ніж та, що заявлена декларантом, що призвело сплати зайвих платежів в розмірі 25932,63 грн.

Позивач вважає, що рішення про визначення митної вартості №205000006/2010/400079/1 від 15.06.2010 року та картка відмови в прийнятті митної декларації винесені безпідставно та з порушенням норм чинного законодавства. Зокрема, відповідачем не було проведено процедури консультацій між митним органом і декларантом, як того вимагає ч.3 ст. 266 МК України. ОСОБА_5 митницею не вимагалось будь-яких додаткових документів у позивача для підтвердження митної вартості товару. ТзОВ «РВПГ МІТ» з власної ініціативи було подано ряд додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості з проханням повернення зайво сплачених коштів, або їх зарахування в майбутні платежі, однак, митним органом подані документи безпідставно не були взяті до уваги. Вказує на те, що не існує жодної обставини, яка б не дозволяла чи прямо забороняла використовувати перший метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Натомість, відповідачем необґрунтовано застосований шостий (резервний) метод без будь-якого обґрунтування неможливості застосування попередніх методів та проведення консультацій за декларантом. Вважає прийняте рішення про визначення митної вартості товарів та картку відмови необґрунтованими, тому просить визнати їх нечинними, а надмірно сплачені платежі повернути з Державного бюджету.

В судове засідання представник позивача не зявився, просить розглядати справу за його відсутності.

Ухвалами ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 12 червня 2015 року та від 03 липня 2015 року допущено процесуальне правонаступництво у справі щодо відповідачів, замінено відповідача ОСОБА_5 митницю на її правонаступника ОСОБА_1 митницю ДФС, а Головне управління Державного казначейства України у Волинській області на Головне управління державної казначейської служби України у Волинській області відповідно.

Представник відповідача ОСОБА_1 митниці ДФС у судовому засіданні позовних вимог не визнала та пояснила, що працівники митниці діяли згідно вимог чинного законодавства. При здійсненні митного контролю та митного оформлення товару, ввезеного позивачем, ОСОБА_5 митницею було зясовано, що митна вартість задекларованого товару є значно нижчою, ніж митна вартість, зазначена в ціновій інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України. У звязку з цим, відділом контролю митної вартості та номенклатури ОСОБА_5 митниці на підставі поданих позивачем документів було прийнято оскаржуване рішення про визначення митної вартості товарів (здійснення митної оцінки) та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України. Суду пояснила, що митним органом під час визначення митної вартості було застосовано резервний метод визначення митної вартості, передбачений пунктом 6 частини 1 статті 266 Митного кодексу України. Також повідомила, що відповідно до вимог пункту 7 ОСОБА_6 декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 року №1766 позивач не представив рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних товарів (аналогічних) товарів, що були прийняті за одним договором (контрактом), оскільки такі рішення у позивача були. Просить відмовити у задоволення позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_3 управління державної казначейської служби України у Волинській області позовних вимог не визнала. Суду пояснила, що Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до Державного бюджету. Висновки ОСОБА_1 митниці ДФС про повернення надміру сплачених сум грошових зобовязань з Державного бюджету України до ОСОБА_3 управління Казначейства не надходили, тому просить в задоволенні позовних вимог щодо повернення позивачу надмірно сплачених платежів в розмірі 25932, 63 грн. відмовити.

Прокурор в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку з їх безпідставністю.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення представників відповідачів, прокурора, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ТзОВ РВПГ МІТ 05 жовтня 2005 року зареєстроване Володимир-Волинською районною державною адміністрацією Волинської області як субєкт підприємницької діяльності - юридична особа, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи А01 №439029.

Відповідно до умов зовнішньоекономічного договору (контракту) № 36/2010 від 11.01.2010 року, укладеного з польською фірмою P.H.U. MILTON EXPORT-IMPORT KAROL FRANCZAK позивачем придбано в порядку і на умовах поставки CPT Зимно або DAF кордон шкіру свинну заморожену згідно специфікації №13 до вказаного контракту від 11.06.2010 року вагою нетто 20298 кг на загальну суму 55508,10 грн. (за ціною 1,15 польський злотий за 1 кг на загальну суму 23342,70 польських злотих).

Для митного оформлення вказаного товару 15.06.2010 року позивачем ОСОБА_5 митниці були надані наступні товаро-супровідні документи, зокрема: уніфікована митна квитанція МД-1 серія 20502 В 1216782 від 15.06.2010 року; облікова картка субєкта зовнішньоекономічної діяльності 20500/07/000064 від 28.02.2007 року; попередня митна декларація (ПД) 205030005.2010.001252.001 від 14.06.2010 року; контракт №36/2010 від 11.01.2010 року, специфікація до контракту №13 від 11.06.2010 року; доповнення №1 від 22.04.2010 року; міжнародна товаротранспортна накладна СМR №931381 від 14.06.2010 року та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; рахунок-фактура №14/06/2010/FEх від 14.06..2010 року; експертний висновок №146/1067 від 15.06.2010 року; дозвіл на ввезення на територію України тварин, продуктів тваринного походження, репродуктивного матеріалу, біологічних продуктів, патологічного матеріалу №163 від 04.03.2009 року; довідка про проведення декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами (ДПА України) №2978 від 22.04.2010 року; сертифікат якості від 14.06.2010 року; ветеринарне свідоцтво Ч-28 №062684 від 15.06.2010 року; міжнародний ветеринарний сертифікат країни-експортера №1009/046765/10 від 14.06.2010 року; сертифікат про походження товару №РL/MF/AE 0070095 від 14.06.2010 року; заява на відбір проб вх. №3801-18/53 від 15.06.2010 року; акт про взяття проб і зразків №146/1067 від 15.06.2010 року; експортна декларація №10РL333010Е00630022 від 14.06.2010 року; вантажна митна декларація №205030005/2010/001262 від 15.06.2010 року, у якій митна вартість товару визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) 55508,10 грн.

15.06.2010 року митним органом прийнято рішення про визначення митної вартості товарів №205000006/2010/400079/1 від 15.06.2010 року за шостим резервним методом визначення митної вартості товарів по ціні 0,85 доларів США за 1 кг шкіри свинячої замороженої, на загальну суму 17253,30 доларів США, що становить 136546,07 грн. із зазначенням джерела для визначення митної вартості - цінова інформація Центральної бази даних Державної митної служби України.

В той же день відповідачем було видано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №205000006/0/02321 від 15.06.2010 року з тих підстав, що митна декларація не може бути прийнята, товари не підлягають митному оформленню з причин порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України №1766 від 20 грудня 2006 року Про затвердження ОСОБА_6 декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження із зазначенням вимоги, виконання якої забезпечує здійснення митного оформлення приведення графи 12 ВМД у відповідність до рішення відділу контролю митної вартості (ВКМВ) №205000006/2010/400079/1 від 15.06.2010 року.

Разом з тим встановлено, що позивачем додатково подавалися банківський платіжний документ №27 від 28.07.2010 року, прайс-лист експортера товару від 01.06.2010 року, калькуляція експортера за червень 2010 року, оборотно-сальдова відомість по рахунку - 632 за червень, липень, оборотно-сальдова відомість по рахунку-314 за червень.

Оскільки товар потребував спеціальних умов зберігання декларант був вимушений звернутися до митного органу із заявою №7710-18 від 16.06.2010 року про випуск товарів у вільний обіг і подати нову ВМД №205030005/2010/000014 від 16.06.2010 року із зазначенням митної вартості товарів, визначеної митним органом 136546,07 грн. В результаті було надмірно сплачено 28932,63 грн. митних платежів.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач ОСОБА_1 митниця ДФС не довела правомірності своїх рішень з огляду на таке.

Засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулювання економічних, організаційних, правових, кадрових та соціальних аспектів діяльності митної служби України визначав Митний кодекс України від 11.07.2002 року № 92-VІ, який діяв на час виникнення спірних відносин (надалі МК України).

Згідно статті 259 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Статтею 260 МК України врегульоване питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України. Зокрема визначено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу. Методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та умови їх застосування встановлюються цим Кодексом.

Згідно ст. 262 МК України митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості. ОСОБА_6 та умови декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлюються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення декларацій митної вартості - спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи.

Відповідно до ст.264 Митного кодексу України заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення потреби в уточненні заявленої митної вартості товарів або в разі незгоди декларанта з митною вартістю, визначеною митним органом, декларант має право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг під гарантію уповноваженого банку або сплатити податки і збори (обов'язкові платежі) згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною митним органом.

Декларант має право оскаржити рішення митного органу щодо визначення митної вартості оцінюваних товарів до митного органу вищого рівня та/або до суду.

Згідно приписів статті 265 МК України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. Такий контроль може здійснюватися в установленому порядку із застосуванням різних форм, у тому числі відповідно до статей 60 і 69 цього Кодексу, після закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів. ОСОБА_6 контролю правильності визначення митної вартості товарів після закінчення операції митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів та донарахування обов'язкових платежів визначається Кабінетом Міністрів України. Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.

Відповідно до статті 266 Митного кодексу України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 267 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог статті 271, або обчислена відповідно до вимог статті 272 цього Кодексу вартість товарів.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 273 цього Кодексу.

Статтею 267 МК України визначено, що митною вартістю за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, є вартість операції, тобто ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби відповідно до частини другої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або які повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів на користь продавця та/або на користь продавця через третіх осіб, та/або на пов'язаних з продавцем осіб.

Використані декларантом відомості повинні бути об'єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

Із системного аналізу вищенаведеного слідує, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) і єдиною підставою його незастосування є, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обовязковою при її обчисленні.

Як вбачається із матеріалів справи, загалом для підтвердження заявленої митної вартості товару ТОВ було надано наступні документи: : уніфікована митна квитанція МД-1 серія 20502 В 1216782 від 15.06.2010 року; облікова картка субєкта зовнішньоекономічної діяльності 20500/07/000064 від 28.02.2007 року; попередня митна декларація (ПД) 205030005.2010.001252.001 від 14.06.2010 року; контракт №36/2010 від 11.01.2010 року, специфікація до контракту №13 від 11.06.2010 року; доповнення №1 від 22.04.2010 року; міжнародна товаротранспортна накладна СМR №931381 від 14.06.2010 року та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; рахунок-фактура №14/06/2010/FEх від 14.06..2010 року; експертний висновок №146/1067 від 15.06.2010 року; дозвіл на ввезення на територію України тварин, продуктів тваринного походження, репродуктивного матеріалу, біологічних продуктів, патологічного матеріалу №163 від 04.03.2009 року; довідка про проведення декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами (ДПА України) №2978 від 22.04.2010 року; сертифікат якості від 14.06.2010 року; ветеринарне свідоцтво Ч-28 №062684 від 15.06.2010 року; міжнародний ветеринарний сертифікат країни-експортера №1009/046765/10 від 14.06.2010 року; сертифікат про походження товару №РL/MF/AE 0070095 від 14.06.2010 року; заява на відбір проб вх. №3801-18/53 від 15.06.2010 року; акт про взяття проб і зразків №146/1067 від 15.06.2010 року; експортна декларація №10РL333010Е00630022 від 14.06.2010 року; вантажна митна декларація №205030005/2010/001262 від 15.06.2010 року, у якій митна вартість товару визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) 55508,10 грн.

Суд вважає, що надані документи за своїм змістом не суперечать один одному, оскільки свідчать про незмінність ваги та ціни товару протягом усього шляху слідування, а тому таких документів було цілком достатньо для визначення митної вартості товарів за основним методом.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що згідно ст.5 Закону України Про зовнішньоекономічну діяльність втручання державних органів у зовнішньоекономічну діяльність її субєктів у випадках, не передбачених цим Законом, є обмеженням права здійснення зовнішньоекономічної діяльності і як таке забороняється.

У відповідності до ст.ст.179, 189, 190 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі вільного волевиявлення, субєкти господарювання можуть використовувати у господарській діяльності вільні ціни. При здійсненні експортних та імпортних операцій у розрахунках з іноземними контрагентами застосовуються контрактні (зовнішньоекономічні) ціни. Вільні ціни визначаються субєктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі види продукції, за винятком тих, на які встановлено державні ціни.

Згідно ст.11 Закону України Про ціни та ціноутворення при здійсненні експортних та імпортних операцій безпосередньо або через зовнішньоекономічного посередника в розрахунках із зарубіжними партнерами застосовуються контрактні (зовнішньоекономічні) ціни, що формуються відповідно до цін та умов світового ринку.

В силу п.5 ст.19 ГК України незаконне втручання та перешкоджання господарській діяльності субєктів господарювання з боку органів державної влади, їх посадових осіб при здійсненні ними державного контролю забороняється.

Отже, з вищенаведеного вбачається, що субєкти господарської діяльності України та іноземні субєкти господарської діяльності при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності в розрахунках із зарубіжними партнерами застосовують вільні контрактні ціни, що формуються відповідно до цін та умов світового ринку.

З огляду на викладене, сумніви митного органу щодо митної вартості товару який декларувався позивачем є безпідставними, оскільки сторони зовнішньоекономічної діяльності вправі визначати вільні ціни, а наявність цінової інформації у Центральній базі даних Державної митної служи України яка не співпадає із такими цінами, не може бути підставою, що вказує на ознаки недостовірності заявленої митної вартості.

Суд зазначає, що аналіз законодавчих положень щодо визначення митної вартості товарів дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом із тим дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких обмежень, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом і декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обовязок послідовного вибору методів (від першого (основного) до шостого (резервного)) визначення митної вартості.

Декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження на час виникнення спірних правовідносин регулювався ОСОБА_6, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року № 1766 (надалі ОСОБА_6 №1766).

Суд не приймає до уваги пояснення представника ОСОБА_1 митниці ДФС, що позивач, в порушення п. 7 вищевказаного порядку не подав рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних товарів, з огляду на таке.

Згідно п.11 ОСОБА_6 № 1766 для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобовязаний подати додаткові документи. Посадова особа митного органу у графі «Для відміток митниці» декларації митної вартості робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис.

Посадова особа митного органу не має права вимагати від декларанта документи, не зазначені у графі «Для відміток митного органу».

Згідно п. 14 вказаного ОСОБА_6 якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 митниця не витребовувала від позивача жодних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. В декларації митної вартості у графі «для відміток митного органу» немає записів про подання будь-яких додаткових документів (а.с. 32). Суд критично ставиться до пояснень відповідача відносно того, що процедура консультацій між митним органом і декларантом проводилась усно. Крім того, на думку суду, відповідачем необґрунтовано застосований шостий (резервний) метод без будь-якого обґрунтування неможливості застосування попередніх методів, як того вимагає ст. 267 Митного кодексу України.

Виходячи із наведеного, вбачається, що позивачем було надано митному органу усі документи, що повністю підтверджували митну вартість, яка ним заявлена, а тому відповідач був зобовязаний в силу положень МК України прийняти рішення про можливість застосування митної вартості товарів, заявленої ТзОВ «РВПГ МІТ», однак в порушення ст.266 МК України не застосував такої, як і жодного іншого методу, крім шостого (резервного), та не провів консультації з декларантом під час прийняття оскаржуваного рішення.

Крім того, митним органом в своєму рішенні та картці відмови, жодним чином не було обґрунтовано із посиланням на подані декларантом документи неможливість застосування першого та наступних методів визначення митної вартості.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про підставність позовних вимог ТзОВ «РВПГ МІТ» щодо визнання протиправним та скасування рішення про визначення митної вартості товарів №205000006/2010/400079/1 від 15.06.2010 року, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №205000006/0/02321 від 15.06.2010 року.

Разом з тим, суд дійшов висновку, про відмову в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 управління Державної казначейської служби України у Волинській області про повернення надмірно сплачених платежів в розмірі 25932,63 грн. з огляду на таке.

Згідно ч.6 ст. 264 МК України, у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у місячний термін з дня прийняття рішення, у порядку, передбаченому законодавством.

ОСОБА_6 повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затверджений наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 р. N 618, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 р. за N 1097/14364 (надалі ОСОБА_6 повернення). А також вказані відносини регулюються ОСОБА_6 взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого спільним наказом Міністерства доходів і зборів України та Міністерства фінансів України 30.12.2013 N 882/1188, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23 січня 2014 р. за N 146/24923 (надалі ОСОБА_6 взаємодії).

ОСОБА_6 повернення визначає процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу, як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі, у випадках, зазначених у статті 264 МК України.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 1, пунктів 2, 3, 4 розділу ІІІ ОСОБА_6 повернення для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), форма якого наведена в додатку 1 до ОСОБА_6 взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20.07.2007 N 611/147, керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. ОСОБА_6 і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

Разом з тим, взаємовідносини митних органів та органів Державного казначейства України в процесі повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, регламентується ОСОБА_6 взаємодії.

Відповідно до пункту 2 вказаного ОСОБА_6 повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів здійснюється на підставі висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації. Зазначений висновок оформлюється відповідно до заяви платника, яка подається до митного органу, що здійснював оформлення митної декларації.

Згідно з пунктом 7 ОСОБА_6 взаємодії на підставі отриманого висновку про повернення відповідний орган Державного казначейства України готує платіжні документи на перерахування коштів з рахунку з обліку доходів державного бюджету на рахунок, зазначений у Висновку про повернення, та протягом п'яти робочих днів від дати отримання Висновку про повернення здійснює повернення коштів з бюджету.

Таким чином, за ОСОБА_6 взаємодії основною умовою повернення коштів є обовязкова їх сплата та зарахування на рахунки відповідного бюджету.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обовязкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обовязкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому ОСОБА_6 повернення та ОСОБА_6 взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Оскільки, позивачем не дотримана процедура повернення надмірно сплачених митних платежів, визначена ОСОБА_6 повернення та ОСОБА_6 взаємодії, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про повернення надмірно сплачених платежів в розмірі 25932,63 грн. до задоволення не підлягають.

Керуючись статтями 11, 17, 158, частиною 3 статті 160, статтями 162, 163, 186 КАС України, на підставі Митного кодексу України, постанови Кабінету міністрів України від 20.12.2006 року №1766 "Про затвердження порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та надання відомостей для її підтвердження", суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення про визначення митної вартості товарів №205000006/2010/400079/1 від 15.06.2010 року.

Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №205000006/0/02321 від 15.06.2010 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 07 липня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Т.М. Димарчук