Справа № 2а-64/09/0870
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2009-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Категорія статобліку 2.19.5
ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 січня 2009 р. Справа № 2а-64/09/0870

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н.В.

при секретарі Світлицькій О.О.

розглянув в відкритому судовому засіданні

за участю представників:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1, доручення від 12.01.2009 р. № 135/12

адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2, м. Бердянськ Запорізької області

до: Управління Пенсійного фонду України в м. Бердянськ Запорізької області,

м. Бердянськ

про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та

зобовязання здійснити нарахування і виплату щомісячної державної соціальної

допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Бердянськ Запорізької області, в якому просить поновити пропущений строк для звернення до адміністративного суду та зобовязати відповідача здійснити нарахування і виплату щомісячної державної соціальної допомоги за період з січня 2006 р. по листопад 2008 р. в сумі 3789,10 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що згідно законодавства їй було надано статус «дитина війни», у зв'язку з чим вона має право на пільги і соціальну підтримку держави, передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни». Вказує, що відповідно до ст. 6 вказаного Закону з 01 січня 2006 р. їй повинна виплачуватися щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, яка фактично у 2006-2007 р. р. їй не виплачувалась, у звязку із прийняттям Верховною Радою України Законів № 3235-ІV від 20.12.2005 р. «Про Державний бюджет України на 2006 р.»та ЗУ № 489-V від 19.12.2006 р. «Про Державний бюджет України на 2007 р.», що призупинили дію ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни». Зазначає, що не дивлячись на те, що рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року визнано неконституційними ряд положень Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», у тому числі щодо призначення пенсій, пільг та соціальних гарантій, відповідач до цього часу недоотримані позивачкою виплати не здійснив. Крім того, позивач вказує на те, що про факт порушення своїх конституційних прав їй стало відомо лише з публікацій у пресі, у звязку із чим просить суду відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод і інтересів за період з січня 2006 р. по грудень 2007 р.

В письмових запереченнях від 28.01.2009 р. № 739/12 Управління Пенсійного фонду у м. Бердянськ позовні вимоги не визнає в повному обсязі, посилається на те, що підстави для призначення та виплати підвищення пенсії за період до 01.01.2008 р. у органів Пенсійного фонду були відсутні. Вказує, що з 01.01.2008 р. Управління виплачує підвищення пенсій з урахуванням вимог ЗУ «Про Державний бюджет на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»та Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

У судове засідання позивач не зявився, клопотанням від 23.01.2009 р. просить суд розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи в обґрунтування своїх заперечень. Позов не визнає, просить у задоволенні вимог ОСОБА_2 відмовити.

З матеріалів справи та наявних в ній доказів, судом встановлено наступне.

Згідно з ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»до дітей війни належать особи, яким на момент закінчення Другої Світової війни (2 вересня 1945 р.) не виповнилося 18 років.

ОСОБА_2 є дитиною війни, що підтверджується тимчасовою довідкою № 477/3 від 10.12.2008 р., виданою Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міськради Запорізької області (арк. справи 4).

Як свідчить лист Управління Пенсійного фонду України у м. Бердянську Запорізької області від 29.12.2008 р. (вих. №372/х-4), наданий позивачу у відповідь на його звернення, Управління у 2006-2007 р. р. не здійснювало виплату позивачу державної соціальної допомоги як дитині війни, посилаючись на те, що у Фонду відсутні підстави для здійснення виплат, оскільки їх фінансування повинно проводитися за рахунок коштів Державного бюджету України; з 01.01.2008 р. ОСОБА_2 було встановлено надбавку до пенсії, як дитині війни, у розмірі 10 % від розміру прожиткового мінімуму, для осіб які втратили працездатність.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Законом України «Про державний бюджет на 2006 рік»від 20.12.2005р. дію ст. 6 зазначеного Закону на 2006 рік зупинено. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік»від 19.01.2006р., який набрав чинності 15.03.2006р., до ст. 110 Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік»було внесено зміни, якими встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у 2006 році запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Проте, у 2006 році пільги, встановлені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»запроваджені не були.

Закони України «Про Державний бюджет на 2006 рік»від 20.12.2005 р. та «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік»від 19.01.2006 р. неконституційними не визнані та діяли протягом 2006 р.

Таким чином, відповідно до вищезазначених Законів, у відповідача не було підстав нараховувати та сплачувати позивачеві доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки до 15.03.2006 р. дію зазначеної норми було зупинено, а потім передбачені нею виплати не запроваджені.

Виходячи із системного аналізу наведених норм законодавства, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача, які стосуються виплат доплати до пенсії за 2006 рік. Відповідач по справі протягом 2006 р. діяв у відповідності з діючим законодавством та не мав підстав здійснювати позивачу щомісячні доплати до пенсії, оскільки до 15.03.2006 р. дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»була зупинена, а з 15.03.2006 р. здійснення доплат визначено у інший спосіб, тобто поставлено в залежність від виконання у другому півріччі 2006 р, Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік».

Щодо здійснення позивачу доплати до пенсії за 2007 рік слід враховувати наступне.

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону, було зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. за №6-рп/2007 року, у справі за поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36 ч. 2 ст. 56, ч, 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, п.п. 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст., 73, ст., ст., 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»(справа про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону,

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність,

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним Судом України, УПФУ в м. Бердянську Запорізької області повинно було нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з 09.07.2007 р., оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України», ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню.

Що стосується вимог позивача про зобов'язання відповідача виплачувати йому в 2008 році щомісячну надбавку до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, то судвважає такі вимоги часткою обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до п. п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено в наступній редакції: «Дітям війни (крім тих на яких поширюється діяЗакону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту З розділу 3 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»та. про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п. п. 14, 6-22. 24-100 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»(справа щодо предмета та Змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року та приписів ч.2 ст. 152 Конституції України, суд дійшов висновку, що з 22.05.2008 року УПФУ в м. Бердянську повинно було нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбачену ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»в редакції; яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності п.п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню.

Між тим, до 22.05.2008 року, тобто до ухвалення зазначеного рішення Конституційним Судом України, відповідач, здійснюючи позивачу доплати, передбачені ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»в редакції від 01.01.2008 року, з урахуванням п.п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів, а тому позовні вимоги, щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року задоволенню не підлягають.

Доводи відповідача, в частині неврегульованості на законодавчому рівні порядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни, суд вважає необґрунтованими, оскільки вказане не може бути підставою для їх не здійснення або відмови в задоволенні позову.

Відповідно до статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ч. ч. 3 та 4 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.

Сторонами по справі не заперечується, що позивач, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»має право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством, розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч. 3 ст. 28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії; встановленої ст. 46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Також, безпідставним є посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначеної доплати до пенсії, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов'язань, які встановлені ст. 46 Конституції України та зазначеною нормою Закону.

Суд також вважає, що не заслуговують на увагу доводи відповідача щодо не визначеності на законодавчому рівні питання відносно органу на який покладено обов'язок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»покладено на УПФУ у м. Бердянську, за місцем проживання позивача.

Суд відхиляє позицію відповідача про наявність підстав для відмови в задоволенні позову через пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду, в силу наступного.

Згідно письмових пояснень позивача вбачається, що про факт порушення належних їй прав на отримання державної допомоги як дитині війн, вона дізналася лише після ухвалення Конституційним Судом України рішення від 09.07.2007 р. та висвітлення зазначених подій у пресі. Після цього, позивачка звернулася до Управління Пенсійного фонду із відповідною заявою щодо здійснення перерахунку пенсії. Листом відповідача від 29.12.2008 р. № 372/х-4 їй фактично було у цьому відмовлено. Таким чином, порушення прав позивача на здійснення перерахунку та нарахування державної допомоги як дитині війни виникло саме з часу отримання листа відповідача.

Отже, суд, не вбачає пропущення позивачем строку звернення до суду за захистом свого права щодо отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд також виходить з того, що вимоги про зобовязання відповідача нарахувати допомогу в сумі 3789,10 грн. не підлягають задоволенню, оскільки питання проведення розрахунку надбавки до пенсії та її розміру відносяться до компетенції Управління Пенсійного фонду, тому суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому надані такі повноваження.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 71, 159-163 КАС України, ст. ст. 6, 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2, м. Бердянськ Запорізької області до Управління Пенсійного фонду України в м. Бердянськ Запорізької області, м. Бердянськ про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду та зобовязання здійснити нарахування і виплату щомісячної державної соціальної допомоги «Дитина війни»- задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Бердянську Запорізької області.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Бердянську Запорізької області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування»та провести відповідні виплати за 2007 рік - з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., за 2008 рік - з 22.05.2008 р. по листопад 2008 р.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня її проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Постанову складено у повному обсязі 02 лютого 2009 р.

Суддя: (підпис)

Постанова не набрала законної сили

Суддя:

Секретар: