Справа № 22-ц-11241/11
Суддя: Яцина В. Б.
Дата ухвалення: 2011-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Доповідач - Яцина В.Б.
Категорія - доплата до пенсії дитині війни
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2011 року. м. Харків.

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судці ЯциниВ.Б., суддів Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова

на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, -

В СТАНОВИЛА:

У жовтні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, в якому просив зобовязати відповідача здійснити перерахунок призначеної їй пенсії за віком із підвищенням за рахунок щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни, у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком та провести відповідні виплати на її користь _а 2006- 2008 роки.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2009 року позов задоволений частково. Зобовязаний відповідач перерахувати пенсію позивачу з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за період з 01 січня по 31 грудня 2007 року, з 01 січня по 31 грудня 2008 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

У апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права, просить оскаржуване судове постанову скасувати та в позові відмовити повністю.

Колегія суддів за відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю відповідно до правил ст. 195, п. 1 ч.І ст. 197 КАС України розглянувши справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач отримує пенсію за віком та відноситься до соціальної категорії "дитина війни".

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (у редакції Закону України від 18 листопада 2004 року № 2195-IV) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком яка відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей», з урахуванням ст. 111 цього Закону, було зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року за № 6-рп;2007 у справі про соціальні гарантії громадян визнано неконституційним положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» про зупинення дії вказаної норми.

Законом України від 28 грудня 2007 року N 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" з 1 січня 2008 року було зменшено виплати, які передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» до розміру надбавки, встановленої для учасників війни, на підставі чого відповідач знову зменшив розмір спірної виплати.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) зміни щодо розміру пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Враховуючи передбачені ст. 152 Конституції України наслідки визнання неконституційним окремих положень закону, з часу ухвалення вказаних рішень Конституційного суду, з 09 липня 2007 року, а також - з 22 травня 2008 року, поновлювалася дія статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" про підвищення пенсії в редакції від 18 листопада 2004 року N 2195-ІУ, а визнані неконституційними положення Законів України «Про державний бюджет» втрачали свою чинність.

Однак, всупереч ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у 2009 році позивачу щомісячне підвищення до пенсії знову виплачувалась у меншому розмірі, відповідно до правил, які містяться у Постанові Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530.

З огляду на конституційні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, Закон України «Про соціальний захист дітей війни» має вищу юридичну силу в порівняні з Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач не правомірно виплачував щомісячне підвищення до пенсії в меншому розмірі ніж це передбачено ст. 6 зазначеного Закону.

При цьому колегія суддів також виходить з правової позиції, викладеної у пар. 23, 26 постанову Європейського суду з прав людини від 8 липня 2005 року "Кечіо проти України" (Заява N 63134/00, справа щодо виплати вчителям надбавок до заробітної плати), яка підлягає застосуванню судом як джерело права згідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Згідно цього прецеденту в межах свободи дій державі визначати, які надбавки або підвищення виплачувати з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припиняти такі виплати, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних підвищень, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (принцип юридичної визначеності). При цьому органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (див. з цього приводу також постанову у справі "Бурдов проти Росії", N 59498/00, пар. 35, ЕСШ 2002-ІІІ).

Колегія суддів не застосовує передбаченого ст. 99 КАС України шестимісячного обмежувального строку звернення до суду, який має субсидіарний характер, виходячи з того, що спірна основна та додаткова пенсія за законом гарантується особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, тобто позивач мав щонайменше «законні сподівання» на відповідні суми і таке сподівання може вважатися «майном» у

розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тобто предмет спору має для позивача цивільно-правове значення. Таким чином, у даному випадку підлягають застосовуванню загальні правила трирічної позовної давності, передбачені чинним ЦК України.

Однак, що стосується періоду перерахування та сплати підвищення до пенсії, то в цій частині суд першої інстанції всупереч наведеним нормам права та дати набрання чинності рішеннями КС України не врахував, що в період з 01 січня до 09 липня 2007 року, та з 01 січня до 22 травня 2008 року, не діяли передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення, виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Наведене свідчить, що в частині визначення строку перерахунку та виплати пенсії позивачу суд першої інстанції припустився помилки, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України є підставою для відповідної зміни постанови суду.

Оскільки в іншій частині суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують, скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись абз. І 5 п. 1 розділу XII Прикінцевих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 201, ч. 2 ст. 205, ст.ст. 207,210-212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2009 року змінити.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 і підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за 2007 рік: з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та за 2008 рік: з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя:

Судді колегії: