Справа № 2а-2716/11/0970
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2012-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"08" лютого 2012 р. Справа № 2a-2716/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Тимощука О.Л.

при секретарі Маковійчук С.М.,

за участю:

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали адміністративної справи

за позовом Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську

до відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю "Електросвіт", ТзОВ "Енерготек СВ", ТзОВ "Інтервекс-Груп", ТзОВ "Оптдевайс" про визнання недійсними угод та стягнення коштів в сумі 1593295,00 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція в м. Івано-Франківську звернулася до суду з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю "Електросвіт", ТзОВ "Електросвіт", ТзОВ "Енерготек СВ", ТзОВ "Інтервекс-Груп", ТзОВ "Оптдевайс" про визнання недійсною угоду, укладеною між ТОВ «Електросвіт»та ТОВ «Енерготек СВ»та застосувати наслідки встановлені ч.3 ст. 228 Цивільного кодексу України, а саме стягнути 19589,00 грн. за такою угодою; про визнання недійсною угоду, укладеною між ТОВ «Електросвіт»та ТОВ «Інтервекс-Груп»та застосувати наслідки встановлені ч.3 ст. 228 Цивільного кодексу України, а саме стягнути 35266,00 грн. за такою угодою; про визнання недійсною угоду укладеною між ТОВ «Електросвіт»та ТОВ «Оптдевайс»та застосувати наслідки встановлені ч.3 ст. 228 Цивільного кодексу України, а саме стягнути 1538440,00 грн. за такою угодою.

Відповідно до вимог частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Аналогічні наслідки визнання господарського зобовязання недійсним передбачені в частині першій статті 208 Господарського кодексу України.

Згідно з вимогами пункту 4 частини 1 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються, зокрема зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Таким чином, принцип диспозитивності покладає на суд обовязок вирішувати лише ті питання, за вирішення яких позивач звернувся до адміністративного суду. Суд позбавлений можливості ініціювати судове провадження, а отже вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопоче сторона.

Враховуючи те, що правові наслідки вчинення правочину, який порушує публічний порядок, передбачені статтею 228 ЦКУ як і статтею 208 ГКУ є різними за своїм змістом та порядком застосування, а заявлені позовні вимоги є неконкретизовані у відповідності до вказаних статей, тим самим в повній мірі не відповідають вимогам статті 106 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність усунення позивачем недоліків позовної заяви шляхом уточнення позовних вимог та приведення їх у відповідність до вимог пункту 4 частини 1 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 11, 106, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

У Х В А Л И В:

Надати позивачу строк до 24 лютого 2012 року для усунення недоліків позовної заяви в частині змісту позовних вимог шляхом їх уточнення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ ОСОБА_4