Справа № 2а/0270/5808/12
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2013-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

м.Вінниця

18 січня 2013 р. Справа № 2а/0270/5808/12

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання: Панченка Т.Д.

представника позивача: ОСОБА_1

представників відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника третьої особи: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про закриття провадження у справі

за позовом: публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" в особі Вінницького регіонального відділення ПАТ "КБ "Хрещатик"

до: комунального підприємства "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації", виконавчого комітету Вінницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів - ПП "Вінтурпроектгруп"

про: визнання протиправним рішення, визнання недійсним свідоцтва про право

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" в особі Вінницького регіонального відділення ПАТ "КБ "Хрещатик" до комунального підприємства "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації", виконавчого комітету Вінницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів - ПП "Вінтурпроектгруп" про визнання протиправним рішення, визнання недійсним свідоцтва про право.

До початку розгляду справи по суті представником виконавчого комітету Вінницької міської ради подано заяву про закриття провадження у справі, мотивовану тим, що спір про визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності на адміністративний учбовий корпус не має ознак публічно-правового, адже йдеться про захист права, що виникає із цивільних правовідносин, відтак, розгляд даної категорії справ має проводитися за правилами цивільного судочинства. Крім того, посилаючись на положення частини третьої статті 21 КАС України представник вказав про неможливість обєднання в одне провадження кількох вимог, які належать розглядати в порядку різного судочинства, а тому провадження у справі слід закрити в цілому.

Представник позивача проти поданої заяви заперечила, посилаючись на пункт 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, яким встановлено, що справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Отже субєктний склад відповідачів відповідає вимогам зазначеної норми. Крім того, на думку позивача, оскаржуване свідоцтво є актом індивідуальної дії, виданим органом місцевого самоврядування, що також підтверджує, що вказаний спір є адміністративним, адже, згідно положень статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Отже, субєктний склад та характер спірних правовідносин свідчать про те, що такі справи слід розглядати в порядку адміністративного судочинства. Відтак, підстави для задоволення заяви відсутні.

Представник БТІ заявлене клопотання підтримав, представник третьої особи, при його вирішені поклався на розсуд суду.

Розглянувши подану заяву, вислухавши думку осіб, що беруть участь у справі, суд дійшов висновку про наступне.

Обґрунтовуючи свою позицію щодо закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач виходить з відсутності у переданому на вирішення суду спорі ознак справи адміністративної юрисдикції. Зазначена позиція ґрунтується на тому, що у даній справі існує спір про майнове право позивача, що виключає можливість його розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З такою позицією суд не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Компетенція (юрисдикція) судів щодо розгляду таких справ визначається процесуальними законами.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій

В свою чергу статтею 5 Закону України "Про місцеве самоврядування" встановлено, що система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Згідно з пунктами 1.3, 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 липня 2010 р. за № 582/17877, оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно, у тому числі органами місцевого самоврядування.

Водночас, державна реєстрація прав проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ, створеними до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України" та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Вказане свідчить, що на момент виникнення спірних правовідносин органи місцевого самоврядування на основі законодавства наділені повноваженнями щодо видачі свідоцтв про право власності на об'єкти нерухомого майна. У свою чергу, бюро технічної інвентаризації на момент виникнення спірних правовідносин на основі законодавства були делеговані владні повноваження у сфері суспільних правовідносин, пов'язаних зі здійсненням від імені держави дій щодо державної реєстрації прав власності на нерухоме майно.

З урахуванням викладеного, зазначені органи у розумінні пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України діяли як суб'єкти владних повноважень.

Щодо свідоцтва про право власності, то, на думку суду, вказаний документ є актом індивідуальної дії, виданий субєктом владних повноважень та прийнятий з метою реалізації положень нормативно-правового акту щодо конкретної життєвої ситуації, не місить загальнообовязкових правил поведінки та стосується прав та обовязків визначеного ним субєкта, якому він адресований. Відтак у даній частині спору також наявні ознаки публічно-правового.

Слід зазначити, що наявність можливого конфлікту майнових інтересів між позивачем та третьою особою не впливає на публічно-правовий характер спору між позивачем та відповідачами як суб'єктами владних повноважень.

Зважаючи на викладене, відсутні підстави для закриття провадження у справі у зв'язку з наявністю у переданому на вирішення суду спорі ознак справи адміністративної юрисдикції.

Аналогічна позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України № К-24582/09 від 14.06.2012 р. та №К/9991/43082/12 від 7.11.12 р.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 157, 160, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволені клопотання про закриття провадження у справі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Відповідно до ч. 6 ст. 254 КАС України ухвали суду , які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту постановлення.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна