Справа № 6528/10/2170
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2011-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2011 р. Справа № 2-а-6528/10/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кравченко К.В.,

при секретарі: Сердюк О.О.,

за участю:

представників позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

відкритого акціонерного товариства «Херсонський хлібокомбінат»

до державної податкової інспекції у м.Херсоні

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення,

встановив:

В листопаді 2010 року відкрите акціонерне товариство «Херсонський хлібокомбінат» (далі позивач) звернулось до суду з позовом до державної податкової інспекції у м.Херсоні (надалі - ДПІ, відповідач) про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 16.11.2010 р. № /0, яким позивачу визначені податкові зобовязання по податку на додану вартість на суму 327649 грн., у тому числі 218433 грн. за основним платежем та 109216 грн. - за штрафними санкціями.

Спірне рішення винесено на підставі акту від 08.11.2010р. №4688/23-2/380267 про результати документальної невиїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаєморозрахунках з ТОВ СП «Радоніс» за листопад, грудень 2009р., січень 2010р..

За висновками акту перевірки позивач порушив вимоги ст.203, 215, 662, 655. 656 ЦК України за правочинами, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, і як наслідок порушив пп.7.2.1 п.7.2, пп.7.4.5 п.7.4, пп.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.97р. № 168/97-ВР та занизив суму ПДВ, яка підлягає сплаті до бюджету на суму 218433 грн., у т.ч. за листопад 2009р. на 39250 грн., за грудень 2009р. на 83471 грн., за січень 2010р. на 95712 грн.. Такий висновок ДПІ в акті перевірки обґрунтовує тим, що проведені позивачем господарські операції з ТОВ «СП «Радоніс», за якими позивач формував податковий кредит, є нікчемними, оскільки реального товару за ними не поставлялось, а проведені ці операції були без мети реального настання правових наслідків, виключно з метою заниження обєкту оподаткування.

Згідно позовної заяви та пояснень представника позивача в судовому засіданні, позивач не погоджується з висновками акту перевірки та спірним рішенням з тих підстав, що придбання у ТОВ «СП «Радоніс» товару (муки), є цілком законними операціями, а накладні та податкові накладні, що оформлені вказаним продавцем по цим операціям, відповідають вимогам законодавства, і є підставою для включення ПДВ за цими накладними до податкового кредиту декларацій з ПДВ.

Відповідач надав суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких вказує на те, що згідно акту перевірки ТОВ «СП «Радоніс» всі правочини цього підприємства визнані нікчемними до «вигодонабувача», оскільки не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, тобто були безтоварними, а тому позивач неправомірно включив до складу податкового кредиту суми ПДВ по операціям з цим контрагентом, оскільки фактично за цими операціями нічого не придбавалось і не використовувалось у господарській діяльності позивача.

Позиції сторін були підтримані їх представниками під час судового розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного.

Згідно акту перевірки позивач документував придбання товару (муки) від постачальника ТОВ «СП «Радоніс» у листопаді 2009р. на суму 236000, у т.ч. ПДВ 39250 грн., у грудні 2009р. на суму 500825 грн., у т.ч. ПДВ 83471 грн., у січні 2010р. на суму 574275 грн.. у т.ч. ПДВ 95712 грн., а всього загальна сума ПДВ за вказаними операціями склала 218433 грн..

Вищезазначені суми ПДВ за податковими накладними ТОВ «СП «Радоніс», перелік яких наведений у п.3.1 акту перевірки (стор.9-11 акту), включені позивачем до податкового кредиту відповідних періодів.

Підставою для донарахування спірним рішенням зобовязань з ПДВ за основним платежем на суму 218433 грн. стало невизнання відповідачем податкового кредиту на вказану суму, сформованого позивачем по операціям з ТОВ «СП «Радоніс».

Аналіз змісту акту перевірки свідчить про те, що ДПІ вважає ТОВ «СП «Радоніс» фіктивним підприємством, яке не здійснювало реальної господарської діяльності, реально товарів не придбавало і не реалізовувало, а задекларовані цим підприємством у деклараціях з ПДВ податковий кредит та податкові зобовязання є недійсними.

Наведені відповідачем в акті перевірки доводи неправомірності формування позивачем податкового кредиту по операціям з ТОВ «СП «Радоніс» суд оцінює з точки зору відповідності викладених в цьому акті перевірки обставин постачання товару позивачу фактичним обставинам справи, які встановлені в ході судового розгляду даної справи, а також з точки зору узгодженості цих висновків з положеннями податкового законодавства.

Згідно пункту 1.7 ст. 1 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.97 р. № 168/97 податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

На час проведення позивачем вищезазначених операцій порядок формування платником податку податкового кредиту був встановлений пунктом 7.4 ст. 7 Закону № 168/97.

Згідно абзацу першого підпункту 7.4.1 пунктом 7.4 ст. 7 Закону № 168/97 податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт /послуг/ - актом прийняття робіт /послуг/ чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт /послуг/ /підпункт 7.4.5 цього ж пункту/.

Відповідно до підпункту 7.5.1 пункту 7.5 ст. 7 названого Закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів /робіт, послуг/, дата виписки відповідного рахунку /товарного чека/ - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів /робіт, послуг/.

Таким чином, виходячи із приписів вищевказаної норми закону, лише відсутність податкової накладної безспірно позбавляє платника податку права на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум ПДВ у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг).

До матеріалів справи позивачем долучені копії видаткових та податкових накладних на поставку муки ТОВ «СП «Радоніс» в адрес позивача, на які посилається ДПІ в акті перевірки, а також копії платіжних доручень, які підтверджують факт проведених позивачем оплат вказаному постачальнику вартості отриманої муки з урахуванням податку на додану вартість згідно вищезазначених видаткових та податкових накладних.

ДПІ в акті перевірки не посилається на невідповідність вимогам законодавству податкових накладних, за якими позивач формував податковий кредит, не вказує на неправильність складання позивачем податкових декларацій з ПДВ, а також не посилається на відсутність фактичної сплати позивачем ПДВ у складі ціни товарів.

Факт того, що на момент вказаних господарських операцій ТОВ «СП «Радоніс» мало право на виписку податкових накладних і було зареєстровано як платники податку на додану вартість, не оспорювався відповідачем ні в акті перевірки, ні в ході розгляду справи.

Таким чином, належними доказами підтверджено той факт, що на момент проведення перевірки у позивача в наявності були всі необхідні первинні документи, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість по операціям з ТОВ «СП «Радоніс», які визначені позивачем у податкових деклараціях з ПДВ за перевіряємий період.

Аналіз наданих позивачем документів свідчить про дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту з податку на додану вартість за періоди, які були предметом перевірки.

За змістом статті 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Будь-які первинні документи (у тому числі договори, накладні, податкові накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Суд зазначає, що наявність у позивача належно оформлених документів, які відповідно до Закону №168/97 необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, і сплата позивачем вартості товару з податком на додану вартість є обовязковими, але не вичерпними підставами для висновку про правомірне декларування податкового кредиту.

Для встановлення обґрунтованості декларування платником податку податкового кредиту суду необхідно встановити також наступні обставини:

- реальність здійснення господарських операцій, суми за якими віднесені до податкового кредиту;

- наявність у продавців товарів, робіт (послуг), які видавали податкові накладні, спеціальної податкової правосуб'єктності;

- віднесення до складу податкового кредиту лише сум, сплачених (нарахованих) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), що підлягають використанню у господарській діяльності платника податку;

В акті перевірки та в ході судового розгляду ДПІ посилалось на відсутність реальних господарських операцій, тобто на «безтоварність» операцій по ланцюгу постачання позивачу товару від ТОВ «СП «Радоніс» до позивача.

З метою дослідження реальності господарських операцій позивача з придбання муки у ТОВ «СП «Радоніс» судом вживались заходи, направлені на перевірку висновків ДПІ про фіктивність вказаного постачальника.

Так, суд долучив до матеріалів справи копії документів досудового слідства по кримінальній справі №500034-10, яка була порушена органом досудового слідства за ст.205 ч.2, ст.209 ч.1, ст.358 ч.2 та 3 Кримінального кодексу України по факту фіктивного підприємництва, легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом, та підроблення документів, печаток, штампів та бланків, використання підроблених документів, вчинених невстановленими особами з використання групи підприємств, у тому числі і ТОВ «СП «Радоніс». По даній кримінальній справі звинувачувався директор ТОВ «СП «Радоніс» - ОСОБА_3, відносно якого вказана кримінальна справа була направлена до суду за ч.3 ст.212 КК України ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах та за ч.2 ст.366 КК України службове підроблення.

Вироком Суворовського районного суду м.Херсона від 24.05.2011р., ОСОБА_3, як директора і ТОВ «СП «Радоніс», було визнано винним в ухиленні від сплати податків в особливо великих розмірах та службовому підроблені за результатами господарських операцій з ТОВ «СТТФ «Едельвейс».

Аналіз документів, що стосується досудового слідства та судового розгляду зазначеної кримінальної справи свідчить про те, що діяльність ТОВ «СП «Радоніс» не була визнана фіктивною, оскільки дії ОСОБА_3 не кваліфікувались за ст.205 КК України як фіктивне підприємництво, а згідно викладених у вироку пояснень ОСОБА_3 останній особисто зареєстрував ТОВ «СП «Радоніс», відкрив банківські рахунки, особисто займався закупівлею сільгосппродукції, яку в подальшому перепродував іншим підприємствам.

Судом також був допитаний в якості свідка ОСОБА_4, який пояснив, що на ТОВ «СП «Радоніс» він працював менеджером, і разом із директором ОСОБА_3 займались закупівлею сільгосппродукції, яку перепродували іншим підприємства. Свідок підтвердив факти реалізації ТОВ «СП «Радоніс» позивачу муки в листопаді, грудні 2009р. та січні 2010 року, та пояснив, що всі документи по цій операцій підписував особисто ОСОБА_3, а муку позивач вивозив власним автотранспортом за свій рахунок з складських приміщень, на яких ТОВ «СП «Радоніс» її зберігало.

Згідно наданих ДПІ декларацій ТОВ «СП «Радоніс» з ПДВ із додатком №5 за листопад, грудень 2009р., дане підприємство декларувало свої зобовязання з цього податку, та відобразило у складі своїх зобовязань обсяги поставок товару позивачу.

Надані суду докази не підтверджують твердження ДПІ про фіктивність господарської діяльності ТОВ «СП «Радоніс», а навпаки свідчать про те, що така діяльність цим підприємством велась.

Згідно договору купівлі-продажу муки №19/11 від 16.11.2009р. між позивачем та ТОВ «СП «Радоніс» транспорт та транспортні витрати були передбачені за рахунок покупця, тобто позивача.

Для підтвердження факту перевезення муки від ТОВ «СП «Радоніс» позивач надав суду подорожні листи вантажних автомобілів, якими здійснювались перевезення муки. Ці подорожні листи оформлювались позивачем на належні йому автомобілі, і цих листах відображені факти отримання муки у ТОВ «СП «Радоніс».

Посилання ДПІ в обґрунтування своєї позиції на відсутність у позивача саме товарно-транспортних накладних на поставлену муку від ТОВ «СП «Радоніс» суд не бере до уваги з тих підстав, що, по-перше, Закон №168/97 не обмежує позивача у праві віднести суми ПДВ за цими операціями до податкового кредиту при відсутності таких накладних, а по-друге, відповідно до пп.11.5 п.11 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997р. №363, зареєстрованих в Мінюсті України 20.02.1998р. за №128/256, обовязок виписати товарно-транспортну накладну покладений саме на вантажовідправника, яким у даних операціях не є позивач.

Як встановлено судом і підтверджено змістом акту перевірки, позивач є товаровиробником, основним видом діяльності якого є виробництво хліба та хлібобулочних виробів. Придбання позивачем муки у ТОВ «СП «Радоніс», з віднесенням до податкового кредиту ПДВ по таким операціям, відповідає суті господарської діяльності позивача, що свідчить про дотримання позивачем пункту 7.4.1 пунктом 7.4 ст. 7 Закону №168/97 в частині віднесення до податкового кредиту лише тих сум ПДВ, які сплачені у складі ціні товарів (робіт, послуг), що використовуються у межах господарської діяльності платника податку.

Суд зазначає, що вплив допущених контрагентами платника податків порушень податкового законодавства на право платника податків на податковий кредит слід оцінювати з урахуванням можливої обізнаність цього платника податків щодо таких порушень.

При цьому суд виходить з того, що саме по собі невиконання контрагентом платника податків своїх зобов'язань по сплаті податку до бюджету ще не є підставою для відмови у праві на податковий кредит з податку на додану вартість.

У разі, якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податкова інспекція не визнає обґрунтованим віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, постачальники були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також мали свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, покупець не може нести відповідальність ні за несплату податків продавцями, ні за можливу недостовірність відомостей про них, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

Докази, які б підтвердили той факт, що позивач був обізнаний про допущені ТОВ «СП «Радоніс» порушення податкового законодавства, в матеріалах справи відсутні.

Також ДПІ не обґрунтовує наявність у позивача реальної можливість зясувати всі обставини діяльності цього постачальника на момент придбання у нього товару, з метою виявлення тих обставин, які унеможливлюють віднесення сум ПДВ до податкового кредиту.

За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що позивач міг знати, або мав реальну можливість зясувати наведені в акті перевірки недоліки в діяльності ТОВ «СП «Радоніс» на момент придбання ним муки у цього постачальника.

ДПІ також не надало суду доказів, які б свідчили про те, що позивач систематично проводить свої господарські операції переважно з тими контрагентами, які не дотримуються податкової дисципліни та не сплачують податків.

З урахуванням встановлених фактичних обставини справи, суд приходить до висновку, що дії позивача по віднесенню до податкового кредиту сум ПДВ по операціям з придбання муки у ТОВ «СП «Радоніс» свідчать про його добросовісність як платника податків, а вчинені позивачем господарські операції з цим контрагентом не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту.

Зясовані обставини господарської діяльності позивача не дають підстав вважати, що головною метою позивача було одержання доходу саме за рахунок податкової вигоди за відсутності наміру здійснювати реальну підприємницьку діяльність.

Перевіривши наведені відповідачем в акті перевірки доводи для донарахування позивачу спірним повідомленням-рішенням податкових зобовязань, встановивши фактичні обставини проведених позивачем спірних господарських операцій з ТОВ «СП «Радоніс», суд приходить до висновку, що позивачем не допущено порушень вимог Законів України «Про податок на додану вартість» при формуванні податкового кредиту по операціям з цим контрагентом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає безпідставним донарахування позивачу спірним повідомленням-рішенням зобовязань по податку на додану вартість, у звязку з чим вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 8, 9, 12, 19, 158, 159, 160-163, 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд

Керуючись ст. 8, 9, 12, 19, 158, 159, 160-163, 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позовні вимоги відкритого акціонерного товариства «Херсонський хлібокомбінат» задовольнити.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м.Херсоні від 16.11.2010 р. № /0.

Стягнути з Державного бюджету України на користь відкритого акціонерного товариства «Херсонський хлібокомбінат» витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 28 липня 2011 р.

Суддя Кравченко К.В.

кат. 8.2.1