Справа № 2а-6683/09/0870
Суддя: Малиш Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2010-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2а-6683/09/0870

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2010 року Справа № 2а-6683/09/0870

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого – судді Малиш Н.І.,

при секретарі Рожик О.П.,

розглянув в відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «Дніпроенерго» до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання незаконними дії та зобов’язання зареєструвати право власності,

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовом звернулось Відкрите акціонерне товариство «Дніпроенерго» (далі ВАТ «Дніпроенерго» або позивач) до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» (далі КП «ДМБТІ» або відповідач) про визнання незаконними дії та зобов’язання зареєструвати право власності.

У позові зазначають, що 09.10.2008р. позивач звернувся до відповідача із замовленням щодо проведення державної реєстрації право власності на об’єкти нерухомого майна: нежитлову-будівлю, а саме: літ.А-1-фекальну насосну, загальною площею 34,2 кв. м, розташовану за адресою: вул. Немировича-Данченка, буд.9н, м. Дніпропетровськ, будівлі та споруди, розташовані за адресою: вул. Гаванська, 19, м. Дніпропетровськ.

Дії відповідача щодо відмови вважають незаконними, з наступних причин.

Згідно з Указами Президента України від 15.06.1993 №210/93 «Про корпоратизацію підприємств», від 04.04.1995 №282/95 «Про структурну перебудову в електроенергетичному комплексі України» на базі державного підприємства Дніпроенерго» за наказом Міністерства енергетики та електрифікації України від 13.07.1995 №122 була створена шляхом корпоратизації державна акціонерна енергогенеруюча компанія «Дніпроенерго». Засновником її виступила держава в особі Міністерства енергетики та електрифікації України, правонаступником якого є Міністерство палива та енергетики України.

Відкрите акціонерне товариство «Дніпроенерго» створене та зареєстроване 08.04.1998р. на базі раніше діючої державної акціонерної генеруючої компанії «Дніпроенерго», зареєстрованої Ленінським райвиконкомом 14.07.1995 розпорядженням №619-р, з правом повної правонаступності прав та обов'язків.

Заявлені для державної реєстрації об'єкти нерухомого майна на підставі Наказу Міністерства енергетики та електрифікації України від 13.07.1995р. №122 "Про створення Державної акціонерної енергогенеруючої компанії "Дніпроенерго", Переліку майна, переданого до статутного фонду державної акціонерної генеруючої компанії "Дніпроенерго" (правонаступник - ВАТ "Дніпроенерго), а також Переліку нерухомого майна, яке увійшло до статутного фонду ВАТ "Дніпроенерго" під час корпоратизації, станом на 01.06.1995р., затвердженого Наказом Міністерства палива та енергетики України від 23.12.2003р. №775 "Про затвердження переліку нерухомого майна ВАТ "Дніпроенерго" були передані засновником до статутного фонду позивача.

Держава Україна в особі Міністерства енергетики та електрифікації України, передавши до статутного фонду ДАЕК "Дніпроенерго" майно, набула в обмін право власності на 100 % акції ДАЕК "Дніпроенерго", а відповідно одержавши у власність акції ДАЕК "Дніпроенерго" набула корпоративні права щодо ДАЕК "Дніпроенерго".

Відповідно до положень Статуту ДАЕК «Дніпроенерго», зареєстрованого 14.07.1995р., а саме, пункту 3.5. - товариство є власником майна, переданого йому засновниками та власниками у власність; пункту 6.З. - єдиним власником акцій в розмірі ста відсотків, випущених на величину основних фондів та обігових коштів створюваної генеруючої компанії, до прийняття рішення про приватизацію, є держава в особі Міністерства енергетики та електрифікації України.

Відповідно до положень статуту ВАТ «Дніпроенерго», в редакції зареєстрованій 08.04.1998 на момент створення, а саме, пункту 3.5 - джерелами формування майна Товариства є грошові та матеріальні внески засновника; та пункту 3.6. статуту ВАТ «Дніпроенерго», товариство є власником майна та майнових прав, переданих йому засновником, акціонерами або іншими особами у власність.

Відповідно до положень статуту ВАТ «Дніпроенерго» в останній діючій редакції, пункту 3.5 - джерелами формування майна Товариства є грошові та матеріальні внески засновника; та пункту 3.6. статуту ВАТ «Дніпроенерго», товариство є власником майна та майнових прав, переданих йому засновником, акціонерами або іншими особами у власність.

Відповідно до Постанови КМУ від 22.06.2004р. №794 в редакції Постанови КМУ від 13.06.2007р. №824 пакет акцій ВАТ «Дніпроенерго» у кількості 2 983 717 шт. номінальною вартістю 25,00 грн. кожна, що належить державі, переданий до статутного фонду Національної акціонерної компанії «Енергетична компанія України».

Позивач посилаючись на Господарський кодекс України, Цивільний кодекс України, Закон України «Про цінні папери та фондовий ринок», інші нормативно-правові акти вказує, що майно, передане засновником (акціонерами) до статутного фонду господарського товариства - позивача, є власністю господарського товариства - позивача, а господарське товариство - позивач є суб'єктом приватної форми власності.

Також зазначають, що жодним з нормативних актів законодавства України, які регламентують діяльність господарських товариств в частині визначення обов'язкових відомостей, що мають міститись у статуті акціонерного товариства, не вимагає зазначення у статуті акціонерного товариства форми власності суб'єкта господарювання.

У позові просили визнати дії щодо відмови незаконними та зобов'язати відповідача зареєструвати на праві приватної власності за відкритим акціонерним товариством «Дніпроенерго» об'єкт нерухомого майна - нежитлову-будівлю, а саме: літ.А-1-фекальну насосну, загальною площею 34,2 кв. м, розташовану за адресою: вул. Немировича-Данченка, буд.9н, м. Дніпропетровськ, будівлі та споруди, розташовані за адресою: вул. Гаванська, 19, м. Дніпропетровськ.

У ході розгляду справи позовні вимоги були змінені, а саме просили визнати дії незаконними щодо відмови у реєстрації нерухомого майна нежитлову-будівлю літ.А-1-фекальну насосну, загальною площею 34,2 кв. м, розташовану за адресою: вул. Немировича-Данченка, буд.9н, м. Дніпропетровськ та зобов'язати її зареєструвати на праві приватної власності за позивачем.

27.01.2010р. позивачем були знову змінені позовні вимоги. Так позивач зазначив наступне.

Як зазначалося раніше, 09.10.2008 ВАТ «Дніпроенерго» звернулось до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради із замовленнями стосовно проведення державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна - нежитлову-будівлю, а саме: літ.А-1-фекальну насосну, загальною площею 34,2 кв.м, розташовану за адресою: вул. Немировича-Данченка, буд.9н.

Позивачем для усунення недоліків було надано до КП «ДМБТІ» Перелік нерухомого майна, яке увійшло до статутного фонду ВАТ «Дніпроенерго» під час корпоратизації із зазначенням адреси нерухомого майна, а саме - фекальної насосної, та довідку про балансову вартість цього майна.

Відповідач листом від 03.06.2009р. №6679 на лист позивача від 05.05.2009 р. № 63/4631 знову повідомив ВАТ «Дніпроенерго» про те, що не буде вчиняти дії з реєстрації права власності.

Отже у встановленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. №7/5, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002р. за №157/6445 (далі Положення) порядку, відповідачем рішення про відмову в реєстрації права власності ВАТ «Дніпроенерго» на об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю (фекальну насосну), прийнято не було.

Позивач у змінених позовних вимогах просить визнати незаконною бездіяльність Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради щодо реєстрації права власності ВАТ «Дніпроенерго» на об'єкт нерухомого майна - нежитлову-будівлю, а саме: літ.А-1-фекальну насосну, загальною площею 34,2 кв. м, розташовану за адресою: вул. Немировича-Данченка, буд.9н, м. Дніпропетровськ та зобов'язати Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради зареєструвати на праві приватної власності за Відкритим акціонерним товариством «Дніпроенерго» об'єкт нерухомого майна - нежитлову-будівлю, а саме: літ.А-1-фекальну насосну, загальною площею 34,2 кв.м, розташовану за адресою: вул. Немировича-Данченка, буд.9н.

У судовому засіданні представники позивача змінені позовні вимоги підтримали надавши аналогічні пояснення викладених у позові.

Представник відповідача до суду не з’явився. Причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Копію змінених позовних вимог отримав разом з повісткою про виклик до суду.

У судовому засіданні 11.01.2010р. представник відповідача надав письмові заперечення та зазначив, що лист відповідача від 10.11.2008р. є рішенням про відмову у проведенні державної реєстрації. Проте позовна заява датована лише 01.12.2009р. Крім того, відповідної форми щодо відмови закріпленої на законодавчому рівні, як зазначив представник відповідача, не має, тому відмова мала форму листа. Тобто Позивачем було пропущено річний строк на подання відповідного адміністративного позову.

Стосовно ж правових підстав відмови у проведенні державної реєстрації прав власності, то вважають, що у КП ДМБТІ були підстави для надання Позивачу відповідних листів. Так після прийняття рішення реєстратором та внесення запису до Реєстру прав на правовстановлюючих документах робиться відмітка про реєстрацію відповідних прав, видається витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, який є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа та містить відомості про власника. Згідно п. 3.5. Тимчасового положення: "Реєстрації підлягають виключно заявлені права за умови їх відповідності чинному законодавству України і пред'явленим правовстановлюючим документам. Забороняється тлумачення прав реєстратором або самостійне внесення ним змін відомостей про заявлені права власності". Виходячи з вищенаведеного, Позивачу було запропоновано звернутися до уповноваженого органу для внесення відповідних змін до статуту. Також в наданому для розгляду КП "ДМБТІ" Переліку нерухомого майна, яке увійшло до статутного фонду ВАТ "Дніпроенерго" під час корпоратизації, станом на 01.06.1995р.. затвердженому Наказом Міністерства палива та енергетики України від 23.12.2003р. №775 "Про затвердження переліку нерухомого майна ВАТ "Дніпроенерго" відсутня адреса нерухомого майна. Просив відмовити у задоволенні позову на підставі ст.ст. 99, 100 КАС України.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми законодавства та оцінивши надані докази суд приходить до наступного.

09.10.2008р. позивач звернувся до відповідача із замовленням щодо проведення державної реєстрації право власності на об’єкти нерухомого майна: нежитлову-будівлю, а саме: літ.А-1-фекальну насосну, загальною площею 34,2 кв. м, розташовану за адресою: вул. Немировича-Данченка, буд.9н, м. Дніпропетровськ, будівлі та споруди, розташовані за адресою: вул. Гаванська, 19, м. Дніпропетровськ.

Вказаний лист підписаний заступником начальника КП «ДМБТІ».

Листування щодо визначеності форми власності між сторонами проводилось до червня 2009р. включно.

Відповідно до статей 2, 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" (далі - Закон) речові права на нерухоме майно підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом; такою державною реєстрацією є офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав, зокрема на нерухоме майно, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Статтею 19 Закону визначено, що підставою для державної реєстрації прав, які посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є, зокрема, інші акти органів державної влади або органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом.

Відповідно ч.1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" у державній реєстрації права може бути відмовлено в разі, якщо: заявлене право не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; нерухоме майно або більша за площею його частина перебуває в іншому реєстраційному (кадастровому) окрузі; із заявою про державну реєстрацію звернулася особа, яка відповідно до цього Закону не може бути суб'єктом права власності на даний об'єкт нерухомого майна або представником такого суб'єкта; подані документи не відповідають вимогам, установленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, або не дають змоги установити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію права власності відповідно до правочину про відчуження нерухомого майна було подано після державної реєстрації обмежень, вчинених щодо цього майна; заявлене право власності або інше речове право вже зареєстроване.

Відповідно ч. 3 ст. 24 Закону відмова у державній реєстрації прав з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Згідно ч. 1 ст.. 26 Закону у документі (свідоцтві) про державну реєстрацію речових прав, про відмову в державній реєстрації речових прав, про державну реєстрацію та відмову в державній реєстрації їх обмежень, що обтяжують нерухоме майно, про скасування записів у Державному реєстрі прав та внесення до них змін повинні зазначатися: кадастровий номер об'єкта нерухомого майна; час, дата і місце прийняття рішення; підстави для прийняття рішення, а в разі прийняття рішення про відмову в державній реєстрації прав - обґрунтування такого рішення; посилання на розділ Державного реєстру прав, до якого вноситься запис.

Документ (свідоцтво) підписується державним реєстратором прав і засвідчується печаткою (ч. 1 ст. 26 Закону).

Згідно з пунктом 5 розділу V "Прикінцеві положення" Закону до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації.

Пунктом 1.12 Тимчасового положення передбачено, що рішення про реєстрацію прав приймає реєстратор прав власності на нерухоме майно (далі - реєстратор), що є працівником БТІ, який безпосередньо здійснює реєстрацію прав власності на нерухоме майно; реєстраторами можуть бути призначені особи з вищою юридичною освітою.

Реєстрація прав включає в себе, зокрема: прийняття рішення про реєстрацію прав власності або про відмову в реєстрації прав; унесення записів до Реєстру прав; видачу витягів із Реєстру прав про реєстрацію прав (пункт 1.13 Тимчасового положення).

Прийняття рішення про реєстрацію прав власності чи про відмову в реєстрації таких прав та видання витягів з Реєстру прав здійснюється реєстратором (пункт 3.1 Тимчасового положення).

Відповідно п. 3.2. Тимчасового положення рішення реєстратора про відмову в реєстрації прав власності на нерухоме майно потребує письмового оформлення та повинно містити: дату й місце прийняття рішення; стислий опис майна, щодо якого приймається рішення; підстави винесення рішення та правове обґрунтування; реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна (за наявності). Рішення про відмову в реєстрації прав видається на бланку БТІ за формою, визначеною у додатку 6, посвідчується підписами реєстратора, начальника або уповноваженою ним особою та скріплюється печаткою БТІ.

Враховуючи викладене, відповідачем не вчинені відповідні дії – не прийнято у встановленому законом порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації, з підстав чинного законодавства, права власності на заявлений об’єкт нерухомого майна.

Стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" містить перелік документів для державної реєстрації прав на нерухоме майно. Крім того, відповідно до п. 2.1 Тимчасового положення для реєстрації виникнення, існування, припинення прав власності на нерухоме майно та оформлення прав власності на нерухоме майно до БТІ разом із заявою про реєстрацію прав власності подаються правовстановлювальні документи, їх копії (нотаріально засвідчені), а також інші документи, що визначені цим Положенням.

Про надання та наявність у відповідача необхідних документів щодо заявленого до реєстрації у зміненому позові нерухомого майна підтверджується матеріалами справи та поясненнями представника відповідача у судовому засіданні 11.01.2010р.

Щодо визначення форми власності на заявлене нерухоме майно суд приходить до наступного.

Відповідно п. 3.5 Тимчасового положення реєстрації підлягають виключно заявлені права за умови їх відповідності чинному законодавству України і пред'явленим правовстановлювальним документам. Забороняється тлумачення прав реєстратором або самостійне внесення ним змін до відомостей про заявлені права власності.

Згідно із Законом України від 16 березня 2006 року № 3575-ІV «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців» відомість стосовно форми власності у статуті на сьогодні не є обов'язковою інформацією.

Відповідно до положень Статуту ДАЕК «Дніпроенерго», зареєстрованого 14.07.1995: саме, пункту 3.5. товариство є власником майна, переданого йому засновниками та власниками у власність; пункту 6.З.: єдиним власником акцій в розмірі ста відсотків, випущених на величину основних фондів та обігових коштів створюваної генеруючої компанії, до прийняття рішення про приватизацію, є держава в особі Міністерства енергетики та електрифікації України.

Відповідно до положень статуту ВАТ «Дніпроенерго», в редакції зареєстрованій 08.04.1998 на момент створення, а саме, пункту 3.5 джерелами формування майна Товариства є грошові та матеріальні внески засновника; та пункту 3.6. статуту ВАТ «Дніпроенерго», товариство є власником майна та майнових прав, переданих йому засновником, акціонерами або іншими особами у власність.

Відповідно до положень статуту ВАТ «Дніпроенерго» в останній діючій редакції зареєстрованою 15.10.2007р., а саме, пункту 3.5 джерелами формування майна Товариства є грошові та матеріальні внески засновника;та пункту 3.6. статуту ВАТ «Дніпроенерго», товариство є власником майна та майнових прав, переданих йому засновником, акціонерами або іншими особами у власність.

Відповідно до Постанови КМУ від 22.06.2004р. №794 в редакції Постанови КМУ від 13.06.2007р. №824 пакет акцій ВАТ «Дніпроенерго» у кількості 2 983 717 шт. номінальною вартістю 25,00 грн. кожна, що належить державі, переданий до статутного фонду Національної акціонерної компанії «Енергетична компанія України».

Згідно з положеннями Конституції України та статей 325, 326, 327 Цивільного кодексу України (який набрав чинності з 01.01.2004р.) право власності в залежності від суб'єктів права поділяється на право власності українського народу, право приватної власності, право державної власності та право комунальної власності.

Відповідно до частини 1 статті 325 Цивільного кодексу України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи.

Відповідно до статті 115 Цивільного кодексу України та статті 85 Господарського кодексу України господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом.

Таким чином, згідно з положеннями законодавства, майно, передане засновником (акціонерами) до статутного фонду господарського товариства - позивача, є власністю господарського товариства - позивача, а господарське товариство - позивач є суб'єктом приватної форми власності.

Згідно листа Міністерства юстиції України, від 11.01.2007 р. N 19-32/2 «Роз'яснення порядку реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна залежно від форм власності» у пункті 3.2 якого зазначено, що у разі якщо держава володіє менше ніж 100 відсотками акцій статутного фонду, на таке акціонерне товариство мають поширюватися загальні положення про право власності недержавних юридичних осіб, та дійшли висновку, що суб'єктом права приватної власності не є засновники юридичної особи (які набувають лише корпоративних прав відносно такої юридичної особи), а є саме юридична особа - господарське товариство.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дескримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто проятгом розумного строку.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7 – 12, 14, 94, 158 – 163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Відкритого акціонерного товариства «Дніпроенерго» до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання незаконною бездіяльність та зобов’язання зареєструвати право власності – задовольнити повністю.

Визнати бездіяльність протиправною та зобов’язати Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради зареєструвати на праві приватної власності за Відкритим акціонерним товариством «Дніпроенерго» об'єкт нерухомого майна - нежитлову-будівлю, а саме: літ.А-1-фекальну насосну, загальною площею 34,2кв.м, розташовану за адресою: вул. Немировича-Данченка, буд.9н, м. Дніпропетровськ.

Стягнути з Місцевого бюджету Дніпропетровської області на користь Відкритого акціонерного товариства «Дніпроенерго» судові витрати у розмірі 3(три)гр. 40коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня її складення у повному обсязі заяви про апеляційне оскарження, а якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови, і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 10 лютого 2010року.

Суддя Н.І. Малиш