Справа № 821/1906/15-а
Суддя: Циганій С.І.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/1906/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Циганій С.І.,

при секретарі: Корнієнко Я.В.,

за участю позивачки - ОСОБА_1, представника позивачки - адвоката ОСОБА_2, представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області про визнання протиправним рішення та його скасування, поновлення на роботі,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1П.) звернулася до Херсонського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області (далі - відповідач, Каланчацька РДА), в якій просить визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Каланчацької районної державної адміністрації від 29.05.2015р. №46-ос, поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу освіти Каланчацької районної державної адміністрації з 29.05.2015р.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що заява про звільнення з займаної посади начальника відділу освіти написана 18.05.2015р., після чого позивачем 29.05.2015р. подано заяву про відкликання заяви про звільнення. Не дивлячись на наявність поданої заяви про відкликання заяви про звільнення, 29.05.2015р. головою Каланчалької РДА видано оскаржене розпорядження за №46-ос про звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням за ст.38 Кодексу законів про працю України, чим порушено норми цієї статті, оскільки нею передбачено право особи на залишення на займаній посаді у випадку якщо особа не залишила роботи і не вимагає свого звільнення. Крім того, особа вправі відкликати свою заяву (що і було зроблено позивачем) та в такому випадку звільнення не відбувається. В зв'язку з вищенаведеним, просить визнати протиправними дії щодо її звільнення незаконними, скасувати розпорядження Каланчацької РДА про її звільнення з посади начальника відділу освіти райдержадміністрації від 29.05.2015р. за №46-ос, поновити її на займаній на час звільнення посаді начальника відділу освіти райдержадміністрації.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав, що наведені у позовній заяві, просять позов задовольнити в повному обсязі: визнавши протиправним звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу освіти Каланчацької РДА, скасувавши розпорядження голови Каланчацької РДА від 29.05.2015р. №46-ос, в зв'язку з чим поновити ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді началька відділу освіти Каланчацької РДА.

Представником відповідача, надано суду заперечення на позов, згідно якого проти позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні, посилаючись на наступне: подана ОСОБА_1 заява про звільнення зареєстрована в передбаченому порядку, після отримання погодження на звільнення від Херсонської ОДА позивач був звільнений у встановленому законом порядку. 29.05.2015р. близько 11:00год. ОСОБА_1 була ознайомлена з розпорядженням та отримала трудову книжку на руки, про що розписалась в журналі обліку трудових книжок. Відповідно до п.3 розпорядження голови райдержадміністрації від 29.05.2015р. №46-ос комісією проведено прийом-передачу товаро-матеріальних цінностей кабінету начальна відділу освіти та прийом здавання справ в кабінеті начальника відділу освіти, про що складено відповідні акти. Стосовно заяви про відкликання заяви про звільнення надійшла 29.05.2015р. о 16:05 год. та відповідно до п.163 постанови КМУ від 30.11.2011р. №1242, п.59 інструкції з діловодства, затвердженої розпорядженням голови райдержадміністрації від 28.04.2012р. №200 зареєстрована та розглянута 02.06.2015р. Тобто, подаючи заяву на відкликання, ОСОБА_1 вже не перебувала в трудових відносинах з відповідачем.

В судовому засіданні представники відповідача проти позову заперечили з мотивів, викладених у запереченні на позов, просять суд відмовити в його задоволенні в повному обсязі, вказуючи на правомірність розпорядження про звільнення позивача з займаної посади за власним бажанням, в зв'язку з чим відсутні підстави для скасування оскарженого розпорядження та, відповідно, відсутні підстави для задоволення інших похідних вимог позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, свідків, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується наявним в матеріалах справи доказами, позивачка, ОСОБА_1, станом на час виникнення спірних правовідносин проходила державну службу на посаді начальника відділу освіти Каланчацької районної державної адміністрації (розпорядження голови Каланчацької РДА від 30.09.2013р. №180-ос).

Розпорядженням заступника голови Каланчацької РДА «Про звільнення ОСОБА_1П.» від 29.05.2015р. №46-ос ОСОБА_1 звільнена 29.05.2015р. з посади начальника відділу освіти РДА за власним бажанням, ст.38 КЗпП України. Підстава звільнення, згідно тексту розпорядження: заява ОСОБА_1; лист - погодження Херсонської ОДА від 29.05.2015р. №3383/0/7-15/25/323.

В матеріалах справи наявна копія заяви ОСОБА_1 від 18.05.2015р., якою просить звільнити її з роботи за власним бажанням з 29.05.2015р. Згідно пояснення позивача дату звільнення "29.05.2015р." проставлена нею помилково, оскільки помилково вирахувала двотижневий строк попередження про звільнення, з відміткою Каланчацької РДА на заяві, тоді як, фактично такий строк мав бути закінченим 02.06.2015р.

Згідно листа-погодження Херсонської ОДА від 29.05.2015р. за №3383/0/7-15/25/323, Херсонською ОДА розглянуто та погоджено звільнення ОСОБА_1 з посади начальна відділу.

29.05.2015р. ОСОБА_1 подано на ім'я в.о.голови Каланчацької РДА заяву про відкликання раніше поданої заяви про звільнення з 29.05.2015р. з посади начальника відділу освіти. На вказаній заяві міститься штамп з датою отримання: «29.06.2015р.», зареєстрована «02.06.2015р.» та посиланням на п.159 Інструкції з діловодства.

Згідно листа Каланчацької РДА №272/03-35 від 02.06.2015р. заява про відкликання заяви про звільнення надійшла 29.05.2015р. о 16:05 год. та зареєстрована 02.06.2015р., згідно п.159 Інструкції з діловодства в апараті та структурних підрозділах Каланчацької районної державної адміністрації затвердженої розпорядженням голови Каланчацької РДА від 28.04.2012р. №200, «Документи реєструються лише один раз: вхідні у день надходження або не пізніше наступного дня, якщо документ надійшов у неробочий час.

Згідно журналу обліку трудових книжок Каланчацької РДА, ОСОБА_1 отримала трудову книжку 29.05.2015р., що підтверджується її підписом.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 (керівник апарату Каланчацької РДА), підтвердила, що позивачка зверталася до неї до обідньої перерви 29.05.2015р., з наміром відкликати заяву про звільнення, але на місці не було робітників, які б мали прийняти та зареєструвати цю заяву.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив, що підвозив позивачку 29.05.2015р. до Каланчацької РДА, де вона мала намір подати заяву про відкликання раніше поданної заяви про звільнення.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 підтвердили, що позивачка мала намір відкликати свою заяву про звільнення, але вже після закінчення робочого часу.

Згідно акту від 29.05.2015р., ОСОБА_1 відмовилась письмово ознайомлюватись під розпис з розпорядженням від 29.05.2015р. №46-ос про її звільнення. При складанні акту були присутні: ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_1

Представник відповідача в судовому засіданні стверджував, що вищевказаний акт підписаний та скаладений 29.05.2015р.

Суд критично ставиться до вищевказаного твердження відповідача, оскільки згідно показів свідків в судовому засіднні: ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_8в. та позивачки, акт від 29.05.2015р. про відмову від ознайомлення з розпорядженням про звільнення був складений та підписаний 02.06.2015р.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень (крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження) та згідно п.2 ч.2 ст.17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється, в тому числі, на спори з приводу проходження публічної служби.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ЗУ "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон 3723) - цей Закон визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

Зі змісту ч.1 ст.30 Закону 3723 вбачається, що підстави припинення державної служби можуть бути загальними, тобто визначеними Кодексом законів про працю України, та спеціальними, передбаченими у цій нормі права.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, зокрема, оскарженим розпорядженням першого заступника голови Каланчацької РДА від 29.05.2015р. за №46-ос, що ОСОБА_1 звільнена за власним бажанням, згідно ст.38 КЗпП України. Враховуючи, що нормами Закону 3723 не регламентується порядок звільнення за власним бажанням та позивач звільнений за нормами трудового законодавства - до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення саме Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Згідно ч.1 ст.38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Згідно ч.2 ст.38 КЗпП України, якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачем не запрошено іншого працівника на місце - начальника відділу освіти, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Позивач 29.06.2015р. та 02.06.2015р. не залишив роботи та був присутній на робочому місці в Каланчацький РДА.

Суд зазначає, що в заяві позивачки про звільнення від 18.05.2015р., ОСОБА_1 вказала дату звільнення - 29.05.2015р., проте не зазначала причини зумовленою неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість та інш.). Враховуючи викладене позивачка повинна бути звільнена через два тижні (в загальному порядку), після попередження відповідача про звільнення.

Згідно абз.абз.3, 4 п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992р. за №9 (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що працівник, який попередив власника або уповноважений ним орган про розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, вправі до закінчення строку попередження відкликати свою заяву і звільнення в цьому випадку не проводиться, якщо на його місце не запрошена особа в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації (ч.4 ст.24 КЗпП).

Відповідно до ст.39 КЗпП працівник вправі вимагати розірвання строкового трудового договору при наявності для цього поважних причин (ч.1 ст.38 КЗпП). Спори про дострокове розірвання такого трудового договору вирішуються в загальному порядку, встановленому для розгляду трудових спорів (статті 224, 231, п.1 ст. 232 КЗпП).

Згідно ч.1 ст.241-1 КЗпП України, строки виникнення і припинення трудових прав та обов'язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями.

Згідно ч.5 ст.241-1 КЗпП України, коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк. Якщо останній день строку припадає на святковий, вихідний або неробочий день, то днем закінчення строку вважається найближчий робочий день.

Згідно ч.3 ст.67 КЗпП України, у випадку, коли святковий або неробочий день (стаття 73) збігається з вихідним днем, вихідний день переноситься на наступний після святкового або неробочого.

Згідно ст.73 КЗпП встановлено, святкові і неробочі дні. Робота також не провадиться в дні релігійних свят: 7 січня - Різдво Христове;один день (неділя) - Пасха (Великдень); один день (неділя) - Трійця.

Строк для обчислення заяви про звільнення ОСОБА_1 починається з 19.05.2015р., оскільки заява про звільнення написана та зареєстрована 18.05.2015р. Останнім днем строку попередження ОСОБА_1П про звільнення є 02.06.2015р., оскільки 01.06.2015р. був вихідний день (31.05.2015р. Трійця) в зв'язку з перенесенням вихідного дня.

ОСОБА_1 подала заяву про відкликання заяви про звільнення 29.05.2015р. о 16:05 годині. Вказана заява зареєстрована відповідачем 02.06.2015р. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач своєчасно подала заяву про відкликання заяви про звільнення.

Суд зазначає, що посилання відповідача на те що позивачка отримала трудову книжку та передала матеріальні цінності кабінету начальника відділу освіти Каланчацької РДА є недоречними, оскільки процедура звільнення здійснена з порушенням чинного законодавста.

Позивачем доведено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами факт подання ним 29.05.2015р. о 16:05 год. та зареєстрованої 02.06.2015р. (перший робочий день після вихідних днів) заяви про відкликання заяви про звільнення, така прийнята та зареєстрована у встановленому порядку, в зв'язку з чим відхиляються доводи відповідача щодо несвоєчасності подання позивачем заяви про відкликання заяви про звільнення.

З аналізу вищезазначених правових норм вбачається, що законодавством встановлений строк два тижні, протягом якого працівник наділений правом залишитись на роботі, в тому числі - шляхом відкликання своєї заяви про звільнення, при цьому, працівникові надається безумовне право на відкликання раніше поданої заяви про звільнення, та в зв'язку з відкликанням заяви про звільнення власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити особу за раніше поданою заявою (оскільки заява про звільнення за власним бажанням особою відкликана, тобто, фактично на час звільнення така відсутня).

Згідно ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, що розглядає трудовий спір та слід зобов'язати Каланчацьку РДА поновити ОСОБА_1 на займаній на час звільнення з посади начальника відділу освіти Каланчацької РДА.

Відповідачем не доведено правомірність звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням за ст.38 КЗпП України, в зв'язку з відкликанням позивачкою раніше поданої заяви про звільнення вимоги позовної заяви щодо визнання протиправним, скасування розпорядження голови райдержадміністрації про звільнення її з посади та поновлення ОСОБА_1 на роботі, відповідають вимогам закону та обставинам справи, що підтверджені дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, та у відповідності до положень ст.162 КАС України, тому суд приходить до висновку про визнання протиправним, скасування розпорядження Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області від 29.05.2015р. за № 46-ос та поновлення на роботі ОСОБА_1

У відповідності до ч.ч.3, 5 ст.94 КАС України та в зв'язку з відсутністю судових витрат, понесених сторонами, судові витрати по справі не стягуються та за рахунок Держбюджету не компенсуються.

Керуючись ст.ст.2, 17, 71, 86, 94, 160, 163 КАС України, суд

постановив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати розпорядження голови Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області №46-ос від 29.05.2015р.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу освіти Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області з 29.05.2015р.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 14 липня 2015 р.

Суддя Циганій С.І.

кат. 12.3