Справа № 13185/10/2070
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

02 липня 2015 р. № 13185/10/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рубан. В.В.,

за участі

секретаря судового засідання -Салацької Я.І.,

представника позивача - Шрамко І.С.,

представника відповідача - Гаркуша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариство "Великобурлуцький сироробний завод" до Вовчанської міжрайонної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Великобурлуцький сироробний завод", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просив скасувати податкові повідомлення-рішення Вовчанської МДПІ у Харківській області №/0 від 26.07.2010р. та №/1 від 30.08.2010р. в частині зменшення бюджетного відшкодування в сумі 2033711,00 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2011р. адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Великобурлуцький сироробний завод" до Вовчанської міжрайонної державної податкової інспекції у Харківській області про часткове скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено в повному обсязі- скасовано податкові повідомлення-рішення Вовчанської міжрайонної державної податкової інспекції у Харківській області № /0 від 26.07.2010 року та № /1 від 30.08.2010 року в частині зменшення бюджетного відшкодування у сумі 2 033 711,00 грн. За результатами апеляційного оскарження, ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2011р. постанова Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2011р. залишена без змін. Не погодившись з рішеннями судів, відповідач скористався правом касаційного оскарження, за результатами якого постанова Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2011р. та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2011р. скасовані та направлено справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції ( ухвала Вищого адміністративного суду України від 12.08.2014 року)

У судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав, просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що висновки акту виїзної планової перевірки № 488/23-05507436 від 22.04.2010 року не могли бути покладені в основу акта № 1011/23-05507436 від 26.07.2010 року, оскільки їх протиправність встановлена постановою Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2014р. року, а отже, оспорюванні податкові повідомлення-рішення ухвалені з порушенням майнових прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Представник відповідача, у судовому засіданні адміністративний позов не визнав, просив у задоволенні вимог відмовити у повному обсязі, пославшись на те, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення Вовчанської МДПІ у Харківській області №/0 від 26.07.2010р. та №/1 від 30.08.2010р. винесені відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України. Також представник зазначив, що при проведенні перевірки позивача взяті до уваги висновки актів перевірок ДПІ на обліку у яких знаходилися контрагенти позивача, якими встановлено неможливість реального здійснення фінансово-господарських операцій та ведення господарської діяльності у порядку передбаченому приписами діючого законодавства України у перевіряємому періоді, наявність кримінальних справ стосовно посадових осіб контрагентів підприємства, а отже позивачем неправомірно сформовані показники податкової звітності, внаслідок чого йому донараховані грошові зобов'язання та визначені штрафні санкції.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини.

Публічне акціонерне товариство "Великобурлуцький сироробний завод" пройшло передбачену чинним законодавством процедуру державної реєстрації, набуло правового статусу суб'єкта господарювання - юридичної особи, включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, та перебуває на обліку як платник податків, зборів (обов'язкових платежів) в Вовчанській міжрайонній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області. Основним видом діяльності, згідно довідки Головного управління статистики від 06.06.2011 року № 69 є перероблення молока та виробництво сиру ( код КВЕД 15.51.0)

В період з 09.07.2010 року по 22.07.2010 року фахівцями відповідача проведено позапланову виїзну перевірку ПАТ "Великобурлуцький сироробний завод " з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних податкових періодів за квітень 2010 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось у червні 2009 року, липні 2009 року, серпні 2009 року, вересні 2009 року, жовтні 2009 року, грудні 2009 року, січні 2010 року, лютому 2010 року, березні 2010 року, за результатами якої складено акт перевірки № 1011/23-05507436 від 26.07.2010 року (а. с. 8-32, том 1). Під час проведення перевірки встановлено порушення п.п. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" в результаті чого позивачем завищено суму бюджетного відшкодування по декларації за квітень 2010 р. у сумі 143926 грн.; пп.7.7.2 пп.7.7, п.п.7.7.3 п.7.7 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість" в результаті чого підприємству зменшено суму заявленого бюджетного відшкодування та збільшено суму залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду в розмірі 143926 грн., вказана сума підлягає відображенню по рядку 26 Декларації з ПДВ в наступному податковому періоді; п. 2, п. 5, п. 6, п. 18 Порядку заповнення податкової накладної, який затверджено наказом ДПА України "Про затвердження форми податкової накладної та порядку її заповнення " від 30.05.1997 року №165, вимог пп.7.4.5 п.7.4., пп.7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість ", в результаті чого підприємством завищено податковий кредит та відповідно суму бюджетного відшкодування по декларації за квітень 2010 року у сумі 144436грн.; п.п 7.4.1 та 7.4.5 п. 7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість " за рахунок завищення податкового кредиту за лютий, квітень, травень, червень, липень, серпень та жовтень 2009 року, детальний опис яких наведено у п.3.2.2 акту виїзної планової перевірки №488/23-05507436 від 22.04.2010 року, підприємством станом на 31.12.2009 року завищено суму від"ємного значення, яка після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (ряд.26 декларації з ПДВ) в сумі 2033711 грн.; п. 7.7.1., пп.7.7, ст. 7 Закону України " Про на додану вартість " та Порядку заповнення податкової декларації, який затверджено наказом ДПА України "Про затвердження форми податкової декларації та порядку її заповнення " від 30.05.1997 року №166, в результаті чого, підприємством завищено суму бюджетного відшкодування на суму 15336грн.; п.5.6 Порядку заповнення податкової декларації, який затверджено наказом ДПА України "Про затвердження форми податкової декларації та порядку її заповнення " від 30.05.1997 року №166, як наслідок, підприємством занижено значення рядка 26 (залишок від'ємного значення, який після наступного податкового періоду (рядок 24- рядок 25) значення цього рядка переноситься до рядка податкової декларації наступного звітного періоду) на суму 7668 грн.; п. 5.8 Порядку заповнення податкової декларації, який затверджено наказом ДПА України "Про затвердження форми податкової декларації та порядку її заповнення" від 30.05.1997 року №166, в результаті чого підприємством завищено суму бюджетного відшкодування на суму 563 грн.

Порушення, встановлені актом перевірки, стали підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення № /0 від 26.07.2010 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 2330304 грн. (а. с. 6, том 1).

Не погодившись з висновком перевірки та прийнятим за її результатом рішенням, позивач скористався правом адміністративного оскарження, за результатами якого скаргу позивача залишена без задоволення, та прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.08.2010 року № /1 (а. с. 7, том 1).

Перевіряючи оскаржувані рішення відповідача на відповідність положенням ч.3 ст.2 КАС України суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до поданих ПАТ "Великобурлуцький сироробний завод" податкової декларації з ПДВ за квітень 2010 року (вх. № від 20.05.2010 року), уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок (вх. № від 31.05.2010 року) та розрахунку суми бюджетного відшкодування (вх. № від 31.05.2010 року) сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних податкових періодів, складає 2803731,00 грн. Проте, за результатами перевірки встановлено розбіжності в обрахуванні залишку від'ємного значення попереднього податкового періоду за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду в сумі 2330304,00 грн. Отже, товариством завищено залишок від'ємного значення ПДВ, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (ряд. 26) на суму 2033711 грн. (а. с. 11-12, том 1).

За твердженням податкового органу, проведеною перевіркою (акт перевірки №488/23-05507436 від 22.04.2010р.) встановлено, що за перевіряємий період позивачем здійснені правочини з контрагентом, ПП "Агродом", що має ознаки сумнівності, в результаті чого податковий орган дійшов висновку про завищення суми податкового кредиту за рахунок віднесення сум ПДВ за податковими накладними, отриманими від ПП "Агродом".

Суд зауважує, що підпунктом 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість"(якйи діяв на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; -придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Згідно п.п. 7.7.2. п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Так, матеріалами справи підтверджено, що 31.01.2009 року між позивачем та ПП «Агродом» укладено договір поставки молочної сировини першого ґатунку № 31/01-09 - а.с.192, т.1, від На момент укладання згаданого правочину сторони мали правоздатність і дієздатність юридичних осіб, що підтверджується Довідками Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та Витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Позивачем, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій стосовно виконання умов укладених ним договорів з ПП "Агродом" надано, податкові накладні (а.с.192-201, т.1), свідоцтва про реєстрацію ТЗ, що є власністю позивача та зазначені в товарно-транспортних накладних (реєстраційні № автомобілів: 34343ХА, 34142 ХА, 34141 ХА, 34144 ХА, 34149ХА, 34153 ХА, 41379 ХА, 31905 ХА, 31878 ХА, 34154 ХА, 12407 ХА, 34152 ХА, 31878 ХА, 18453 ХА), ветеринарні свідоцтва про благополучність поставленого щодо заразних хвороб тварин (серія БП-20 №069687 від 14.02.09., серія БП-20 №069684 від 03.03.09., серія БП-20 №069685 від 06.04.09., серія БП-20 № 069686 від 07.05.09., серія БП-20 № 069683 від 06.06.09., серія АІ-12 №170509 від 12.06.9, серія №БП-20 №069682 від 05.07.09., серія АІ-12 №170547 від 07.07.09., серія БП-20 №069681 від 04.08.09., серія АІ-12 №170600 від 05.08.09., серія АІ-12 №275177 від 05.11.09, свідоцтво про атестацію контрольно-виробничої лабораторії ПАТ "Великобурлуцький сироробний завод" № 100-2778/2008 від 12.02.08 та товарно-транспортні накладні, в яких, зокрема, містяться відмітки про проведення відповідних лабораторних досліджень молока, що постачалося ПП "Агродом"- а.с.202-222, т.1, а.с.152-167, т.1)

На час видання податкових накладних, контрагент позивача був зареєстрований в органах державної податкової служби, мав статус платника податку на додану вартість. Даний факт сторонами не спростовується (а. с. 212-222, том 1, а. с. 45-47, том 2).

Суд зазначає, що у разі невиконання контрагентом покупця своїх обов'язків перед податковими органами та бюджетом, такі дії тягнуть відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку, в даному випадку позивача, права на включення сплачених сум до складу податкового кредиту, враховуючи, що останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого права та має всі документальні підтвердження їх розміру. Межі юридичної відповідальності кожного платника ПДВ, які, відповідно до ст. 61 Конституції України, мають індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом, є неможливим.

Наявність у платника податку (позивача у справі) виданої йому податкової накладної і сплата вартості отриманих товарів (робіт, послуг) з податку на додану вартість є достатніми підставами для визначення податкового кредиту, з урахуванням підтвердження реального здійснення господарської операції.

Податковим органом не надано беззаперечних доказів, які б свідчили про відсутність реального характеру господарських операцій позивача з вищезазначеним контрагентом та підтверджували висновок акту перевірки № 488/23-05507436 від 22.04.2010р.

Суд також звертає увагу на те, що як свідчить акт перевірки № 1011/23-05507436 від 26.07.2010р., відповідно до поданих ПАТ "Великобурлуцький сироробний завод" до Великобурлуцького відділення Вовчанської МДПІ у Харківській області податкової декларації з ПДВ за квітень 2010 року (вх. № від 20.05.2010 року), уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок (вх. № від 31.05.2010 року) та розрахунку суми бюджетного відшкодування (вх. № від 31.05.2010 року) сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних податкових періодів, складає 2803731,00 грн. Проте, за результатами перевірки встановлено розбіжності в обрахуванні залишку від'ємного значення попереднього податкового періоду за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду в сумі 2330304,00 грн. Отже, товариством завищено залишок від'ємного значення ПДВ, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (ряд. 26) на суму 2033711 грн. (а. с. 11-12, том 1).

Висновки акту перевірки № 1011/23-05507436 від 26.07.2010р. про порушення позивачем податкового законодавства обґрунтовуються виключно пунктом 3.2.2 акту виїзної планової перевірки № 488/23-05507436 від 22.04.2010р., на підставі висновків якої відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення № /0 та № /0 від 13.05.2010 року, які оскаржені позивачем у судовому порядку.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2014 року адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Великобурлуцький сироробний завод" до Вовчанської міжрайонної державної податкової інспекції у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень задоволено- скасовано податкові повідомлення-рішення Вовчанської міжрайонної державної податкової інспекції у Харківській області № /0 та № /0 від 13.05.2010 року. За результатами апеляційного оскарження вказана постанова залишена без змін (а. а. 23-32,47-51, том 3).

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частиною 2 ст. 255 КАС України передбачено, що обставини, встановленні постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Враховуючи, що рішення податкового органу на підставі яких встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, скасоване і зазначене рішення набуло законної сили, суд приходить до висновку,що позивачем правомірно сформований і вказаний показник від'ємного значення (рядок 26) в податковій декларації з ПДВ за квітень 2010 року без врахування результатів акту планової перевірки № 488/23-05507436 від 22.04.2010р.

Щодо посилань представника відповідача на порушення кримінальної справи відносно директора ПАТ «Великобурлуцький сироробний завод» за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.212 КК України (а.с.123-126, т.2) та кримінальної справи № 180-569, як підстави нікчемності укладеного правочину та правомірності прийняття оскаржуваних рішень суд зазначає наступне.

Із долученої до матеріалів справи постанови Фрунзенського районного суду по справі № 4-с-27/10, постанови Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2014 року по справі2а-6532/10/2070 (а.с.14-18,30, т.3) встановлено, що постанова начальника слідчого відділу ПМ Харківської ОДПІ від 20.10.2010 року про порушення кримінальної справи № 16100025 скасовано.

Суд також зазначає, що Ухвалами суду від 31.03.2015, 07.05.2015 року, у ГУ Державної фіскальної служби в Донецькій області витребовувалися інформація та матеріали щодо наслідків розгляду кримінальної справи № 180-59, порушеної проти директора ПП "Агродом" ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 212 Кримінального кодексу України. Однак, вказані докази в судове засідання не надані.

Проте із долученої до матеріалів справи ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду у справі 2а-6532/10/207 від 27.11.2014 року (а.с.51, т.3) встановлено, що у слідчому управлінні ФР ГУ Міндоходів у Харківській області відсутня інформація щодо кримінальної справи за ознаками ч.3 ст.212 КК України за обвинуваченням ОСОБА_3, а у Головному слідчому управлінні фінансових розслідувань відсутні вироки суду по кримінальних провадженнях, які розслідувались слідчими податкової міліції.

Таким чином, посилання відповідача на наявність порушеної кримінальної справи проти директора ПП "Агродом" ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 212 Кримінального кодексу України, не обґрунтовані належними та допустимими доказами, та не можуть бути підставою для твердження про вчинення позивачем порушень податкового законодавства по відносинах із вказаним контрагентом.

Крім того у вказаному рішенні апеляційної інстанції міститься посилання на те, що з наявної в матеріалах справи копії постанови слідчого з ОРД СВ ПМ ДПА в Донецькій області Чабанової Ю.В. від 24 березня 2010 року про припинення кримінальної справи вбачається, що в результаті проведеного комплексу оперативно-розшукових заходів за час провадження досудового слідства не було виявлено доказів безтоварності (фіктивності) фінансово-господарських операцій, проведених ПП "Агродом", ПП "СГ-Тіумф-2009", що описані в довідці Управління боротьби з відмиванням доходів отриманих злочинним шляхом ДПА в Донецькій області № 4/32/236209326 від 25.01.2009р. Таким чином, під час досудового слідства не здобуто докази, які свідчать про створення (придбання) ОСОБА_5 суб'єктів підприємницької діяльності ПП "Агродом", ПП "СГ-Тріумф-2009" з метою прикриття незаконної діяльності, як не здобуто доказів про легалізацію (відмиванню) грошових коштів отриманих злочинним шляхом за участю даних СПД. Таким чином, в діях ОСОБА_5, засновника ПП "Агродом", відсутні як суб'єктивна, так і об'єктивна сторона складу злочину, передбаченого статтями 205, 209 Кримінального кодексу України. На підставі викладеного, кримінальну справу №180-569/2 стосовно ОСОБА_5 за ознаками злочинів передбачених статтями 205, частини другої 2, статті 209 частини 3 Кримінального кодексу України закрито.

Вказані обставини відповідно до положень ч.1 ст.72 КАС України не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи викладене вище,суд приходить до висновку, що твердження відповідача про відсутність реальних господарських стосунків в спірних правовідносинах між позивачем та ПП "Агродом" не підтверджені належними доказами, що містять предмет доказування (неотримання позивачем від свого контрагенту товару, невикористання отриманого товару в господарській діяльності, внесення завідомо недостовірних даних до податкової звітності тощо), беручи до уваги індивідуальний характер юридичної відповідальності, встановлений ст.61 Конституції України, суд дійшов висновку про те, що правочин між вказаними контрагентами не може бути визнаний безтоварним.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень не надав до суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності його дій щодо винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що вимога позивача про скасування податкових повідомлень-рішень Вовчанської міжрайонної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області №/0 від 26.07.2010р. та №/1 від 30.08.2010 р. в частині зменшення бюджетного відшкодування в сумі 2033711,00 грн. правомірна та така, що ґрунтується на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтована, підтверджена матеріалами справи, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 94, 159, 160- 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Публічного акціонерного товариство "Великобурлуцький сироробний завод" до Вовчанської міжрайонної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

2. Скасувати податкові повідомлення-рішення Вовчанської міжрайонної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області №/0 від 26.07.2010р. та №/1 від 30.08.2010 р. в частині зменшення бюджетного відшкодування в сумі 2033711,00 грн. (два мільйони тридцять три тисячі сімсот одинадцять гривень 00 копійок).

3. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

4. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

У повному обсязі постанова виготовлена 07.07.2015 р.

Суддя Рубан В.В.