Справа № 826/10800/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 липня 2015 року № 826/10800/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Гарника К.Ю., суддів Добрівської Н.А., Федорчука А.Б., при секретарі судового засідання Непомнящій А.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДержавної фіскальної служби України Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві
про про надання прав на проживання без цифрового ідентифікатора та ведення обліку платника податків без використання серії та номеру паспорту (за прізвищем, іменем та по - батькові)

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі по тексту - відповідач-1), Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві (далі по тексту - відповідач-2) в якому просить:

- зобов'язати Державну фіскальну службу України не вносити про позивача інформацію до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України зберегти за позивачем форму обліку платників податків: за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації (згідно дії ст.ст. 28, 294, 296 ЦК України);

- зобов'язати Державну податкову інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві здійснювати в подальшому облік позивача, як платника податків, за раніше встановленими формами обліку: без застосування цифрового ідентифікатора та ведення обліку платника податків без використання серії на номеру паспорту (за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації);

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві вносити інформацію про позивача до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів);

- зобов'язати Державну податкову інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві проставити у паспорті позивача (на стор. 7, 8 або 9) відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/10800/15, закінчено підготовче провадження та призначено адміністративну справу до розгляду в судовому засіданні на 30 червня 2015 року.

У судовому засіданні 30 червня 2015 року представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача-2 заперечив проти позову, представник відповідача-1 у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду позивачем зазначено, що порядок обліку позивача як платника податків, встановлений ПК України, суперечить праву позивача на збір, зберігання, використання і розповсюдження конфіденційної інформації про особу без її згоди, визначеного ст. 32 Конституції України та є за своїм змістом звуженням прав людини, що в свою чергу заборонено ст. 22 Конституції України. Окрім цього, також зазначено, що позивач сповідує православну релігію та є прихожанкою Української Православної Церкви. У зв'язку із чим, слідуючи своїм віруванням, позивач вказує на те, що бажає обліковуватись в органах податкової служби не за номером облікової картки, а за власним прізвищем, іменем, по-батькові роком народження та за місцем реєстрації, при цьому також не погоджуючись із альтернативним варіантом обліку за серією та номером паспорта, оскільки вважає такий облік тотожним обліку за ідентифікаційними номерами.

Відповідач-2 заперечує проти позову, просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на існуючий порядок ведення обліку громадян як платників податків, закріплений ПК України, та на неможливість застосувати іншого, окрім закріпленого нормами податкового законодавства порядку, з огляду на вимоги ст. 19 Конституції України.

Керуючись приписами частини 6 статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 звернулась до Державної фіскальної служби України та Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві із заявою від 01 жовтня 2014 року, в якій, зважаючи на свої релігійні переконання (є віруючою, прихожанкою Української православної церкви), зазначила, що відмовляється від цифрового ідентифікатора та користування ним, при цьому також, посилаючись на норми ст.ст. 22, 24, 34, 64 Конституції України, ст. 11 Закону України "Про інформацію", ст.ст. 6, 7, 8, 15 Закону України "Про захист персональних даних", ст.ст. 28, 294, 296 ЦК України, просила не вносити про неї інформацію до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків (далі - ДРФОПП), зберегти за нею форму обліку платників податків (за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження), а також проставити у її паспорті відмітку (на стор. 7, 8 або 9) про наявність права на вчинення певних дій без присутності цифрового ідентифікатора -ІІН; серія та № паспорта та ін.

Водночас, у відповідь на звернення позивача листом Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві від 08 жовтня 2014 року № 515/Д/26-57-18-03-21 повідомлено позивача, що остання не висловила бажання обліковуватися у окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки, а тому, анулювати реєстраційний номер облікової картки платника податків ДНІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м. Києві не має правових підстав.

Аналогічну позицію викладено у відповіді Державної фіскальної служби України від 23 жовтня 2014 року № 2589/Д/99-99-18-03-01-14. У вказано листі, відповідачем-1 звернено увагу, що звернення аналогічного змісту було розглянуто Державною фіскальною службою України та надано Вам відповідь листами від 27 червня 2014 року № 4254/Д/99-99-18-03-01-14 та від 18 вересня 2014 року № 1726/Д/99-99-18-03-01-14.

Однак, вважаючи протиправними зазначені рішення відповідачів, позивач звернулася за захистом власних порушених, на її думку, прав та інтересів у судовому порядку до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів», для осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів. У паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

Частиною 2 статті 5 цього Закону заборонено внесення до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів інформації про осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера.

Однак, зазначений Закон втратив чинність з 01 січня 2011 року у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України).

Відповідно до пункту 63.6 статті 63 ПК України облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби, ведеться за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта. У паспортах зазначених осіб органами державної податкової служби робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта. Порядок внесення відмітки визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Пунктом 70.1 статті 70 названого Кодексу встановлено, що Облік фізичних осіб - платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки.

Таким чином Податковий кодекс України на відміну від норм Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів» не передбачає можливості вилучення інформації з реєстру чи заборони її внесення щодо осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та проставлення у паспортах зазначених осіб відмітки про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера. Натомість передбачено ведення обліку осіб, які відмовляються від прийняття реєстраційного номера та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби, в окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за прізвищем, ім'ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки та проставлення в паспортах таких осіб відмітки про наявність у них права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

Позивач у позовній заяві просить зобов'язати відповідача-1 не вносити про нього інформацію до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та зберегти за ними форму обліку платників податків за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації - згідно статей 28, 294, 296 Цивільного кодексу України, а відповідача 2 - здійснювати в подальшому обік позивача, як платника в податків за раніше встановленими формами обліку без застосування цифрового ідентифікатора та ведення обліку платника податків без використання серії та номеру паспорту (за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації), не вносити інформацію про нього до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та проставити у паспорті позивача (на стор. 7, 8 або 9) відмітку про наявність права здійснювати будь - які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою.

З урахуванням зазначених вище норм чинного законодавства України, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позовні вимоги суперечать діючому порядку обліку осіб, які відмовляються від прийняття реєстраційного номера, встановленому Податковим кодексом України, а зміст відмітки, яку позивач просить проставити в його паспортах, не відповідає змісту відмітки, проставлення якої у випадку відмови особи від прийняття реєстраційного номера, передбачено Податковим кодексом України.

Пунктом 70.5 статті 75 ПК України встановлено, що фізична особа - платник податків, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов'язана особисто подати відповідному органу державної податкової служби повідомлення та документи для забезпечення її обліку за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером паспорта, а також пред'явити паспорт.

Матеріали справи не містять доказів особистого звернення позивача до відповідача-2 із повідомленням про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків. Копія зазначеного повідомлення міститься в матеріалах справи, проте відмітка відділу вхідної кореспонденції Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві відсутня на зазначеному примірнику. Оскільки відповідачем-2 не спростовується отримання від позивача повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки, зазначене повідомлення направлено позивачем на адресу відповідача-2 поштовою кореспонденцією, а отже з порушенням встановленого Податковим кодексом України порядку звернення з відповідними повідомленнями.

Водночас, суд звертає увагу на те, що станом на момент звернення позивача до відповідачів з відповідними заявами з метою визначення єдиної методики реєстрації фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 грудня 2013 року № 779 затверджено Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків.

Розділу VIII зазначеного Положенням встановлено, що фізична особа, яка раніше не подавала Облікової картки і відомості про яку не включено до Державного реєстру та яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов'язана особисто подати відповідному контролюючому органу Повідомлення за формою N 1П (додаток 8), яке є водночас заявою для обліку в окремому реєстрі Державного реєстру, та пред'явити паспорт громадянина України.

У разі необхідності особа, крім паспорта громадянина України, пред'являє свідоцтво про народження та, якщо змінювалося прізвище, ім'я чи по батькові, свідоцтво про шлюб (за наявності), свідоцтво про розірвання шлюбу (за наявності), свідоцтво про зміну імені (за наявності).

Облік фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та подали до контролюючого органу Повідомлення, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Фізична особа подає Повідомлення до контролюючого органу за своїм місцем проживання або за власним бажанням - до контролюючого органу за місцем отримання доходів або за місцезнаходженням іншого об'єкта оподаткування.

Для заповнення Повідомлення використовуються дані паспорта та інших документів, які подаються у разі зміни паспортних даних.

Приймання Повідомлень та перевірка їх на дотримання вимог до оформлення документів, які подаються для обліку фізичних осіб в окремому реєстрі Державного реєстру, здійснюються працівниками підрозділів контролюючих органів, до функцій яких належить реєстрація фізичних осіб у Державному реєстрі.

У разі виявлення недостовірних даних або помилок у поданому Повідомленні щодо внесення серії та номера паспорта, прізвища, імені, по батькові, дати чи місця народження, місця проживання тощо фізичній особі може бути відмовлено у реєстрації (у разі неможливості виправлення недостовірних даних або помилок у встановлений строк) або продовжено строк реєстрації до десяти робочих днів.

Таким чином згаданим Положенням чітко встановлено форму повідомлення, яке має подати фізична особа особисто до відповідного органу державної податкової служби, пред'явивши паспорт громадянина України у разі якщо вона через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, а саме, зазначене повідомлення подається за формою № 1П, яка є додатком № 8 до зазначеного Положення, при цьому у разі виявлення недостовірних даних або помилок у поданому повідомленні фізичній особі може бути відмовлено у взятті на облік та/або внесенні відмітки до паспорта

Відповідно до копії повідомлення за формою № 1П, яке були подане позивачем на адресу відповідача-2, в ньому не заповнено графи 29, 30 та 31, а саме не було зазначено серію і номер паспорту, а також ким і коли він був виданий.

Таким чином, позивачем порушено порядок звернення з повідомленням фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків на формою № 1П та зазначене повідомлення було заповнені не у повному обсязі, з огляду на що у відповідача-2 були наявні правові підстави для відмови у взятті на облік та/або внесенні відмітки до паспорта.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів, які б повністю спростовували доводи відповідачів, позивач суду не надав.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя К.Ю. Гарник

Судді Н.А. Добрівська

А.Б. Федорчук