Справа № 820/5530/15
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"02" липня 2015 р. № 820/5530/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар`єнко Л.М.,

при секретарі - Принцевській Ю.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1 ),

представника відповідача - Кірпічнікова О.М. (довіреність від 16.06.15р. №1017/760),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Східного територіального управління Національної Гвардії України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позову від 22.06.15р., просить суд:

- зобов`язати Східне територіальне управління Національної гвардії України внести запис до особистої справи про початок військової служби ОСОБА_1 , день зарахування до Донецького ліцею з посиленою військово - фізичною підготовкою -18 серпня 1993 року;

- зобов`язати Східне територіальне управління Національної гвардії України зарахувати ОСОБА_1 , термін перебування з 18 серпня 1993 року на навчанні у Донецькому ліцеї з посиленою військово - фізичною підготовкою до загальновійськового строку служби в лавах Національної гвардії України.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив , що йому стало відомо про не зарахування йому з 18 серпня 1993 року терміну перебування на навчанні у Донецькому ліцеї з посиленою військово - фізичною підготовкою. Позивач звертався з рапортом з проханням перерахування йому вислуги років , починаючи з 1993 р., але відповідачем листом безпідставно відмовлено у перерахунку .

Посилаючись на вказані обставини, позивач у судовому засіданні підтримав позов та просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Представника відповідача - Кірпічніков О.М. у судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи позивача та представника позивача , встановив наступне.

Судом встановлено, що згідно наказу №1 від 18.08.1993року та наказу №67 від 15.06.1996 року позивач проходив навчання у Донецькому ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою у період з 18.08.1993 року по 15.06.1996 року ( 2 роки 9 місяців 28 днів).

Позивач був призваний Донецьким районним комісаріатом м.Донецька 22.07.96р. та 07.09.96р. прийняв присягу (а.с.17).

Після закінчення навчання у ліцеї позивач був направлений для продовження навчання у Харківське вище військове училище Національної гвардії України (з 30.12.12.1997 року Військовий інститут національної гвардії України, з 21.02.2000 року Військовий інститут внутрішніх військ МВС України) та був зарахований до нього 22 липня 1996 року по 24.06.2000 р. курсантом (а.с.17).

Згідно довідки, виданої Донецьким ліцеєм з посиленою військово-фізичною підготовкою від 15.11.2007 року № 201, метою створення цього учбового закладу була якісна підготовка кандидатів для вступу до військових навчальних закладів, надання державної допомоги у вихованні дітей сиріт, дітей з багатодітних сімей, а також дітей учасників бойових дій та учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи на базі Донецького вищого військово-політичного училища інженерних військ та військ зв`язку імені генерала армії ОСОБА_2 , на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 року №490 «Про реформу системи військової освіти».

Також у довідці від 15.11.2007 року № 201 зазначено, що Донецький ліцей знаходився на повному забезпеченні Міністерства оборони України до 02.09.1996 року. Прийняття та реєстрація кандидатів на навчання до Донецького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою здійснювалося до 1997 року через військові комісаріати (а.с.11).

В адміністративному позові позивачем повідомлено, що в травні 2015 року позивачу стало відомо, що в його особистій справі не зарахований строк навчання у Донецькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою у період з 18 серпня 1993 року по 15 червня 1996 року. Як повідомив позивач, не зарахування вказаного строку впливало на календарний та безперервний строк військової служби, що позбавило виплати щомісячної надбавки до грошового забезпечення за вислугу років та за безперервну службу в лавах Національної гвардії України у відсотках до грошового забезпечення, залежно від стажу військової служби.

ОСОБА_1 звернувся з рапортом від 08.05.2015 року до т.в.о. начальника Східного територіального управління , в якому просив дати вказівку начальнику групи комплектування та кадрової роботи про зарахування йому до вислуги років строк навчання у Донецькому військовому ліцеї за період 1993 року - 1996 роки.

Позивачу листом було надано відповідь листом від 14.05.2015 року №560 від т.в.о. начальника Східного територіального управління Національної гвардії України, згідно якої позивачу відмовлено у перерахунку вислуги років на підставі Постанови КМУ від 17.07.1992р. №393 (а.с.9).

У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII ( в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни, які виявили бажання вступити до військово-навчальних закладів, проходять підготовку у військових ліцеях, середніх загальноосвітніх навчально-виховних закладах, в організаціях Товариства сприяння обороні України, на підготовчих курсах при вищих навчальних закладах або самостійно.

Крім того, під час навчання ОСОБА_1 у Донецькому ліцеї, діяла редакція ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII , якою закріплено, що початком перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних, закінченням перебування на військовій службі вважається день, з якого військовослужбовця взято на військовий облік у військовому комісаріаті у зв`язку із звільненням з військової служби, відчисленням з військово-навчального закладу або закінченням навчального закладу чи навчальних зборів, але не пізніше строку, вказаного у приписі.

З 31.07.1999 року, тобто після закінчення ОСОБА_1 навчання у Донецькому ліцеї, була змінена редакція ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно до якої початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта (слухача) вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які добровільно вступають на військову службу, закінченням проходження військової служби вважається день, з якого військовослужбовець, виключений наказом по військовій частині (військовому закладу, установі тощо) із списків особового складу.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду від 13.05.1997 року № 1-зп, стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державною і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийнятими більш пізнього закону чи іншою нормативно-правового акту.

Також у рішенні Конституційного Суду від 09.02.1999 року у справі № 1-рп/99 зазначено, що на загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі. Цей принцип закріплений частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно - правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності та припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали або мали місце.

Таким чином, для вирішення спірних правовідносин є вірним застосування ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції, яка діяла на момент існування спірних правовідносин (у період навчання позивача у ліцеї), якою чітко було встановлено момент, з якого починається перебування на військовій службі, а саме: початком перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.

Крім того, на момент існування спірних відносин в законодавстві не визначалося різниці між поняттями ліцеїв.

Із аналізу норм Постанови КМУ України від 19.08.1992 року за № 490 «Про реформу системи військової освіти» вбачається, що метою створення і військового ліцею, і ліцею із посиленою військово-фізичною підготовкою є підготовка кандидатів для вступу до військових навчальних закладів. З п. 2 вказаної Постанови КМУ № 490 вбачається, що військовий ліцей створюється на базі військового училища, а ліцей із посиленою військово-фізичною підготовкою створюється на базі військово-політичного училища. Різниця в назвах ліцеїв залежить лише від того, на базі якого училища вони створені, тобто на базі військовою училища або на базі військово-політичного училища.

Судом встановлено, що мета створення ліцеїв однакова, діяльність вказаних ліцеїв регулювалась на момент навчання позивача одним нормативно - правовим документом (Постановою КМУ № 490), що є свідченням того, що військовий ліцей та ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою мали однаковий правовий статус на момент навчання позивача у Донецькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою.

Суд зазначає, що частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами.

Статтею 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вирішуючи спір, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проте, відповідачем не надано суду доказів правомірності свого рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності відмови позивачу у зарахуванні йому терміну перебування на навчанні у Донецькому ліцеї з посиленою військово - фізичною підготовкою до загальновійськового строку служби в лавах Національної гвардії України, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 72, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Східного територіального управління Національної Гвардії України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Зобов`язати Східне територіальне управління Національної гвардії України внести запис до особової справи про початок військової служби ОСОБА_1 , день зарахування до Донецького ліцею з посиленою військово - фізичною підготовкою -18 серпня 1993 року.

Зобов`язати Східне територіальне управління Національної гвардії України зарахувати ОСОБА_1 , термін перебування з 18 серпня 1993 року на навчанні у Донецькому ліцеї з посиленою військово - фізичною підготовкою до загальновійськового строку служби в лавах Національної гвардії України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 09 липня 2015 року.

Суддя Мар`єнко Л.М.