Справа № 808/6080/14
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО РОЗГЛЯД КЛОПОТАННЯ

29 жовтня 2014 року Справа № 808/6080/14 провадження
м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Максименко Л.Я.

при секретарі судового засідання Приймаку Є.О.,

представників сторін

від позивача: ОСОБА_1, НОМЕР_1 від 18.01.1996

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 3229/10/08-01-10-06-13 від 05.09.2014

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі

за позовом: ОСОБА_1, м. Запоріжжя

до відповідача: ОСОБА_3 управління Міндоходів у Запорізькій області, м. Запоріжжя

про: зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся із адміністративним позовом до ОСОБА_3 управління Міндоходів у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд зобов'язати відповідача виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового утримання (4 124,39 грн.), що складає 2 062,20 грн. за кожний з 10 повних календарних років служби в органах внутрішніх справ УМВС України в Запорізькій області, а всього 20 622,00 грн.

29 жовтня 2014 року через канцелярію суду від відповідача у справі надійшло клопотання (вх. № 42656), в якому Головне управління Міндоходів у Запорізькій області просить суд залишити адміністративний позов ОСОБА_1 без розгляду у звязку із пропуском позивачем строку звернення із позовною заявою. В обґрунтування заявленого клопотання посилається на те, що позивачу як у день звільнення, а саме 04.06.2013, так і на день складання наказу про звільнення (27.05.2013) було відомо про розмір призначеної до виплати одноразової грошової допомоги. У звязку із викладеним, вважає, що позивачем пропущений строк звернення із адміністративним позовом до суду, а також відсутні підстави для визнання причин пропуску строку поважними.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав подане клопотання.

Позивач проти залишення позовної заяви без розгляду заперечив, вказав на те, що йому не було відомо які саме нарахування були проведені при звільнені, за яким період та в якому розмірі. Вказує, що лише 22.09.2014 з відповіді ОСОБА_3 управління Міндоходів у Запорізькій області від 17.09.2014 за вих. № 630/14/08-01-05-00-36 йому стало відомо про порушення своїх прав в частині невірного нарахування та виплати одноразової грошової допомоги.

Вирішуючи заявлене представником відповідача клопотання, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 99 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Суд зазначає, що перебування особи на державній службі є однією із форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю, а тому застосування до спірних правовідносин положень ст. 233 КЗпП україни є цілком обґрунтованим.

Вказаної правової позиції притримується також і Верховний Суд України (постанова від 06.11.2013).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У Рішенні Конституційного Суду України № 9-рп/2013 від 15.10.2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України суд виходив з того, що при розгляді в позовному провадженні трудового спору про стягнення належної працівникові заробітної плати положення частини другої статті 233 Кодексу підлягає застосуванню у випадках предявлення вимог про стягнення будь-яких виплат, що входять до структури заробітної плати, і застосування цих положень не повязане з фактом нарахування чи ненарахування роботодавцем спірних виплат.

Отже, на підставі системного аналізу наведених положень чинного законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Питання нарахування та виплати одноразової грошової допомоги є по суті питанням оплати праці службовця, як виплата державою винагороди за вислугу років.

З огляду на викладене, суд вважає, що на вимоги про стягнення одноразової грошової допомоги обмеження строком звернення до адміністративного суду із відповідним позовом, не розповсюджуються.

Таким чином, у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 165 КАС України, суд , -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 управління Міндоходів у Запорізькій області про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі № 808/6080/14 за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3 управління Міндоходів у Запорізькій області про зобовязання вчинити певні дії, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту постановлення.

Суддя Л.Я. Максименко