Справа № 804/8032/14
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2015 року справа № 804/8032/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Ясенової Т.І.

суддів: Головко О.В. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року у справі № 804/8032/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Фармпостач до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Фармпостач (далі за текстом ТОВ „Фармпостач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі за текстом ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 29.05.2014 року: № НОМЕР_1 за платежем податок на прибуток в сумі 187097, 96 грн.; № НОМЕР_2 про зменшення розміру відємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 3005,00 грн.; № НОМЕР_3 за платежем податок на додану вартість в сумі 2884,00 грн.; № НОМЕР_4 про застосування штрафних санкцій в сумі 86861,50 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 29.05.2014 року №, №, №1, №, прийняті ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська проведено планову документальну виїзну перевірку ТОВ „Фармпостач () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 20.03.2012р. по 31.12.2013р., валютного та іншого законодавства за період з 20.03.2012р. по 31.12.2013р.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 15.05.2014 № 1938/22-01/38114425, відповідно до висновків якого позивачем порушено:

пп.139.1.9, п.139.1, ст.139 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VI - заниження податку на прибуток на загальну суму 149678,37 грн., у тому числі: у 2 кварталі 2012 року - на суму 2 085,93 грн., у 3 кварталі 2012 року - на суму 20 708,94 грн., у 4 кварталі 2012 року - на суму 27 119,82 грн., у 2013 році - на суму 99 763,68 грн.;

п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.201.1, ст.201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями, внесеними Законами України) підприємством встановлено завищення суми від'ємного значення на суму 3005,0 грн. за період червень 2012р. - травень 2013р. та заниження ПДВ у сумі 2307 грн., у тому числі за травень 2013р. - 320 грн., червень 2013р. - 254 грн., липень 2013р. - 613 грн., серпень 2013р. - 231 грн., вересень 2013р. - 145 грн., жовтень 2013р. - 195 грн., листопад 2013р. - 236 грн., грудень 2013р. - 313 грн.;

„б п.176.2 ст.176 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 p. № 2755-VI та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку зареєстрованого наказом ДПА України від 24.12.2010 року №1020, а саме: при заповненні та наданні до ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська податкових розрахунків за ф. №1 ДФ за 2кв.2012р. - 4кв. 2013р., відображено дані не у повному обсязі та необхідно подати уточнюючі розрахунки;

п.2.6 Постанови Правління Національного банку України від 15.12.04р.,№ 637 „Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (із змінами та доповненнями) на суму 17 372,30 грн.

На підставі зазначеного акта перевірки ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська прийнято податкові повідомлення-рішення від 29.05.2014 № за платежем податок на прибуток в сумі 187097,96 грн.; від 29.05.2014 № про зменшення розміру відємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 3005,00 грн.; від 29.05.2014 № НОМЕР_3 за платежем податок на додану вартість в сумі 2884,00 грн.; від 29.05.2014 № НОМЕР_4 про застосування штрафних санкцій в сумі 86861,50 грн.

Згідно акта перевірки, підставою для висновку про порушення позивачем пп.139.1.9, п.139.1, ст.139 Податкового кодексу України та, як наслідок, заниження податку на прибуток, а також порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.201.1, ст.201 Податкового кодексу України, та, як наслідок, заниження податку на додану вартість стала встановлена ним відсутність підтвердження витрат на комунальні послуги, а саме обєми споживання наданих комунальних послуг.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем підтверджено суми витрат на комунальні послуги, а саме обєми спожитих Орендарем комунальних послуг в актах виконаних робіт складено на підставі отриманих Орендодавцями від постачальників комунальних послуг рахунків, актів спожитих послуг за кожен із звітних періодів. Копії таких рахунків та актів надаються Орендодавцями Орендарю для контролю орендарем обємів спожитих ним комунальних послуг та відповідності сум, тарифів в рахунках, актах, що виставлені на компенсацію Орендодавцями. Рахунки за спожиті на обєктах оренди комунальні послуги Орендодавці отримують від компаній - постачальників таких послуг, з якими в них укладені договори на постачання таких послуг, на підставі показників лічильників, що належать Орендодавцям або за встановленими діючими тарифами в разі відсутності таких лічильників.

Згідно до п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 статті198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цьогоКодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, відповідно до пункту 201.1. статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, в якій зазначаються в окремих рядках певні обов'язкові реквізити.

Приписами пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

У відповідності до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу). У разі, якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

З огляду на викладене, підстави для формування податкового кредиту: наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, фактична сплата грошових коштів контрагенту, в сумі визначеній в податковій накладній, а також фактичне виконання господарської операції, за наслідками якої у платника ПДВ виникає право на податковий кредит.

Щодо визначення позивачеві зобовязань з податку на прибуток, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством.

Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Частиною 1 статті 9 зазначеного Закону встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно до пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України обєктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Таким чином, зменшення показника валових витрат безпосередньо впливає на об'єкт оподаткування.

Разом з тим, відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування, складаються з: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та устатті 139 цього Кодексу.

Підпунктом 138.1.1статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення обєкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення обєкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обовязковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

На підставі досліджених доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про належне підтвердження первинними документами виконання договорів оренди в частині сплати комунальних послуг.

Судом першої інстанції обґрунтовано визнано необгрунтованими посилання податкового органу на статті 219, 220, 793 Цивільного кодексу України згідно яких договір найму, укладений на три роки і більше, підлягає нотаріальному посвідченню та в разі недодержання вказаних умов є нікчемним, з огляду на наступне.

Перевіркою встановлено укладання Договору оренди (найму) нежитлового приміщення від 01.07.2012 р. між ТОВ „Фармпостач (Орендар) та ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_5, ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_6, ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_7 (Орендодавці) про наступне: Орендодавці передають, а Орендар приймає в строкове платне користування частину нежитлового приміщення загальною площею 161,7 кв.м. на першому поверсі за адресою м.Дніпропетровськ, вул.Селянський узвіз, буд.3а. Склад і цільове призначення обєкту оренди приміщення №5 (5,5кв.м.), №6 (30,5 кв.м.), №7 (2,0 кв.м.), № 8(8,5 кв.м.) для розміщення офісу, загальною площею 46,5кв.м.; приміщення №3 (площа 115,2 кв.м.) для розміщення складу.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє протягом 1095 календарних днів.

Проте, згідно протоколу розбіжностей до договору оренди (найму) нежитлового приміщення б/н від 01.07.2012 року затверджено нову редакцію п.3.1 договору, якою визначено, що договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє протягом 1094 календарних днів.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції вірно зазначено, що позивачем не порушено вимог ст.ст.219, 220, 793 Цивільного кодексу України, а відповідно всі договори укладені відповідно до вимог чинного законодавства.

Щодо неоприбуткування готівкових коштів в касі ТОВ „Фармпостач на суму 17372,30 грн. суд зазначає наступне.

02.01.2013 на підприємстві ТОВ „ФАРМПОСТАЧ складено авансовий звіт № АО-1 від 02.01.2013 на суму 740,36 грн., який складено на директора ОСОБА_2 у тому, що він 29.12.2012 придбав на зазначену суму дизельне пальне для використання в господарській діяльності підприємства у АЗС ТОВ „Золотек. Придбання пального здійснено за власні кошти. Таким чином, за авансовим звітом № АО-1 від 02.01.2013 утворилася перевитрата в розмірі витрачених 29.12.2012 коштів, а саме 740,36 грн. Така перевитрата була видана ОСОБА_2 з каси підприємства 15.01.2013 за касовим ордером №12.

Висновок про неоприбуткування готівкових коштів у касі підприємства суми 5398,16 грн. зроблений на підставі того, що в авансовому звіті № АО-1 від 02.01.2013 на титульній сторінці в таблиці, що містить інформацію про взаєморозрахунки підприємства з підзвітною особою, зазначена сума залишку попереднього авансу „мінус 2699,08 грн. Залишок попереднього авансу зі знаком „мінус - це є перевитрата попереднього авансу, тобто заборгованість підприємства перед підзвітною особою. В рядку „всього отримано цієї таблиці зазначена сума 2699,08 грн.

01.10.2013 на підприємстві ТОВ „Фармпостач складено авансовий звіт №АО-124 від 01.10.2013 на суму 447,90 грн., який складено на директора ОСОБА_2 у тому, що він 01.10.2013 придбав на зазначену суму товарно-матеріальні цінності (ТМЦ) для використання в господарській діяльності підприємства ТОВ „Фармпостач у ТОВ „Епіцентр К. Придбання ТМЦ здійснено за власні кошти. Таким чином, за авансовим звітом № АО-124 від 01.10.2013 утворилася перевитрата в розмірі витрачених 01.10.2013 коштів, а саме 447,90 грн. Така перевитрата видана ОСОБА_2 з каси підприємства 16.10.2013 за касовим ордером № 393.

Згідно п. 2. 6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженогоПостановою Національного банку України від 15.12.2004 N 637, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем всі фактичні надходження готівки своєчасно (у день надходження) оприбутковані в касі підприємства на підставі прибуткових касових ордерів, про що свідчать записи в касовій книзі підприємства та належним чином складені касові ордери.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року у справі № 804/8032/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров