Справа № 820/3079/15
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

18 червня 2015 р. №820/3079/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.

при секретарі судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю: представника позивача - Безкровного М.Г.,

представника відповідача - Іхненко Я.В.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНІЙ ФАРМ" до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕНІЙ ФАРМ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення Харківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області форма «Р» від 04.12.2014р. № щодо донарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 65211,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки акту перевірки від 17.11.2014 року №1665/20-23-22-01-06/38117625, на підставі якого винесене оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є необґрунтованими та помилковими, оскільки судження податкового органу про порушення вимог податкового законодавства ТОВ "РЕНІЙ ФАРМ" виходить виключно з мотивів наявності у відношенні ТОВ "Ламбарді", ТОВ "Тревелко - Груп" певних висновків, викладених у актах зустрічної звірки інших податкових інспекцій. Позиція відповідача спростовується наявністю первинної документації щодо господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача - Іхненко Я.В. через канцелярію суду надійшли письмові заперечення, в яких представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на висновки акту ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 12.09.2014 року №2109/26-59-22-08/37728527 про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ "Травелко-Груп" щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за липень 2014 року, а також на довідку Броварської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області від 24.10.2014 року №58/10-06-22-04/37285020 про результати проведення зустрічної звірки ТОВ "Ламбарді" щодо документального підтвердження господарських відносин з підприємствами - постачальниками та підприємствами - постачальниками, їх реальності та повноти відображення в обліку за липень - серпень 2014 року.

Представник позивача Безкровний М.Г. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та письмових поясненнях.

Представник відповідача Іхненко Я.В. у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені у письмових запереченнях обставини.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНІЙ ФАРМ" (далі - ТОВ "РЕНІЙ ФАРМ") () зареєстровано як юридична особа (а.с. 37-38), перебуває на обліку в Харківській ОДПІ Головного управління Міндоходів у Харківській області , є платником податку на додану вартість (а.с.100).

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо ТОВ "РЕНІЙ ФАРМ" видами діяльності визначено: діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; оптова торгівля фармацевтичними товарами; неспеціалізована оптова торгівля; роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах, рекламні агентства; посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації; дослідження кон'юнктури ринку та виявлення громадської думки (а.с.37-38).

Як встановлено судом в ході судового засідання, ТОВ "РЕНІЙ ФАРМ" має мережу аптек "Здоров'Я" на території України, зокрема, за адресами: м. Павлоград, вул. К.Маркса, 61-1 , а також м. Марганець, вул. Лермонтова, 29, що підтверджується ліцензіями Державної служби України з лікарських засобів щодо надання дозволу на роздрібну торгівлю лікарськими засобами ТОВ "РЕНІЙ ФАРМ", а також договорами суборенди нежитлових приміщень (а.с.171-177,180 -184).

Судом встановлено, що Харківською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Харківській області проведена документальна виїзна позапланова перевірка ТОВ "РЕНІЙ ФАРМ" з питань взаємовідносин з ТОВ "Юрполіс - Компані", ТОВ "Ламбарді", ТОВ "Тревелко - Груп" за період з 01.07.2014 року - 31.07.2014 року.

За результатами документальної виїзної позапланової перевірки складений акт від 17.11.2014 року №1665/20-23-22-01-06/38117625 (а.с.13-20), яким встановлено порушення вимог п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого підприємству донараховано податку на додану вартість в період, що перевіряється на загальну суму 52169 грн., у т.ч. за липень 2014 року - 52169 грн.

Зазначений акт було оскаржено позивачем в адміністративному порядку до Харківської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Харківській області (а.с.21-24)

Рішенням Харківської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Харківській області від 28.11.2014 року №1201/10/20-23-22-01-25 скарга ТОВ "РЕНІЙ ФАРМ" фактично залишена без задоволення (а.с.25-29).

За результатами висновків, викладених в акті перевірки, Харківською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Харківській області винесене податкове повідомлення - рішення форми «Р» від 04.12.2014 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 65211,25 грн. (а. с.12).

Зазначене податкове повідомлення - рішення було оскаржено позивачем в адміністративному порядку до ГУ Міндоходів у Харківській області.

Рішенням ГУ Міндоходів у Харківській області від 05.02.2015 року №983/10/20/-40-10-04-17 скарга директора ТОВ "РЕНІЙ ФАРМ" Бруня О.М. залишена без задоволення, а податкове повідомлення - рішення від 04.12.2014 року № - без змін (а.с.30-33).

Також позивачем було оскаржено зазначене податкове повідомлення - рішення в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 03.03.2015 року №4398/6/99-99-10-01-01-35, залишено без змін податкове повідомлення - рішення від 04.12.2014 року № та рішення, прийняте за розглядом первинної скарги, а скаргу позивача - без задоволення (а.с.34-36).

Перевіряючи обґрунтованість висновків Харківської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Харківській області, викладених в акті перевірки від 17.11.2014 року №1665/20-23-22-01-06/38117625, суд встановив наступне.

Як вбачається з акту перевірки, виявлені порушення стосуються взаємовідносин між позивачем та ТОВ "Ламбарді", ТОВ "Тревелко - Груп" за період з 01.07.2014 року - 31.07.2014 року.

З акту перевірки від 17.11.2014 року №1665/20-23-22-01-06/38117625 вбачається, що підставою для висновку щодо завищення податкового кредиту на суму 9296,25 грн., з посиланням на нереальність господарських операцій з ТОВ "Ламбарді" стала довідка Броварської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області від 24.10.2014 року №58/10-06-22-04/37285020 про результати проведення зустрічної звірки ТОВ "Ламбарді" щодо документального підтвердження господарських відносин з підприємствами - постачальниками та підприємствами - покупцями, їх реальності та повноти відображення в обліку за липень - серпень 2014 року.

Проте суд не погоджується з висновками, зазначеними в акті перевірки ввід 17.11.2014 року №1665/20-23-22-01-06/38117625 щодо взаємовідносин позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю "Ламбарді", виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ "Ламбарді" (постачальник) та ТОВ "РЕНІЙ ФАРМ" (покупець) укладено договір поставки від 11.06.2014 року №11/06-04. Згідно п.п. 1.1 договору поставки визначено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник протягом дії дійсного договору зобов'язується поставити та передавати у власність покупцю визначений цим договором товар, а покупець зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату (а.с.52-55).

На виконання умов договорів ТОВ "РЕНІЙ ФАРМ" прийняло товар - касовий бокс, прикасова вітрина, двері ДСП, цінникотримач тощо, що підтверджується видатковими накладними від 23.07.2014 року №0723/04, №0723/25 (а.с.56,50), а ТОВ "Ламбарді" виписало податкові накладні від 23.07.2014 року №176,№177 (а.с.58-61), що підтверджують сплату позивачем податку на додану вартість у ціні придбаних ним за вказаними договорами ТМЦ.

На підтвердження сплати за придбаний товар позивачем надано платіжне доручення від 13.10.2014 року №3032 (а.с.136).

Також позивач підтверджує реальність господарської операції між позивачем та його контрагентом ТОВ "Ламбарді" наданими оборотно - сальдовими відомостями по рахунку 01 за липень 2014р. - грудень 2014р. (а.с.139-141).

На підтвердження оприбуткування придбаного товару у бухгалтерському обліку позивачем до матеріалів справи долучено інвентаризаційні картки (а.с.142-156).

При цьому позивачем надано на підтвердження реальності поставки ТМЦ товарно - транспортні накладні від 23.07.2014 року №0723/04,№0723/05 (а.с.57, 60), з яких вбачається, що товар був поставлений постачальником на адресу приміщень аптек позивача, а саме: м. Павлоград, вул. К.Маркса, 61-1 (а.с. 180 -184), а також м. Марганець, вул. Лермонтова, 29 (а.с.171-177), які згідно договорів суборенди знаходиться у користуванні ТОВ "РЕНІЙ ФАРМ" (а.с.171-177,180 -184).

На час укладання та виконання зазначеного вище договору ТОВ "РЕНІЙ ФАРМ" та його контрагент ТОВ "Ламбарді" були зареєстровані як юридичні особи та є платниками податку на додану вартість, що встановлено в ході розгляду справи та не заперечується сторонами.

Судом встановлено, що податкові накладні, виписані ТОВ "Ламбарді", відповідають вимогам ст.201 Податкового кодексу України.

Таким чином, ТОВ "Ламбарді" виконало свої зобов'язання за вказаним договором, а ТОВ "РЕНІЙ ФАРМ" прийняло надані послуги за цим договором, зазначені господарські операції відображені у податковому та бухгалтерському обліку позивача.

На підставі зазначених вище обставин суд дійшов висновку, що подані позивачем документи підтверджують реальність господарських операцій у спірних правовідносинах, а понесені позивачем - ТОВ "РЕНІЙ ФАРМ" витрати у спірних правовідносинах шляхом вибуття коштів з власності даного суб'єкта господарювання (в оплату вартості придбаного товару) свідчать про відсутність наміру безпідставно отримати податкову вигоду.

Наявні у справі докази не містять жодних доказів наявності між позивачем та зазначеним контрагентом позивача, взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при виконанні вимог ст.11 КАС України не виявлено.

Крім того, факт наявності у позивача - ТОВ "РЕНІЙ ФАРМ" матеріально - технічних ресурсів, свідчить про наявність умов необхідних для здійснення основного виду діяльності - торгівля фармацевтичним товаром та здійснення позивачем зазначеного виду діяльності, що не заперечується відповідачем. Порядок формування податкового кредиту здійснювався у перевіряємому періоді відповідно Податкового кодексу України.

Згідно п. 198.3. ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Виходячи з вимог п.198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У відповідності до п. 201.1. ст. 201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Аналіз чинного податкового законодавства вказує на те, що законодавець не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків (позивача) і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Правила податкового обліку податку на прибуток не встановлюють особливих вимог до первинних документів і облікових регістрів, що повинні використовуватися при обчисленні даного податку, тому відповідними документами податкового обліку вважаються бухгалтерські документи і регістри обліку, складені належним чином.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Зазначена закупівля ТМЦ у контрагента безпосередньо пов'язана з господарською діяльністю підприємства, оскільки придбані товари забезпечують умови для здійснення торгівельної діяльності щодо реалізації фармацевтичної продукції, яка направлена на отримання доходу.

Позивачем надані всі належні первинні документи, що підтверджують реальність та факт придбання ТМЦ, які призначені для використання у господарській діяльності ТОВ "РЕНІЙ ФАРМ".

Таким чином, позивачем було повністю дотримано всіх вимог Податкового кодексу України з реалізації права на податковий кредит по операціях з ТОВ "Ламбарді". Задекларовані позивачем суми підтверджені наявними у матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами.

Згідно з вимогами ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Посилання відповідача на довідку Броварської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області від 24.10.2014 року №58/10-06-22-04/37285020 про результати проведення зустрічної звірки ТОВ "Ламбарді" щодо документального підтвердження господарських відносин з підприємствами - постачальниками та підприємствами - покупцями, їх реальності та повноти відображення в обліку за липень - серпень 2014 року, - суд не бере до уваги, оскільки Податковий кодекс України не ставить право платника ПДВ на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів. Якщо контрагенти не виконали свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Також суд зазначає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" позивач та контрагенти позивача є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість та податку на прибуток. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених ст. 228 Цивільного кодексу України та ст.ст. 207 і 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб'єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.

Саме така правова позиція викладена Європейським Судом з прав людини (рішення від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також Верховним Судом України (постанова від 09.09.2008 у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010 у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ТОВ "Фірма "ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень).

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Виходячи з наведеного, фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують здійснення господарських операцій між ТОВ "Ламбарді" та правомірність віднесення позивачем до податкового кредиту з податку на додану вартість суми витрат, відповідно до первинних бухгалтерських документів та податковим накладним, які виписані на виконання умов договірних відносин.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про що оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 04.12.2014 року № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 9296,25 грн. (за основним платежем в розмірі 7437 грн. та штрафними санкціями 1859,25 грн., прийняте Харківською ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області є необґрунтованим та не правомірним, через що позовні вимоги про скасування податкового повідомлення - рішення від 04.12.2014 року № в частині донарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 7437 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями 1859,25 грн. підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про скасування податкового повідомлення - рішення від 04.12.2014 року № в частині донарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 44732 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями 11183 грн., суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що між ТОВ "РЕНІЙ ФАРМ" (замовник) та ТОВ "ТРАВЕЛКО-ГРУП" (виконавець) укладено договір про надання послуг з проведення промоакцій, розповсюдження інформаційних листків від 25.06.2014 року №25/06-02. Згідно п.п.1.1 зазначеного договору - виконавець зобов'язується надати замовнику за плату маркетингові послуги з проведенням промоакції та розповсюдження інформаційних листівок в обсязі, об'ємі та у строки, що визначені дійсним договором, а замовник зобов'язується прийняти надані послуги та оплатити їх (а.с.43-45) та додаткової угоди від 25.06.2014 року №1.

Згідно додатку до договору про надання послуг з проведення промоакції від 25.06.2014 року визначено, що виконавець погодився про надання замовником наступних послуг:

1.1 розповсюдження інформаційних листівок;

1.2 проведення промоакції продукції ТМ "NUNRICIA";

1.3 проведення промоакції продукції ТМ "VICHY";

1.4 проведення промоакції продукції ТМ "GLISS KUR";

1.5 проведення промоакції продукції ТМ "NIVEA";

1.6 проведення промоакції продукції ТМ "Oral- D";

1.7 проведення промоакції продукції ТМ "ОLD SPSCE";

1.8 проведення промоакції продукції ТМ "REXONA";

1.9 проведення промоакції продукції ТМ "BIC".

Промоакції та розповсюдження інформаційних матеріалів за дійсною Угодою проводиться щодня у період з 01 липня по 31 липня 2014 року за наступними адресами:

аптека Кіровоград, вул. Велика перспективна, 50;

аптека Нікополь, вул. Першотравнева, 3;

аптека Кривий Ріг, пл. Горького, 10;

аптека Мелітополь, пр. 50 річчя Перемоги, 36-1;

аптека Кіровоград, пр. Правди, 1Ж;

аптека Павлоград, вул. Карла максп, 61-1;

апетка марганець, вул. Лермонтова, 29;

аптека Кривий Ріг, пр. Металургів, 24;

аптека Токмак, вул. Революційна, 61;

аптека Новомосковськ, вул. Радянська, 30.

Позивачем до матеріалів справи надано: платіжні доручення від 31.10.2014 року №3285, від 03.11.2014 року №3291 (а.с. 137, 138), податкову накладну від 31.07.2014 року №663 (а.с.51), акт здачі - приймання робіт (наданих послуг) за договором від 25.06.2014 року №25/06-02 (а.с.50), в якому за липень 2014 року виконавцем було надані послуги по розповсюдженню інформаційних листівок, проведення промоакції продукції ТМ "NUNRICIA"; проведення промоакції продукції ТМ "VICHY"; проведення промоакції продукції ТМ "GLISS KUR"; проведення промоакції продукції ТМ "NIVEA"; проведення промоакції продукції ТМ "Oral- D"; проведення промоакції продукції ТМ "ОLD SPSCE"; проведення промоакції продукції ТМ "REXONA"; проведення промоакції продукції ТМ "BIC" в загальному розмірі 268390 грн., а також звіти про виконані роботи по розповсюдженню листівок та проведення промоакцій (а.с.47).

Відповідно до п.п.14.1.108 ПК України маркетингові послуги (маркетинг) - послуги, що забезпечують функціонування діяльності платника податків у сфері вивчання ринку, стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), політики цін, організації та управлінні руху продукції (робіт, послуг) до споживача та після продажного обслуговування споживача в межах господарської діяльності такого платника податків. До маркетингових послуг належать, у тому числі: послуги з розміщення продукції платника податку в місцях продажу, послуги з вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту, внесення продукції (робіт, послуг) платника податку до інформаційних баз продажу, послуги зі збору та розповсюдження інформації про продукцію (роботи, послуги).

Відповідно до ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом встановлено, що в акті здачі - прийняття послуг не зазначено адресу, за якими проводилося розповсюдження інформаційних листівок, про ведення промоакції продукції, отже, надані позивачем до справи акт здачі - прийняття послуг не відповідають вимогам до первинних документів, визначених ч.2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" в частині змісту та обсягу господарських операцій, тобто не є належним доказам реальності господарської операції.

Щодо звітів про надання маркетингових (промоутерських) послуг ТОВ "ТРАВЕЛКО-ГРУП" (а.с. 48-49,50), суд зазначає, що вони не є належними доказами отримання позивачем маркетингових послуг, оскільки доказів збільшення обсягів реалізації товару, який брав участь у промоакції, позивачем не надано до матеріалів справи доказів реального виконання результатів отриманих послуг у господарській діяльності, а саме - первинних документів на підтвердження використання позивачем маркетингових послуг (зокрема, акти списання запасів, тощо), тобто не надано доказів на підтвердження впливу на господарську діяльність підприємства маркетингових послуг, придбаних у ТОВ "ТРАВЕЛКО-ГРУП".

Згідно п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до п. 138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 185.1 ст. 185 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Статтею 198 Податкового кодексу України передбачено право платників податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, яким є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду (пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу).

Згідно із п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою подальшого їх використання у господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про правомірність висновків відповідача щодо порушення ТОВ "РЕНІЙ ФАРМ" вимог податкового законодавства, а саме безпідставного включення до складу податкового кредиту сум ПДВ, витрачених на придбання у ТОВ "ТРАВЕЛКО-ГРУП" маркетингових послуг, оскільки позивачем не надані документи, які б підтверджували реальне виконання послуг, факт надання послуг, мету та сенс таких послуг, а також їх вплив на господарську діяльність підприємства позивача.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відповідність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення від 04.12.2014 року № в частині донарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 44732 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями 11183 грн. вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про скасування податкового повідомлення-рішення від 04.12.2014 року № в частині донарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 44732 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями 11183 грн. є необґрунтованими, отже, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: позовні вимоги про скасування податкового повідомлення - рішення від 04.12.2014 року № в частині донарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 7437 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями 1859,25 грн. належить задовольнити, у задоволенні позовних вимог в частині скасування податкового повідомлення - рішення Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області від 04.12.2014 року № в частині донарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 44732 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями 11183 грн. належить відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог - у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Отже, враховуючи положення ст.94 КАС України, розмір частини задоволених та відмовлених вимог позивача , стягнути з позивача решту суми судового збору відповідно до відхиленої частини вимог у розмірі 1567,57 грн. (з урахуванням сплати позивачем 10% розміру ставки судового збору при зверненні з позовом) .

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНІЙ ФАРМ" до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення - рішення - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області від 04.12.2014 року № в частині донарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 7437 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями 1859,25 грн.

У задоволенні позовних вимог в частині скасування податкового повідомлення - рішення Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області від 04.12.2014 року № в частині донарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 44732 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями 11183 грн. - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНІЙ ФАРМ" (, поштовий індекс 62472, Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, буд. 223, кім.8-7) на користь Державного бюджету України (УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова Харківської області, , ГУДКСУ в Харківській області, МФО 851011, рахунок №4011) судовий збір у розмірі 1567,57 грн. (одна тисяча п'ятсот шістдесят сім гривень 57 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова виготовлена у повному обсязі 25 червня 2015 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.