Справа № 824/1196/15-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/1196/15-а

10:30

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кушнір В.О.

секретаря судового засідання - Тимофєєва А.О.

за участю:

представника позивача - Мазур О.Г.

представника відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Чернівецького міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про відшкодування допомоги по безробіттю, -

В С Т А Н О В И В:

Чернівецький міський центр зайнятості (далі-позивач) звернувся з адміністративним позовом до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про стягнення коштів в сумі 153,04 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 12 липня 1996 року відповідачу було надано статус безробітного. 21 січня 1999 року винесено рішення про зняття з обліку відповідача, на підставі заяви ОСОБА_2 про зняття з обліку.

Проте, в результаті надходження інформації з управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях від 20.04.2015р. №6852/02 було встановлено, що під час перебування на обліку в Чернівецькому міському центрі зайнятості з 02.07.1996р. по 21.01.1999р. відповідач був зайнятою людиною, оскільки перебував у трудових відносинах із товариством з додатковою відповідальністю «Чернівецька пересувна механізована колона №76» з 22.07.1996р. по 01.06.2001р. та отримував заробітну плату. 27 квітня 2015 року складено акт розслідування страхових випадків обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №130.

Отже, відповідач умисно приховав факт працевлаштування на вищезазначеному підприємстві та не виконав обов'язок, передбачений чинним законодавством, а саме своєчасно не надав інформацію щодо зміни персональних даних.

30 квітня 2015 року на адресу відповідача надіслано повідомлення, в якому відповідачу запропоновано добровільно повернути кошти в розмірі 153,04 грн., які відповідно до вимог законодавства підлягають поверненню.

На день пред'явлення позовної заяви відповідач вказану заборгованість не погасив.

Представник позивача позовні вимоги в судовому засіданні підтримав в повному обсязі.

Відповідач заперечень на позовну заяву не надав, в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце проведення розгляду справи був належним чином повідомлений. Зокрема, на його адресу, було направлено ухвалу про відкриття провадження по справі та повістку про виклик до суду, в яких зазначено дату, час та місце розгляду справи. Однак конверт із такою ухвалою та повісткою повернувся до суду з відміткою пошти про не вручення «за закінченням терміну зберігання».

Частиною одинадцятою статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, зокрема, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

З огляду на вимоги ст.128 КАС України суд вважає, що можливо розглянути справу за відсутності відповідача за наявними у справі доказами.

Судом встановлено, що відповідачу з 12 липня 1996 року надано статус безробітного відповідно до його заяви (а.с.13).

21 січня 1999 року відповідачем подано заяву про зняття його з обліку (а.с.20).

20 квітня 2015 року управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях надіслало на адресу позивача лист-повідомлення №6852/02 в якому зазначено, що під час перебування на обліку в Чернівецькому міському центрі зайнятості з 12.07.1996р. по 12.01.1997р. та з 12.07.1997р. по 12.10.1997р. та з 25.12.1997р. по 16.03.1998р. ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах із ТДВ «Чернівецька пересувна механізована колона №76» з 22.07.1996р. по 01.06.2001р. (а.с.18).

Як вбачається з довідки про доходи ОСОБА_2 виданої ТДВ «Чернівецька пересувна механізована колона №76» від 23.03.2015 року, відповідач дійсно працював у даній установі з 22.07.1996р. по 01.06.2001р. (а.с. 19).

27 квітня 2015 року складено акт розслідування страхових випадків обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №130. Згідно вказаного акту та в результаті проведеного розслідування страхового випадку встановлено факт подання недостовірних даних безробітним ОСОБА_2 під час перебування на обліку в Чернівецькому міському центрі зайнятості. (а.с.15-16).

Відповідно до наказу від 27.04.2015р. №199 зобов'язано працівників центру зайнятості вжити необхідних заходів щодо повернення коштів безробітним ОСОБА_2 в сумі 153,04 грн. (а.с.17).

29 квітня 2015 року на адресу відповідача було направлено повідомлення про повернення суми 153,04 грн., що отримані від центру зайнятості в той час, як він перебував у трудових відносинах з ТДВ «Чернівецька пересувна механізована колона №76» та отримував заробітну плату (а.с.6-7).

На час звернення до суду відповідачем заборгованість погашена не була.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення закону та робить висновки по суті спору.

Правові, економічні та організаційні основи зайнятості населення України і його захисту від безробіття, а також соціальної гарантії з боку держави в реалізації громадянами права на працю визначає Закон України «Про зайнятість населення» від 01 березня 1991 року № 803-ХІІ (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно частини першої статті 2 Закону України «Про зайнятість населення» безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які з незалежних від них причин не мають заробітку (або інших передбачених чинним законодавством доходів) через відсутність підходящої роботи, зареєстровані у державній службі зайнятості, дійсно шукають роботу та здатні приступити до праці.

Відповідно до пункту 1 статті 28 Закону України «Про зайнятість населення» право на допомогу по безробіттю мають громадяни, визнані у встановленому порядку безробітними, які не мають інших передбачених чинним законодавством доходів, що перевищують розмір мінімальної заробітної плати.

Як вбачається з обставин справи, ОСОБА_2 в період з 12.07.1996 року по 21.01.1999 року перебував у статусі безробітного та отримував грошову допомогу по безробіттю.

Згідно частини першої пункту 1 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» зайнятість - це діяльність громадян, пов'язана із задоволенням особистих та суспільних потреб і така, що, як правило, приносить їм доход у грошовій або іншій формі.

Відповідно до пункту 3 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах: працюючі по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності, у міжнародних та іноземних організаціях в Україні і за кордоном; громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві; обрані, призначені або затверджені на оплачувану посаду в органах державної влади, управління та громадських об'єднаннях; які проходять службу в Збройних Силах України, Службі безпеки України, Прикордонних військах України, військах внутрішньої та конвойної охорони і Цивільної оборони України, органах внутрішніх справ України, інших військових формуваннях, створених відповідно до законодавства України, альтернативну (невійськову) службу; які проходять професійну підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації з відривом від виробництва; навчаються в денних загальноосвітніх школах і вищих навчальних закладах; працюючі громадяни інших країн, які тимчасово перебувають в Україні і виконують функції, не пов'язані із забезпеченням діяльності посольств і місій.

З наявних у справі матеріалів видно, що в період перебування ОСОБА_2 на обліку у Чернівецькому міському центрі зайнятості як безробітного, останній перебував у трудових відносинах з ТДВ «Чернівецька пересувна механізована колона №76» у період з 22.07.1996 року по 01.06.2001 року.

Відповідно до пункту 1 статті 30 Закону України «Про зайнятість населення» виплата допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги по безробіттю припиняється у разі, працевлаштування безробітного.

Частиною другою статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02 березня 2000 року №1533-III (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Виходячи з того, що статтею 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» працевлаштування безробітного визначено як підставу припинення виплати допомоги по безробіттю, дана обставина є такою, що впливає на умови виплати матеріального забезпечення, а тому безробітний зобов'язаний повідомляти державну службу зайнятості про своє працевлаштування.

Згідно частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Зважаючи на наведені норми чинного законодавства та встановлені в ході розгляду справи обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість дій позивача щодо пред'явлення відповідачу вимоги про повернення суми виплаченого забезпечення.

Відповідно до пункту 7 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року №60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13 лютого 2009 року №7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за №232/16248, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

Пунктом 8 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним передбачено, що у разі відмови особи повернути кошти, а також у разі неповернення їх у встановлений строк стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку відповідно до законодавства.

З матеріалів справи слідує, що наказом Чернівецького міського центру зайнятості від 27 квітня 2015 року №199 вирішено вжити необхідних заходів щодо повернення коштів ОСОБА_2 та 29 квітня 2015 року вказаній особі направлено повідомлення про повернення коштів в сумі 153,04 грн.

Оскільки в добровільному порядку зазначені кошти відповідачем не повернуто, такі підлягають стягненню в судовому порядку.

Згідно п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст.11, 71, 76, 79, 86, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_2 (58000, АДРЕСА_1 паспорт серії НОМЕР_1) на користь Чернівецького міського центру зайнятості допомогу по безробіттю в сумі 153 (сто п'ятдесят три) грн. 04 коп.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.О. Кушнір

Постанова в повному обсязі складена 13 липня 2015 р.