Справа № 363/1465/15-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 363/1465/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Войнаренко Л.Ф. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

07 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 21.05.2015 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області про визнання дій неправомірними, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила: визнати дії управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі щодо відмови у переведенні її на пенсію по втраті годувальника протиправними; скасувати рішення начальника управління Пенсійного фонду у Вишгородському районі Київської області від 26.03.2014 № 1843/04; зобов'язати відповідача перевести ОСОБА_2 на пенсію по втраті годувальника - померлого чоловіка ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно поданої заяви, з 23.10.2014.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 21.05.2015 позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 09.01.1997 ОСОБА_2 довічно управлінням Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області було призначено пенсію за віком.

ОСОБА_2 з 30.11.1965 перебувала в зареєстрованому шлюбі з громадянином ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Вишгород у віці 76 років, проживала разом з померлим однією сім`єю до дня його смерті.

Покійний чоловік позивача ОСОБА_3 був учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи, та перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду у Вишгородському районі Київської області, де отримував пенсію згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Після смерті чоловіка ОСОБА_2 отримала відповідне посвідчення вдови ліквідатора 1 категорії, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

03.11.2014 позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області з заявою про перехід з пенсії за віком, яку вона отримує в цьому ж самому управлінні Пенсійного фонду, на пенсію по втраті годувальника.

Рішенням начальника управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області від 26.03.2015 № 888 позивачу у переведенні її на пенсію по втраті годувальника відмовлено, з посиланням на те, що за наданими позивачем документами обчислити розмір пенсії в разі втрати годувальника згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» немає підстав.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відмовивши позивачці у переведенні її на пенсію померлого годувальника, відповідач порушив її право на соціальний захист у разі втрати годувальника, передбачене ст. 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ч. 1 ст. 46 Конституції України, а тому дії відповідача щодо відмови позивачці у переведенні її на пенсію померлого годувальника вважає протиправними, рішення відповідача про таку відмову від 26.03.2015 за № 888 слід скасувати та зобов`язати відповідача перевести її згідно поданої заяви з 23.10.2014 на пенсію по втраті годувальника - чоловіка ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що діяла на день його смерті.

Апелянт у своїй апеляційній скарзі зазначає, що для призначення пенсії по втраті годувальника в розмірі фактичних збитків згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у позивача немає права, у зв'язку з відсутністю підстав.

Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 пункту 2 статті 13 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за втрату годувальника, якщо його смерть пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Згідно із частин 4, 5 статті 54 Закону пенсія в разі втрати годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До непрацездатних членів сім'ї померлого годувальника належать особи, зазначені у статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частин 2, 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатним членом сім'ї вважається, зокрема, дружина, якщо вона є інвалідом або досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони були на повному утриманні померлого годувальника та одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно із частиною 1 статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії, що настала у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Відповідно до підпунктів 7, 10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1) до заяви про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах "б"-"в" пункту 7 цього Порядку, а також надаються такі документи: довідка податкової адміністрації про присвоєння ідентифікаційного номера померлому годувальнику (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, має такий документ), свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія, довідка про склад сім'ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім'ї з померлим годувальником, свідоцтво органу реєстрації актів громадянського стану (далі РАГС) про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім, документи про місце проживання (реєстрації), документ про перебування членів сім'ї (крім дітей) на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування, експертний висновок із встановлення причинного зв'язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. До заяви про призначення пенсії сім'ї померлого пенсіонера повинні бути додані необхідні документи, зазначені в цьому пункті. Заробіток у такому випадку визначається за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника, або за поданими додатково документами відповідно до вимог частини першої статті 40 Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем як додатки до заяви про перехід на пенсію у зв'язку з втратою годувальника було надано ряд документів, а саме: посвідчення померлого ОСОБА_3, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, посвідчення вдови ліквідатора 1 категорії, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, копію паспорта позивача, картку фізичної особи платника податків, довідку про склад сім'ї померлого годувальника, свідоцтво органу ДРАЦС про смерть годувальника, документи про місце проживання (реєстрації), документ про перебування членів сім'ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника, експертний висновок про встановлення причинного зв'язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, довідки, накази, маршрутні листи ПАТ «Укренергобуд-Механізація», які підтверджують що померлий чоловік позивача був безпосередньо зайнятий на роботах в зоні відчуження та довідку про заробітну плату померлого ОСОБА_3 за 1986 рік.

Позивач перебувала на утриманні свого чоловіка, вона досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто є непрацездатною, а тому має право на отримання вказаної пенсії померлого чоловіка.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції встановлено, що у пенсійній справі ОСОБА_3 наявні всі необхідні документи для нарахування позивачу пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Більш того, колегія суддів звертає увагу, що факт нарахування і виплати відповідачем померлому ОСОБА_3 пенсії із заробітку отриманого ним за роботи під час ліквідації наслідків аварії на АЄС в 1986 році підтверджує визнання відповідачем правдивості зазначених у наданих документах даних, а тому ніяких законних підстав для повторного надання позивачем їх оригіналів з метою отримання вже призначеної раніше пенсії померлого чоловіка немає, що і спростовує посилання відповідача на відсутність належних документів, які необхідні для призначення позивачу пенсії відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області щодо відмови ОСОБА_2 у її переведенні на пенсію померлого годувальника є протиправними, рішення управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області від 26.03.2015 за № 888 про відмову в переведенні на пенсію померлого годувальника слід скасувати та зобов`язати відповідача перевести її згідно поданої заяви з 23.10.2014 на пенсію по втраті годувальника - чоловіка ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що діяла на день його смерті.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 122, 183-2, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області залишити без задоволення, а постанову Вишгородського районного суду Київської області від 21.05.2015 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменка В.В.,

Шурко О.І.

.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.