Справа № 804/7833/15
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2015 р.Справа №804/7833/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, Інспекція з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області, про визнання протиправною бездіяльності, -
25 червня 2015 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 до Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4, яка полягає у невинесенні постанови про повернення виконавчого документа по ВП №46704375 на підставі заяви від 22.05.2015 року Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області про повернення виконавчого документа.
З матеріалів позовної заяви вбачалось, що позивач є боржником у виконавчому провадженні з примусового виконання постанови Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області від 22.08.2013 року №590 про стягнення штрафу у розмірі 120312,50 грн.
З метою встановлення усіх обставин, які мають значення для вирішення заявленого спору, суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, Інспекцію з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідач безпідставно не розглядає заяву стягувача в виконавчому провадження про повернення виконавчого документа, у звязку із чим державний виконавець постанову про повернення виконавчого документу не виніс, арешти не зняв.
В судове засідання позивач не прибув, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач правом на участь в судовому засіданні не скористався, на пропозицію суду заперечень проти позову не надав.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що 27.02.2015 року за заявою Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження ВП №46704375 з виконання постанови №590 від 22.08.2013 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави штрафу у розмірі 240625 грн. та запропоновано добровільно виконати рішення до 05.03.2015 року.
27.02.2015 року у виконавчому провадженні ВП №46704375 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження згідно якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_3 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику в межах суми боргу.
22.04.2015 року у виконавчому провадженні ВП №46704375 винесено постанову про розшук майна боржника, якою оголошено розшук майна автомобіля марки Ford Fiesta, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та оголошено розшук такого майна. Витрати, повязані із розшуком, постановлено стягнути з боржника.
22.05.2015 року Інспекція з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області звернулась до органу державної виконавчої служби із заявою про повернення виконавчого документа вих.№04/01-26/417 у звязку із тим, що боржник ОСОБА_3 звернулась до Інспекції із заявою про повну та добровільну сплату штрафу в розмірі 120312,50 грн. за постановою про накладення стягнень від 22.08.2013 року №590, що підтверджено квитанцією №ПН124419 від 22.05.2013 року. На підставі частини 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач просив повернути виконавчий документ, а саме постанову про накладення стягнень від 22.08.2013 року №590. Заява отримана відповідачем 22.05.2015 року.
Станом на час розгляду справи вказана заява не вирішена, що вбачається із даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить із наступного.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) стягувач має право подати заяву про відмову від стягнення і повернення виконавчого документа.
Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 27 Закону виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача.
Про повернення стягувачу виконавчого документа державний виконавець виносить постанову з обовязковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.
Повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав врегульовано статтею 48 Закону, так:
- виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню);
- виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягувачем є держава, у випадках, передбачених частиною першою статті 47 цього Закону, повертається до органу, який предявив виконавчий документ до виконання;
- про повернення виконавчого документа державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.
Наслідками завершення виконавчого провадження, відповідно до статті 50 Закону, є наступні. У разі повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Таким чином, суд встановив порушення прав, законного інтересу та свобод позивача (боржника у виконавчому провадженні) бездіяльністю державного виконавця відносно невирішення заяви стягувача про повернення виконавчого документа, оскільки таке затримання унеможливлює користуватись майном (автомобіль у розшуку), розпоряджатись майном, покладає на боржника майбутні витрати, повязані із розшуком.
Позивач оскаржує бездіяльність відповідача щодо невинесення постанови про повернення виконавчого документа.
Суд зазначає, що в розглянутому випадку належним способом захисту є оскарження бездіяльності щодо невинесення рішення за наслідками розгляду заяви стягувача від 22.05.2015 року, а не бездіяльності по невинесенню конкретної постанови, оскільки задовольнивши заявлену вимогу у викладеній редакції суд фактично втрутиться у компетенцію державної виконавчої служби, розглянувши за останнього заяву про повернення виконавчого документа.
У звязку із викладеним суд відмовляє в задоволенні викладеної позовної вимоги.
Поряд з цим, відповідно до пункту 2 розділу 4 Указу Президента України «Про Концепцію вдосконалення судівництва для утвердження справедливого суду в Україні відповідно до європейських стандартів» від 10.05.2006 року №361/2006 адміністративне судочинство спрямоване на захист прав особи у публічно-правових відносинах від порушень з боку субєктів владних повноважень. За своїм статусом у суспільстві учасники таких правовідносин перебувають у нерівних умовах, тому адміністративний суд має вжити всіх передбачених законом заходів, щоб захистити порушені органом влади права особи, в тому числі збирати докази з власної ініціативи, виходити за межі вимог сторін тією мірою, наскільки це необхідно для повного захисту прав особи.
Суд, виходячи за межі позовних вимог, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача вважає за необхідне в порядку статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог, застосувавши належний спосіб захисту прав, інтересів та свобод позивача, а також прийняти рішення на подальший їх захист та відновлення, у звязку із чим визнає протиправною бездіяльність щодо не розгляду заяви стягувача у виконавчому провадженні від 22.05.2015 року та зобовязує відповідача розглянути таку заяву та за результатами її розгляду прийняти рішення у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».
Керуючись статтями 11, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_3 до Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, Інспекція з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області, про визнання протиправною бездіяльності задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4 щодо не розгляду заяви Інспекція з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області від 22.05.2015 року №04/01-26/417, як стягувача у ВП №46704375, щодо повернення на підставі частини 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчого документу постанови про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 22.08.2013 року №590, зобовязати відповідача розглянути вказану заяву від 22.05.2015 року №04/01-26/417 та за результатами її розгляду прийняти рішення у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Присудити на користь ОСОБА_3 за рахунок Державного бюджету України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 36,54 грн. (тридцять шість грн. 54 коп.).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 13 липня 2015 року.

Суддя ОСОБА_1