Справа № 2а-1688/09/0870
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2009-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія статобліку 2.11.4
ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 травня 2009 р. о 15 год. 50 хв. Справа № 2а-1688/09/0870

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н.В.

при секретарі Горбовій І.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя

до: Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя,

м. Запоріжжя

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність від 06.04.2009 р.

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність від 07.04.2009 р. № 2618/10-014;

ОСОБА_4, довіреність від 21.01.2008 р. № 2298/10-014

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, в якому просить суд визнати нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя від 25.02.2009 р. № /0 про донарахування податкового зобовязання в сумі 58596,24 грн., з яких основний платіж 19532,08 грн. та 39064,16 грн. штрафна (фінансова) санкція. В обґрунтування позову посилається на те, що між позивачем та ФОП ОСОБА_5 01.09.2005 р. був укладений агентський договір № А-01, відповідно до п. 1.1 якого, позивач зобовязався надавати ОСОБА_5 товар для їх реалізації останнім на своєму ринку від свого імені. На виконання зазначеного договору позивач має сплачувати підприємцю агентську винагороду за реалізацію останнім товару від свого імені, тобто за здійснення ФОП ОСОБА_5 оптово-роздрібної торгівлі непродовольчими товарами. З огляду на умови агентської угоди позивач вважає, що ДПІ в Орджонікідзевському районі необґрунтовано дійшло висновку, що позивач є податковим агентом при виплаті комісійної винагороди ФОП ОСОБА_5 Також вказує, що комісійна торгівля є різновидом торгівлі, що на його думку випливає з положень ст. 1 Закону України «Про ліцензування певних видів підприємницької діяльності», Правил комісійної торгівлі непродовольчими товарами та підтверджується листом ДПА України від 23.11.2006 р. № 13290/6/17-0416 та податковим розясненням «Щодо застосування положень п. 1.8 ст. 1, п.9.12 ст. 9 ЗУ «Про податок з доходів фізичних осіб».

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги з підстав, зазначених у позові, просить скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Державна податкова інспекція у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя позовні вимоги не визнає, про що подала письмові заперечення (від 30.03.2009 р. № 6966/10-014). Зазначає, що проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян»; п. п. 8.1.1 , п. п. 8.1.2 п. 8.1 ст. 8, п. 17.2 ст. 17, п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», внаслідок чого підприємцем занижено податкове зобовязання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 19532,08 грн. в тому числі: за 2006 рік 7448,56 грн.; за 2007 рік 10726,91 грн.; за 2008 рік 1356,61 грн. В обґрунтування вказаної позиції посилається на те, що ПП ОСОБА_5 у досліджених операціях здійснював продаж результатів послуг, а саме послуг комісії, і такі послуги надавались не кінцевому споживачу, а позивачу у справі. Тобто, діяльність ПП ОСОБА_5 у даному випадку не може вважатися такою, що відповідає зазначеній у Свідоцтві про сплату єдиного податку (оптова та роздрібна торгівля), оскільки фактично є діяльністю з надання посередницьких послуг. Вказує, що оскільки перевіркою встановлено виплату на користь ФОП ОСОБА_5 саме інших доходів то доведена необхідність здійснення позивачем функції податкового агента. За таких обставин вважає, що висновки фахівців ДПІ ґрунтуються на законодавстві, а спірне податкове повідомлення-рішення є законним та обґрунтованим.

Представники податкової інспекції в судовому засіданні підтримали вищевикладені заперечення, просять у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

З матеріалів справи та наявних в ній доказів, судом встановлено наступне.

На підставі направлення № 78 від 02.02.2009 р. Державною податковою інспекцією у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя з 02.02.2009 р. по 12.02.2009 р. проведена планова виїзна перевірка Субєкта підприємницької діяльності без створення юридичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог законодавства про оподаткування за період з 01.04.2006 р. по 30.09.2008р. правильність визначення сукупного оподатковуваного доходу, з 01.04.2006 р. по 30.09.2008 р. правильність обчислення і своєчасність сплати до бюджету інших податків (зборів), за результатами якої складено акт № 13/17-221/НОМЕР_1 від 17.02.2009 р.

Перевіркою зокрема встановлено порушення:

- ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян»; п. п. 8.1.1 , п. п. 8.1.2 п. 8.1 ст. 8, п. 17.2 ст. 17, п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», внаслідок чого занижено податкове зобовязання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 19532,08 грн. в тому числі: за 2006 рік 7448,56 грн.; за 2007 рік 10726,91 грн.; за 2008 рік 1356,61 грн.

25.02.2009 р. Державною податковою інспекцію у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя прийнято податкове повідомлення-рішення № /0, яким Приватному підприємцю ОСОБА_1 визначено податкове зобовязання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 58596,24 грн., а саме 19532,08 грн. за основним платежем та 39064,16 грн. штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням № /0 від 25.02.2009 р. позивач звернувся до суду.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

01.09.2005 р. між ПП ОСОБА_1 (принципал) та ПП ОСОБА_5 (агент) укладено агентський договір № А-01, відповідно до умов якого принципал поставляє товари агенту для їх реалізації останнім на власному ринку від свого імені (копія договору у матеріалах справи).

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що ціни на товар зазначаються в актах приймання-передачі товару на кожну конкретну поставку. Агент отримує комісійну винагороду шляхом перерахування сум на його розрахунковий рахунок від Принципала з коштів, отриманих після продажу товару, який було поставлено на комісію (п. 4.3 Договору). Агент зобовязується перерахувати кошти на розрахунковий рахунок Принципала на протязі 3 банківських днів від реалізації товару (п. 4.4 Договору).

Згідно з п. 5.1 Догвору винагорода виплачується Агенту у розмірі 2 % від обсягу реалізованих товарів Принципала. Сума винагороди підтверджується актом виконаних робіт.

Відповідно з п. 6.1 Договору товари, передані Агенту є власністю Принципала до моменту їх передачі Покупцю.

Як встановлено в акті перевірки № 13/17-221/НОМЕР_1 від 17.02.2009 р. протягом 2006-2008 р. р. згідно випискам з розрахункового рахунку ПП Галушка № 6001 у Запорізькому РУ Приватбанку, підприємцем було перераховано ПП ОСОБА_5 кошти в сумі 137853,46 грн. (комісійна винагорода), у тому числі: 2006 р. 57296,60 грн.; 2007 р. 71512,76 грн.; 2008 р. 9044,10 грн.

В акті також зазначено, що листом ДПІ у Хортицькому районі м. Запоріжжя № 282/7/17-113 від 10.02.2009 р. надано засвідчені копії свідоцтв про сплату єдиного податку ПП ОСОБА_5 за 2006 р. (серія Д № 790939), за 2007 рік (серія Г № 059693), за 2008 рік (серія Е № 063450) у розділі яких «вид або види діяльності» зазначено: «оптово-роздрібна торгівля непродовольчими товарами».

З цих підстав, перевіяючі дійшли висновку, що при наданні послуг з комісії ПП Борисенко діяв поза межами підприємницької діяльності, зазначеної в отриманому свідоцтві платника єдиного податку. Тому, при виплаті доходу від діяльності, яка не зазначена у Свідоцтві про сплату єдиного податку, ПП Галушкою необхідно було утримати з ПП ОСОБА_5 податок з доходів фізичних осіб за ставкою: за 2006 рік 13 %; 2007-2008 р.р. 15 %.

Проте, суд не може погодитися із висновками ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, з наступних підстав.

Відповідно до підпункту 4.3.25 п. 4.3 ст. 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку не включаються дохід (прибуток), одержаний самозайнятою особою від здійснення нею підприємницької або незалежної професійної діяльності, якщо така особа обрала спеціальну (спрощену) систему оподаткування такого доходу (прибутку) відповідно до закону.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

Відповідно до ст. 2 Указу Президента України від 03.07.1998 р. № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»дохід, отриманий від здійснення підприємницької діяльності, що обкладається єдиним податком не включається до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобовязань платника єдиного податку. Статтею 6 вказаного Указу, субєкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок не є платником податку на доходи фізичних осіб (прибуткового податку з громадян).

Статтею 14 Декрету Кабінету Міністрів «Про прибутковий податок з громадян»передбачено, що доходи громадянина, одержані від здійснення підприємницької діяльності, що оподатковуються фіксованим податком, не включаються до складу його сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року, а сплачена сума фіксованого податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобовязань такого платника податку або осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, чи членів його сімї, які беруть участь у підприємницькій діяльності.

При цьому в листі Державної податкової адміністрації України від 23.09.2004 р. № 477/4/15-1210 «Щодо оподаткування діяльності платника єдиного податку, що не зазначена у Свідоцтві» вказано, що у разі, коли суб`єкт підприємницької діяльності, який вибрав спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, одержує протягом звітного року доходи інші, ніж зазначені у Свідоцтві про сплату Єдиного податку, то такі доходи протягом року підлягають оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб на загальних підставах, за правилами та у порядку, встановленими Законом.

Суд вважає, що ПП ОСОБА_5, виконуючи умови агентського договору № А-01 від 01.09.2005 р., діяв у межах визначеного у Свідоцтві про сплату єдиного податку виду діяльності.

Як вбачається із копії Свідоцтв про сплату єдиного податку ПП ОСОБА_5 за 2006 р. -2008 р.р. вид діяльності визначений як «оптово-роздрібна торгівля непродовольчими товарами».

Відповідно до ч. 1 ст. 295 Господарського кодексу України комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг субєктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посердництва від імені, в інетерсах, під контролем і за рахунок субєкта, якого він представляє.

За договором же комісії одна сторона (комісіонер) зобовязується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента (ст. 1011 ЦК України).

Таким чином, агентський договір від 01.09.2005 р. укладений між ПП ОСОБА_1 та ПП ОСОБА_5 № А-01 є по своїй суті договором комісії, оскільки суттєві умови останнього відповідають положенням Глави 69 ЦК України.

Відтак, посилання ДПІ в Орджонікідзевському районі на положення ст. 263 ГК України є безпідставними.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ліцензування певних видів підприємницької діяльності»торгівля це будь-які операції, що здійснюються за договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на товари.

Тож, комісійна торгівля є різновидом торгівлі взагалі, як узагальнюючого поняття.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до абз. 3 п. 2 Указу Перзидента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»У разі коли фізична особа - субєкт малого підприємництва здійснює кілька видів підприємницької діяльності, для яких установлено різні ставки єдиного податку, нею придбавається одне свідоцтво і сплачується єдиний податок, що не перевищує встановленої максимальної ставки.

В даному випадку, ПП ОСОБА_5 придбав Свідоцтво де визначено вид діяльності - оптова та роздрібна торгівля непродовольчими товарами.

Абзацом 2 п. 2 вказаного Указу передбачено, що Ставка єдиного податку для субєктів малого підприємництва - фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць.

Із долученого до справи листа Управління розвитку підприємництва, торгівлі та послуг Запорізької міської ради від 23.03.2009 р. № 12 вбачається, що протягом 2004-2008 р.р. Запорізька міська рада приймала 3 рішення «Про затвердження ставок єдиного податку для фізичних осіб»(№ 23 від 09.06.2004 р., № 21 від 27.12.2006 р., № 10 від 13.12.2008 р.) і перелік видів діяльності жодного з них не вміщував такий вид діяльності, як «торгівля за агентськими або комісійними угодами».

Враховуючи те, що перелік затверджених міською радою ставок не вміщував такий вид діяльності, як «торгівля за агентськими або комісійними угодами», то відповідно фізична особа-підприємець не могла мати у виданому їй Свідоцтві таку відмітку.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дескримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто проятгом розумного строку.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідачем безпідставно визначено позивачу суму податкового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 58596,24 грн., а саме 19532,08 грн. за основним платежем та 39064,16 грн. штрафними (фінансовими) санкціями, тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення № /0 від 25.02.2009 р. підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 72, 159-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення, - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя від 25.02.2009 р. № /0 про донарахування позивачу податкового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 58596,24 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69005, АДРЕСА_1) 3,40 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня її складення у повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Постанову складено у повному обсязі 11 травня 2009 р.

Суддя (підпис) Н.В. Стрельнікова

Постанова не набрала законної сили

Суддя: