Справа № К/9991/39764/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 року м. Київ К/9991/39764/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого: Штульман І.В. (доповідач),

суддів: Бутенка В.І.,

Олексієнка М.М.,

при секретарі: Борілло Ю.В.,

за участю представників Товариства з обмеженою відповідальністю «ПСБ», -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку касаційного провадження справу за позовом Головного управління промисловості та розвитку інфраструктури Донецької обласної державної адміністрації до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПСБ», Приватне підприємство «Красноармійськ пассервіс», про розірвання договорів від 5 серпня 2010 року про перевезення пасажирів, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПСБ» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2011 року, -

в с т а н о в и в :

У березні 2011 року Головне управління промисловості та розвитку інфраструктури Донецької обласної державної адміністрації звернулося в суд з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПСБ», Приватне підприємство «Красноармійськ пассервіс», про розірвання договорів від 5 серпня 2010 року про перевезення пасажирів.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2011 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПСБ», посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, подало до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2011 року і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Головного управління промисловості та розвитку інфраструктури Донецької обласної державної адміністрації задовольнити.

Головне управління промисловості та розвитку інфраструктури Донецької обласної державної адміністрації направило до суду касаційної інстанції письмове пояснення по цій справі, у якому просить касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПСБ» залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 подав до Вищого адміністративного суду України письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2011 року - без змін.

Касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ПСБ» задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Головним управлінням промисловості та розвитку інфраструктури Донецької обласної державної адміністрації було проведено конкурс № 43 з перевезення пасажирів на міжміському та приміському внутрішньообласному маршруті загального користування.

Для участі у цьому конкурсі за об'єктами конкурсу: № 8 маршрут «Красноармійськ (ДП ринок) - Муравка (ЗА)» та № 11 маршрут «Красноармійськ (ДП ринок) - смт Новоекономічне (ЗА вул. Пушкіна)», відповідачем Головному управлінню промисловості та розвитку інфраструктури Донецької обласної державної адміністрації було подано заяву із копіями доданих до неї документів, серед яких трудовий договір, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_4, від 7 березня 2007 року № 189.

Рішенням конкурсного комітету Головного управління промисловості та розвитку інфраструктури Донецької обласної державної адміністрації, яке оформлене протоколом засідання конкурсного комітету від 30 липня 2010 року № 179/43, переможцем конкурсу № 43 за об'єктами конкурсу № 8 та № 11 визначено фізичну особу-підприємця ОСОБА_3

На підставі наказу від 5 серпня 2010 року № 105-нк та протоколу засідання конкурсного комітету від 30 липня 2010 року № 179/43 позивачем 5 серпня 2010 року укладено із відповідачем договори на перевезення пасажирів за №№ 871-43/10, 873-43/10.

Зазначаючи про те, що укладений відповідачем із ОСОБА_4 від 7 березня 2007 року трудовий договір № 189 на час подання документів та проведення конкурсу № 43 був припинений, а його наявність вплинула на результати підрахунку отриманих учасниками балів та визначення переможця цього конкурсу, Головне управління промисловості та розвитку інфраструктури

Донецької обласної державної адміністрації звернулося до суду з позовом про розірвання договорів від 5 серпня 2010 року, укладених із відповідачем на перевезення пасажирів за №№ 871-43/10, 873-43/10.

Так, Закон України «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 року № 2344-III (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 2344-III) регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (стаття 3 вказаного Закону).

Відповідно до частини 1 статті 43 Закону № 2344-III визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах.

За змістом статті 44 Закону № 2344-III організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Для підготовки та проведення конкурсу органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування утворюють конкурсний комітет, до складу якого входять представники відповідних органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, територіальних органів центрального органу виконавчої влади з питань автомобільного транспорту та територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України, відповідальних за безпеку дорожнього руху, а також громадських організацій. Порядок проведення конкурсів визначає Кабінет Міністрів України. Договір з переможцем конкурсу (або дозвіл) органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування укладають (або надають) на термін від трьох до п'яти років.

Згідно частини 1 статті 42 Закону № 2344-III договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), укладається між органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами.

За змістом статті 188 Господарського кодексу України, якою визначено порядок зміни та розірвання господарських договорів, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Як встановлено судами, у листопаді 2010 року Головне управління промисловості та розвитку інфраструктури Донецької обласної державної адміністрації зверталося в суд з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій щодо надання для участі у конкурсі № 43 по об'єктах конкурсу № 8 та № 11 недостовірної інформації, визнання нечинними (недійсними) договорів від 5 серпня 2010 року на перевезення пасажирів за №№ 871-43/10, 873-43/10.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2011 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2011 року (справа № 2а-26153/10/0570), було відмовлено в задоволенні зазначених позовних вимог Головного управління промисловості та розвитку інфраструктури Донецької обласної державної адміністрації.

Під час розгляду вказаної справи суди встановили, що між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладались трудові договори від 7 березня 2007 року № 189 та від 24 листопада 2009 року № 0, згідно яких останній зобов'язувався виконувати огляд технічного стану транспортних засобів, їх ремонтувати, а також те, що ОСОБА_4 з 2009 року та по даний час продовжує виконувати зазначені трудові обов'язки, будь-яких доказів з приводу визнання недійсними зазначених договорів Головним управлінням промисловості та розвитку інфраструктури Донецької обласної державної адміністрації до суду не надано, а засідання конкурсного комітету з визначення переможців конкурсу проводилось 30 липня 2010 року, тобто у той час, коли працівник виконував обов'язки за трудовим договором. Суди дійшли висновку, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 недостовірної інформації для участі у конкурсі Головному управлінню промисловості та розвитку інфраструктури Донецької обласної державної адміністрації не надав, а тому відсутні підстави для визнання недійсними договорів від 5 серпня 2010 року на перевезення пасажирів за №№ 871-43/10, 873-43/10.

Відповідно до вимог частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Головного управління промисловості та розвитку інфраструктури Донецької обласної державної адміністрації у справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій правильно врахували обставини, встановлені судовими рішеннями у справі № 2а-26153/10/0570, що набрали законної сили, та дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для розірвання договорів від 5 серпня 2010 року на перевезення пасажирів за №№ 871-43/10, 873-43/10, укладених Головним управлінням промисловості та розвитку інфраструктури Донецької обласної

державної адміністрації із відповідачем, оскільки наявності фактів та умов для розірвання зазначених договорів, передбачених законодавством, не встановлено, а відтак, судами вірно відмовлено у задоволенні позовних вимог Головного управління промисловості та розвитку інфраструктури Донецької обласної державної адміністрації до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПСБ», Приватне підприємство «Красноармійськ пассервіс», про розірвання договорів від 5 серпня 2010 року про перевезення пасажирів.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій у даній справі та встановлених ними обставин справи.

Згідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПСБ» - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2011 року у справі за позовом Головного управління промисловості та розвитку інфраструктури Донецької обласної державної адміністрації до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПСБ», Приватне підприємство «Красноармійськ пассервіс», про розірвання договорів від 5 серпня 2010 року про перевезення пасажирів - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.