Справа № 822/1294/15
Суддя: Польовий О.Л.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1294/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі:представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК-Ольгерд" до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № /3594 від 29.12.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що не погоджується з висновками податкового органу, викладеними в акті перевірки, згідно яких операції по взаємовідносинах Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК-Ольгерд"" із контрагентами ТОВ "Ріаліз Ойл", ТОВ "Віконд Ойл", ТОВ "Антарес", ТОВ "Праус", ТОВ "ОСОБА_3 Петролеум" щодо постачання ТМЦ не підтверджуються, тобто є безтоварними. Вказує, що реальність операцій підтверджується належними документами.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та просив задоволити позов в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення були прийняті в межах та на підставі чинного законодавства як результат виявлених порушень, на підтвердження чого подані письмові заперечення. Відмітив, що фактично надані документи складені для надання вигляду легальності безтоварним операціям, оскільки такі операції не підтверджуються належними доказами та обставинами. Фактично контрагенти позивача участі в постачанні газу та нафтопродуктів не брали.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що працівниками ДПІ у м. Хмельницькому проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК-Ольгерд" () з питань документального підтвердження господарських відносин, про що складено акт № 5595/15-01/37098324 від 09.12.2014 року.

В акті перевірки встановлено порушення п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200, п.201.1, п.201.4, п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), внаслідок чого занижено суму ПДВ в періоді, що перевірявся, в сумі 39068316 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення № /3594 від 29.12.2014 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 39068316 грн. за основним платежем та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 19534158 грн.

Прийняте податкове повідомлення - рішення № /3594 від 29.12.2014 року позивачем оскаржено в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України, проте рішенням № 6735/6/99-99-10-01-01-25 від 01.04.2015 року оскаржуване рішення залишено без змін, а скарга - без задоволення.

З висновків Акту вбачається, що податковий орган дійшов висновку, що господарські відносини ТОВ ТК-Ольгерд з ТОВ "Реаліз Ойл", ТОВ "Віконд Ойл", ТОВ "Антарес", ТОВ "Праус", ТОВ "ОСОБА_3 Петролеум" з придбання бензину, дизпалива та скрапленого вуглеводного газу фактично не відбувалась, а їх документування здійснювалось лише формально.

Досліджуючи правомірність зроблених податковим органом висновків, суд встановив наступне.

Між ТОВ "ТК-Ольгерд" (Покупець) та ТОВ "Ріаліз Ойл" (Постачальник) укладено Договір поставки нафтопродуктів № 44 від 01.06.2011 року, відповідно до якого Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти.

Відповідно до п.п.1.2, 4.2, 6.1 Договору номенклатура, кількість, ціна товару та строк поставки визначаються сторонами у Додаткових угодах до Договору. Товар поставляється Покупцю партіями, в кількості та за ціною визначеними Додатковими угодами на умовах: EXW - склад ПАТ "Дніпронафтопродукт". Покупець здійснює приймання товару за кількістю та якістю згідно з Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, а також згідно умов цього Договору, Додаткових угод до нього.

На виконання вказаного Договору складено Додаткові угоди, податкові накладні та видаткові накладні.

Також, між Позивачем та ТОВ "Ріаліз Ойл" укладено Договір купівлі-продажу нафтопродуктів № 350-2012-НП від 30.11.2012 року, згідно якого ТОВ "ТК ОСОБА_2" (Покупець) та ТОВ "Ріаліз Оіл" (Продавець). Предметом Договору є зобов'язання Продавця передати у власність Покупця (поставити), а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити нафтопродукти.

Відповідно до п.п.1.2, 2.1, 3.2 Договору номенклатура, кількість, ціна товару та строк поставки визначаються сторонами у Додаткових угодах до Договору. Товар поставляється на умовах - АЗС Покупця, які належать йому на правах власності чи знаходяться у користуванні на основі інших цивільно - правових договорів. Покупець здійснює приймання товару за кількістю та якістю згідно з Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, а також згідно умов цього Договору.

На виконання вказаного Договору складено Додаткові угоди, видаткові накладні, податкові накладні.

Між ТОВ "ТК-Ольгерд" (Субкомісіонер) та ТОВ "Ріаліз Ойл" (Субкомітент) укладено Договір субкомісії № 173-2012-К від 30.05.2012 року. Предметом Договору є зобов'язання Субкомісіонера за дорученням Субкомітента здійснювати реалізацію через мережу автозаправних станцій, нафтопродуктів, характеристики яких узгоджуються сторонами у Додаткових угодах. Передача нафтопродуктів здійснюється партіями, на основі актів приймання - передачі нафтопродуктів на субкомісію.

На виконання вказаного Договору складено Додаткові угоди, акти приймання - передачі нафтопродуктів, акти виконання зобов'язань за Договором субкомісії, акти за Договором субкомісії, реєстри товарно - транспортних накладних, акт виконання зобов'язань, звіти виконання зобов'язань, податкові накладні та розрахунки.

Надано Договір зберігання нафтопродуктів № 3112/09-7 від 31.12.2009 року та акти приймання-передачі пально-мастильних матеріалів по даному договору.

Між ТОВ "ТК-Ольгерд" (Покупець) та ТОВ "Віконд Ойл" (Постачальник) укладено Договір поставки нафтопродуктів № 3005-38-НП від 30.05.2012 року, відповідно до якого Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти.

Відповідно до п.п.1.2, 4.2, 6.1 Договору номенклатура, кількість, ціна товару та строк поставки визначаються сторонами у Додаткових угодах до Договору. Товар поставляється Покупцю партіями, в кількості та за ціною визначеними Додатковими угодами на умовах EXW- склад ПАТ "Дніпронафтопродукт". Покупець здійснює приймання товару за кількістю та якістю згідно з Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, а також згідно умов цього Договору, Додаткових угод до нього.

На виконання вказаного Договору складено Додаткові угоди, видаткові накладні, податкові накладні.

Надано Договори зберігання нафтопродуктів № 2719/2 від 30.12.2011 року та № 3062 від 27.06.2012 року та акти приймання-передачі пально-мастильних матеріалів по даним договорам.

Між ТОВ ТК-Ольгерд (Покупець) та ТОВ "Антарес" (Постачальник) укладено Договір поставки нафтопродуктів № ДГ-0107-33 від 01.07.2014 року, відповідно до якого Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти.

Відповідно до п.п.1.2, 4.2, 6.1 Договору номенклатура, кількість, ціна товару та строк поставки визначаються сторонами у Додаткових угодах до Договору. Товар поставляється Покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною визначеними у кожній Додатковій угоді до Договору, на умовах: EXW - резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" та інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових Договорів (ІНКОТЕРМС-2010). Покупець здійснює приймання товару за кількістю та якістю згідно з Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, а також згідно умов цього Договору та Додаткових угод до нього.

На виконання вказаного Договору складено Додаткові угоди, лист про можливість отримання нафтопродуктів, податкову накладну.

Надано Договір зберігання нафтопродуктів № 4216 від 01.07.2014 та акти приймання-передачі нафтопродуктів.

Між ТОВ ТК-Ольгерд та TOB Праус укладено Договір поставки нафтопродуктів № 29/08-П від 01.08.2013 року, згідно якого ТОВ ТК-Ольгерд - Покупець, TOB Праус - Постачальник. Відповідно до Договору Постачальника зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому "Товар", згідно умов Договору.

Відповідно до п.п.1.2, 4.2, 6.1 Договору номенклатура, кількість, ціна товару та строк поставки визначаються сторонами у Додаткових угодах до Договору. Товар поставляється Покупцю на умовах EXW - резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивіьно-правових договорів; та/або АЗС Покупця (ІНКОТЕРМС-2010). Покупець здійснює приймання товару за кількістю та якістю згідно з Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, а також згідно умов дійсного Договору та Додаткових угод до нього.

На виконання вказаного Договору складено Додаткова угода, лист про можливість отримання нафтопродуктів, податкова накладна, а також акт приймання-передачі. В акті місцем його складення вказано м. Дніпропетровськ та зазначено про прийняття нафтопродуктів на умовах EXW-резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт". Також надано Договір зберігання нафтопродуктів № 3674 від 01.08.2013 року та акти приймання-передачі пально-мастильних матеріалів по даному договору.

Між ТОВ ТК-Ольгерд (покупець) та ТОВ "ОСОБА_3 Петролеум" (постачальник) укладено Договір поставки № 24/14-П від 27.03.2014 року, відповідно до якого Постачальник зобов'язується передати (поставити) у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ вуглеводневий скраплений марки СПБТ.

Відповідно до п.п.2.1, 3.1, 5.1, 6.1 Договорів асортимент, кількість, ціна, вартість товару визначається сторонами у відповідній Додатковій угоді. Умови поставки - склад покупця (АЗС). Якість товару повинна відповідати вимогам ДСТУ 4047-2001 і повинна бути підтверджена паспортом якості виробника. Приймання-передача товару здійснюється відповідно до Інструкції про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, а також умов цього Договору, Додаткових угод, специфікацій до нього.

На виконання вказаного Договору складено Додаткові угоди, податкова накладна, акт приймання-передачі нафтопродуктів. В акті місцем його складення вказано м. Київ та зазначено, що протягом липня 2014 року ТОВ "ТК-Ольгерд" прийняло нафтопродукти на умовах - АЗС покупця.

На підтвердження здійснення оплати контрагентам за вказаними Договорами позивачем надано копії платіжних доручень (за винятком ТОВ "Антарес").

Також позивачем надано договори, додаткові угоди, акти виконаних робіт, податкові накладні на підтвердження послуг з перевезення паливно-мастильних матеріалів та надання автопослуг, укладеними за результатами взаємовідносин між ним та ТОВ "Колумбіні" (місце складання акту - м. Вінниця), ПП "Капрайя" (місце складання актів - м. Хмельницький), ТОВ "Кременчукнафтопродуктсервіс" (місце складання актів - м. Кременчук).

В матеріалах справи також наявні товарно-транспортні накладні по перевезенню бензину, дизпалива та газу скрапленого згідно яких вантажовідправник - ПАТ "Укрнафта", вантажоодержувач - ТОВ "ОСОБА_3 Петролеум" для ТОВ "ТК-Ольгерд"; товарно транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів, товарно матеріальні відомості.

Інших документальних доказів на підтвердження фактичного придбання товарів позивачем суду не надано.

Суд враховує, що згідно з п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Згідно наведених норм підставою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку (зокрема, податковими накладними), що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції та підтверджують факт їх виконання.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України (постанова від 27.03.2012 року №21-737во10) надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

З'ясовуючи обставини щодо реальності виконання спірних операцій, суд звертає увагу на наступне.

Обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту з податку на додану вартість належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), оскільки саме він є особою, яка зменшує суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню до бюджету, на суму податкового кредиту, визначеного постачальниками.

Що стосується підтвердження реальності постачання товарів, суд звертає увагу на наступне. Так, як було зазначено вище, умови поставки газу та нафтопродуктів були: склад покупця (АЗС) - для ТОВ "ОСОБА_3 Петролеум"; умови EXW - резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" - для інших контрагентів.

Так, згідно наданих позивачем документів ТОВ "ОСОБА_3 ПЕТРОЛЕУМ" поставили автомобільним транспортом газ вуглеводневий скраплений марки СПБТ.

Єдиний порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту і використовується на газонаповнювальних станціях (ГНС), газонаповнювальних пунктах (ГНП), автогазозаправних станціях (АГЗС) та автогазозаправних пунктах (АГЗП) незалежно від форм власності визначений Інструкцією про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики України від 3 червня 2002 р. №332 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 24 квітня 2003 р. за №331/7652 (далі - Інструкція №332).

Відповідно до п.5.2.2 Інструкції №332 приймання скрапленого вуглеводневого газу (далі - СВГ), що надійшов автомобільним транспортом від постачальників, проводиться вантажоодержувачем на підставі видаткових та товаротранспортних накладних та документів про якість (паспортів) на СВГ, оформлених у відповідності до ДСТУ 4047-2001, з обов'язковим складанням акта приймання за кількістю СВГ, що надійшов автомобільним транспортом, за формою N 3-ГС.

Згідно з п.5.2.4 Інструкції №332 інформація про кількість СВГ, що надійшов на підприємство в автоцистернах, зазначається у журналі оперативного обліку СВГ за формою № 2-ГС і після здавання звіту матеріально відповідальною особою в бухгалтерію оприбутковується за бухгалтерським обліком.

Відповідно до п.10.1 Інструкції №332 матеріально відповідальні особи ведуть кількісний облік СВГ у товарній книзі кількісного руху СВГ за формою N 15-ГС, в якій записуються надходження і відпуск газу за день, а також виводять залишки на кінець дня.

Крім цього, для посилення контролю за кількісним збереженням СВГ під час приймання, відпуску та його зберігання, матеріально відповідальні особи ведуть журнал оперативного обліку СВГ за формою N 2-ГС.

Перевіркою встановлено, що товарно-транспортні накладні (надані на підтвердження взаємовідносин позивача із ТОВ "ОСОБА_3 Петролеум") завірені печатками ПАТ "Укрнафта" та ТОВ "ТК-Ольгерд", будь-які інші печатки відсутні. Зазначений контрагент вписаний у графах "вантажоодержувач" - для ТОВ "ТК-Ольгерд". Тобто фактично перевезення здійснювалось від ПАТ "Укрнафта" до АЗС ТОВ "ТК-Ольгерд" без залучення посередників.

Суд враховує те, що акт прийому-передачі газу вуглеводного скрапленного марки СПБТ ТОВ "ТК-Ольгерд" складений у м. Київ (із ТОВ "ОСОБА_3 Петролеум"), хоча поставка товару проводилась на умовах - склад покупця (АЗС). Відповідно даний акт був складений без фактичної передачі газу.

Що стосується отримання нафтопродуктів за результатами взаємовідносин з іншими контрагентами (ТОВ "Праус", ТОВ "Антарес", ТОВ "Ріаліз Ойл", ТОВ "Віконд Ойл"), суд зазначає наступне. Поставка нафтопродуктів згідно договорів з такими контрагентами передбачалась на умовах EXW - склад ПАТ "Дніпронафтопродукт" (Інкотермс 2010). Умови такої поставки передбачають, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов'язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо).

Таким чином, цей термін покладає мінімальні обов'язки на продавця, а покупець несе всі витрати і ризики у зв'язку з перевезенням товару з площ продавця до місця призначення.

Єдиний порядок організації та виконання робіт, пов'язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів визначений Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155, затвердженим в Міністерстві юстиції України за №805/15496 від 02.09.2008 (далі - Інструкція №281/171/578/155).

Вимоги цієї Інструкції є обов'язковими для всіх суб'єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

Нафтопродукт - продукт, отриманий під час перероблення нафти, газового конденсату або їх суміші, за винятком продуктів нафтохімії.

Відповідно до п.7.5.1 Інструкції №281/171/578/155 нафта і нафтопродукти вантажоодержувачам постачаються централізовано або вивозяться самостійно вантажоодержувачем.

Згідно п.7.5.6 Інструкції №281/171/578/155 відпуск нафти і нафтопродуктів до мір повної місткості та нафтопродуктів, розфасованих до тари, оформлюється ТТН у чотирьох примірниках, з яких:

перший - залишається у товарного оператора вантажовідправника і є первинним документом складського обліку з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства;

другий - використовується водієм як перепустка під час виїзду з підприємства, а після виїзду - залишається в охорони підприємства з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства;

третій та четвертий - засвідчені підписом представника вантажоодержувача та відміткою про час виїзду з підприємства - передаються перевізнику. При цьому третій примірник є супровідним документом вантажу і після його здавання передається вантажоодержувачу. Четвертий примірник передається експедитору (водію) і є підставою для обліку транспортної роботи.

Бланки ТТН на підприємстві є документами суворої звітності.

Відповідно до п.7.5.7 Інструкції ТТН на вивезення нафти або нафтопродуктів автотранспортом вантажоодержувача оформлюється на підставі довіреності вантажоодержувача, а під час постачання вантажовідправником - на підставі подорожнього листа автотранспортного підприємства.

Відповідно до п.6 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16 травня 1996 р. №99 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12 червня 1996 р. за №293/1318 (чинної на час існування спірних правовідносин) довіреність на одержання цінностей від постачальника за нарядом, рахунком, договором, замовленням, угодою або іншим документом, що їх замінює, видається довіреній особі під розписку і реєструється в журналі реєстрації довіреностей.

Згідно пояснень представника позивача та матеріалів справи (актів виконаних робіт щодо перевезення нафтопродуктів), придбані нафтопродукти розвантажувалась на належних позивачу АЗС.

При цьому, відповідно до п.10.2.1 Інструкції 281/171/578/155 приймання нафтопродуктів, що надійшли автомобільним транспортом від постачальників, здійснюється працівниками автозаправної станції за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки) за даними товарно-транспортних накладних у разі наявності паспорта якості та копії сертифіката відповідності.

Перед зливанням нафтопродуктів з автоцистерни оператору АЗС необхідно вчинити перелік дій, визначених п.10.2.2 Інструкції, зокрема відібрати пробу з автоцистерни в тару відповідно до ДСТУ 4488, виміряти густину і температуру нафтопродукту.

Одержані результати вимірювань густини і температури нафтопродукту зазначаються у ТТН та журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою N 13-НП.

Згідно з п.10.2.3 Інструкції 281/171/578/155 зливання нафтопродукту має контролюватись оператором і водієм від його початку і до завершення.

Відповідно до п.10.2.10 Інструкції на підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою N 13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою N 17-НП.

Крім того, відповідно до п. 14.4 Інструкції 281/171/578/155 матеріально відповідальні особи підприємств (за винятком НПЗ) ведуть кількісний облік нафти та нафтопродуктів у товарній книзі кількісного руху нафтопродуктів (нафти) за формою N 31-НП, у якій зазначаються надходження і відпуск нафтопродуктів за день, а також їх залишки на кінець дня.

Для посилення контролю за станом приймання, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів матеріально відповідальні особи ведуть журнал обліку надходження нафти і нафтопродуктів за формою N 6-НП і журнал вимірювання нафти і нафтопродуктів у резервуарах за формою N 7-НП.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до п.6.1.4 Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 4 червня 2007 року №271/121, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 4 липня 2007 р. за №762/14029 (вимоги якої також є обов'язковими) перед прийманням нафти та/або нафтопродукту необхідно вчинити визначені дії, зокрема, записати до паспортів якості вантажовідправника і журналу реєстрації проб номери транспортних засобів, якими доставлено нафту або нафтопродукти, а також номери резервуарів, до яких їх злито.

Згідно з п.п.6.1.18-6.1.20 Інструкції для визначення фактичної якості нафти та/або нафтопродукту здійснюється відбирання проб у відповідності до вимог ДСТУ 4488. За даними результатів випробувань складається акт приймання продукції за якістю (у день завершення приймання) за формою N 14-НК. Такий акт підписується всіма особами, які брали участь у прийманні нафти та/або нафтопродуктів за якістю.

Відповідно до п.6.1.22 Інструкції до акта приймання нафти та/або нафтопродукту за якістю за формою N 14-НК, складеного у відповідності до вимог цієї Інструкції, мають бути додані:

- паспорт якості нафти та/або нафтопродукту вантажовідправника і копія сертифіката відповідності або свідоцтва про визнання іноземного сертифіката (якщо продукт підлягає обов'язковій сертифікації в Україні);

- транспортний документ (накладна, коносамент);

- пакувальні ярлики з тарних місць, у яких розміщено розфасовані нафтопродукти неналежної якості;

- документи, що підтверджують повноваження учасників у прийманні нафти та/або нафтопродуктів за якістю;

- паспорт якості, виданий випробувальною лабораторією згідно з результатами випробувань нестандартних нафти та/або нафтопродуктів, та акт відбирання проби;

- інші документи (за наявності), що свідчать про причини псування і невідповідності якості нафти та/або нафтопродуктів.

Таким чином, до приймання, транспортування та обліку газу та нафтопродуктів існують додаткові вимоги, однак судом не встановлено наявність у позивача документів, які б свідчили про отримання ним від контрагентів нафтопродуктів за якістю у відповідності з Інструкцією від 04.06.2007 № 271/121, а також за кількістю та якістю з дотриманням вимог Інструкції від 20.05.2008 № 281/171/578/155, а також газу за кількістю відповідно до Інструкції від 3 червня 2002 р. №332.

В ході перевірки та судового розгляду позивач не надав видаткові накладні, довіреності, що видаються уповноваженій особі для прийманні нафти та/або нафтопродуктів, товарно-транспортні накладні (у взаємовідносинах із ТОВ "Антарес", ТОВ "Ріаліз Ойл", ТОВ "Віконд Ойл"), інші документи (як того вимагає Інструкція №281/171/578/155), актів приймання нафти та/або нафтопродукту за якістю за формою N 14-НК (як того вимагає Інструкція № 271/121), товару книгу кількісного руху нафтопродуктів (нафти) за формою N 31-НП, журнал реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою N 7-НП та журнал обліку надходження нафти і нафтопродуктів за формою N 6-НП (згідно Інструкції від 12 червня 1996 р. за №293/1318).

На думку суду, саме ці документи могли б містити відомості про всіх учасників, які приймали участь у переміщенні нафтопродуктів, у тому числі й про контрагентів позивача. При цьому наявність таких документів у позивача є обов'язковою.

Суд також звертає увагу на те, що акти приймання-передачі нафтопродуктів між позивачем та контрагентами були складені у м. Дніпропетровськ, хоча пунктами завантаження в актах виконаних робіт за результатами укладених договорів про перевезення вантажів між позивачем та ПП "Капрайя", ТОВ "Кременчукнафтопродуктсервіс" зазначаються, зокрема, Дунаєвецька н/б, Старокостянтинівська н/б, та не міститься пункту у м. Дніпропетровськ. Таким чином, такі акти були складені формально.

Отже, наданими документами неможливо підтвердити реальність здійснення господарських операцій.

Матеріали справи містять окремі документи, які свідчать про придбання, транспортування позивачем нафтопродуктів, в т.ч. й про продаж окремих продуктів (що не ставиться під сумнів, враховуючи діяльність позивача). Однак суд вважає, що газ та нафтопродукти придбавались позивачем не в тих осіб, що зазначені в первинних документах, тому такі документи не є достовірними та не можуть підтверджувати право позивача на податковий кредит. Надані позивачем документи щодо оплати свідчать лише про переміщення коштів на банківських рахунках, та не є належними доказами реальності спірних договорів.

Також, щодо доводів представника відповідача щодо відсутності ділової мети придбання позивачем нафтопродуктів у контрагентів, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.

Таким чином, для цілей оподаткування кваліфікуючою ознакою господарської діяльності є її спрямованість на отримання прибутку, що, в свою чергу, передбачає наявність у платника відповідної мотивації при вступі у господарські правовідносини з іншими суб'єктами господарювання. Лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) є такими, що вчинені в межах господарської діяльності. Наведене обумовлює необхідність оцінки обґрунтованості податкової вигоди платника з урахуванням наявності ділової мети у діях такого платника на підставі аналізу перспективи отримання прибутку та об'єктивного встановлення розумної можливості позитивних змін економічного стану платника.

Вказана позиція відповідає пп.14.1.231 п. 14.1 ст.14 ПК України, відповідно до якого розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Для цілей оподаткування визначальним критерієм для кваліфікації діяльності платника як господарської є спрямованість такої діяльності на отримання доходу. І хоча збитковість господарської діяльності не може бути підставою для визначення такої діяльності як негосподарської, оскільки при здійсненні господарських операцій існує комерційний ризик не отримати дохід від конкретної операції, однак визначальною ознакою господарської діяльності є наявність ділової мети, що полягає в намірі отримати економічний ефект від операції.

Суд звертає увагу на те, що необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов для податкових переваг.

На думку податкового органу, контрагенти позивача були завідомо включені в ланцюг постачання виключно з метою збільшення вартості нафтопродуктів на етапі постачання, оскільки ТОВ "ТК-Ольгерд" володіло інформацією про фактичного виробника нафтопродуктів - ПАТ "Укртатнафта" та ціни у виробника.

Судом враховано, що ТOB ТК-Ольгерд за перевіряємий період придбавав у TOB Антарес () наступні паливо-мастильні матеріали (ПММ):

- Бензин А-92 - за ціною 16960,00 грн/т (податкова накладна №72 від 31.07.2014р.);

- Бензин А-95 - за ціною 17210,00 грн/т (податкова накладна №72 від 31.07.2014р.);

- Паливо дизельне - за ціною 15210,00 грн/т (податкова накладна №72 від 31.07.2014р.).

Згідно сертифікатів якості, наданих позивачем до матеріалів справи, виробником даних ПММ зазначено - ПАТ Укрнафта.

Згідно офіційного сайту Державної інспекції України за цінами, моніторинг роздрібних цін на дизпаливо, бензин А-95 станом на 01.07.14, що реалізуються через мережу автозаправних станцій, середня ціна по Україні з ПДВ на бензин А-95 склала 15,38 грн./л., бензин А-92 15,05 грн./л., дизпаливо 14,77 грн./л.

У процесі розгляду справи позивачем не було подано будь-яких доказів на підтвердження існування обставин, що вплинули б на ціноутворення та обумовили залучення контрагентів (посередників) для придбання товарів за вищою ціною.

Таким чином, у даному випадку дії платника не мали розумних економічних причин, тому спірні господарські операції не відповідають критерію ділової мети. Безпідставне залучення посередників до ланцюгу постачання за умови об'єктивного існування можливості встановлення господарських зв'язків з безпосереднім виробником товару (прямі контакти з яким, до того ж, були наявні) є підставою для кваліфікації відповідних операцій як таких, що позбавлені розумної економічної причини, тобто як негосподарських.

Вищенаведене в сукупності підтверджує відсутність доказів реального вчинення господарських операцій позивача з контрагентами, а також недобросовісність платника податків (щодо постачання нафтопродуктів) при укладенні спірних договорів. Укладені позивачем договори були вчинені з метою отримання податкових переваг, що виключає правомірність формування податкового кредиту за такими операціями.

Таким чином, суд вважає, що наслідком укладення таких договорів є виключно формування податкових зобов'язань та податкового кредиту позивача, а не реальне їх виконання.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів із метою використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, а не саме лише оформлення відповідних документів та рух грошових коштів на поточних рахунках платника податку.

Вищенаведене дає підстави стверджувати, що господарські операції позивача із контрагентами не мали реального характеру, та, виходячи з цього, суд приходить до висновку, що незважаючи на наявність у платника податку (позивача) податкових накладних, що за формою відповідають вимогам чинного законодавства, у нього відсутні правові підстави для формування податкового кредиту.

Згідно з п.123.1 ст.123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Враховуючи, що податковим повідомленням-рішенням від 29.12.2014 року № НОМЕР_1 позивачу уже було збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ, відповідачем в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні правомірно накладено штраф в розмірі 50%.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а частиною 2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1, 3 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність своїх висновків, а тому вони є обґрунтованими та такими, що підтверджуються матеріалами справи, податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 29.12.2014 року № НОМЕР_2 відповідає дійсним обставинам справи та прийняте відповідно до норм чинного податкового законодавства, в зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 158-163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК-Ольгерд" недоплачену суму судового збору у розмірі 4384,8 грн. на користь Державного бюджету України.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови складено 06 липня 2015 року

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1