Справа № 5728/10/2170
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2011-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2011 р. Справа № 2-а-5728/10/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кравченко К.В.,

при секретарі: Михайленко О.А.,

за участю:

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

малого приватного підприємства «Тайфун»

до державної податкової інспекції у м.Херсоні

про скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

У жовтні 2010 року мале приватне підприємство «Тайфун» (надалі позивач) звернулось до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до державної податкової інспекції у м.Херсоні (надалі відповідач, ДПІ) з наступними позовними вимогами:

- визнати нечинними податкове повідомлення-рішення ДПІ від 12.04.10р. №/0, яким позивачу нараховані податкові зобовязання по податку на прибуток на суму 24122,3 грн., у т.ч. 16248 грн. за основним платежем та 7874,3 грн. за штрафними санкціями, та податкове повідомлення-рішення від 23.06.10р. №/1, яким позивачу донараховані штрафні санкції по податку на прибуток на суму 911,20 грн.;

- визнати нечинними висновки ДПІ, викладені у відповіді на заперечення на акт перевірки від 07.04.2010р.№7770/10/23-505 та у рішенні ДПІ від 11.06.2010р.№14708/10/25-013 про результати розгляду первинних скарг щодо удаваності договору про зворотну фінансову допомогу №28/09 від 27.09.2006р..

В ході розгляду справи позивач 15.03.11р. надав заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив визнати нечинним податкове повідомлення-рішення від 12.04.10р. №/0 в частині нарахування позивачу податкових зобовязань по податку на прибуток за основним платежем на суму 13970 грн. та за штрафними санкціями на суму 6985 грн., а в решті позовні вимоги залишилися незмінними.

Спірне податкове повідомлення-рішення від 12.04.10р. №/0 було винесено на підставі висновків акту планової виїзної перевірки позивача від 29.03.2010р. №1451/23-5/14137978, а за результатами розгляду відповідачем первинної скарги позивача на вказане рішення ДПІ виявило арифметичну помилку при розрахунку штрафної санкції, яка вплинула на зменшення її розміру, у звязку із чим ДПІ додатково винесло податкове повідомлення-рішення від 23.06.10р. №/1, яким позивачу донараховані штрафні санкції по податку на прибуток на суму 911,20 грн., а податкове повідомлення-рішення від 12.04.10р. №/0 залишено без змін.

Як вбачається зі змісту акту перевірки та наданого ДПІ розрахунку зобовязань за спірними рішеннями, підстави для винесення спірних рішень полягають у наступному:

- заниження податку на прибуток за 2008 рік на суму 15293 грн. внаслідок неповного включенням до складу валових доходів протягом 2007-2008 років умовно нарахованих процентів на суму поворотної фінансової допомоги від ТОВ «Амалтея», у звязку із чим позивачу спірними рішеннями нараховані зобовязання по податку на прибуток на суму 13970 грн. за основним платежем (з урахуванням завищення позивачем податку на прибуток за 2007 рік на суму 1323 грн. (15293 1323=13970)) та 7646,5 грн. за штрафними санкціями, з яких 6735,3 грн. - за рішенням №/0, а 911,2 грн. - за рішенням №/0;

- заниження податку на прибуток за 2009 рік на суму 2278 грн. внаслідок завищення позивачем амортизаційних відрахувань за 4 кв. 2009р. на суму 9593 грн., у звязку із чим податковим повідомленням-рішенням №/0 позивачу нараховано 2278 грн. - за основним платежем та 1139 грн. штрафні санкції.

Згідно позовної заяви та пояснень представників позивача в судовому засіданні, позивач погоджується із нарахованими йому податковим повідомленням-рішенням №/0 зобовязаннями на суму 2278 грн. - за основним платежем та 1139 грн. за штрафними санкціями внаслідок завищення амортизаційних відрахувань за 4 кв. 2009р. на суму 9593 грн., та заперечує проти нарахованих зобовязань на суму 13970 грн. за основним платежем і 7646,5 грн. за штрафними санкціями внаслідок неповного включення до валового доходу умовно нарахованих процентів на суму поворотної фінансової допомоги від ТОВ «Амалтея». Позивач зазначає, що здійснений ревізором до акту перевірки розрахунок умовно нарахованих процентів не відповідає Узагальнюючому податковому роз'ясненню щодо застосування підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" стосовно відображення в податковому обліку операцій з одержання та повернення сум поворотної фінансової допомоги (позики), яке затверджене наказом ДПА України від 24.01.2003р. №26. Позивач вказує на те, що ДПІ безпідставно вважає удаваним укладений позивачем з ТОВ «Амалтея» договір №28/09 від 27.09.06р. про зворотну фінансову допомогу, а отримані позивачем кошти за цим договором кредитною лінією, що стало підставою для нарахування інспектором умовних процентів за методом нарахування процентів за користування кредитною лінією.

Згідно письмових заперечень відповідача та пояснень представників ДПІ в судовому засіданні, відповідач просить відмовити у задоволені позову, посилаючись на правомірність спірних повідомлень-рішень. ДПІ зазначає, що під час перевірки встановлені факти повернення позивачем ТОВ «Амалтея» коштів за договором №28/09 від 27.09.06р. про зворотну фінансову допомогу в сумах, які перевищували суму допомоги, а тому такий договір на думку ДПІ є удаваним, тобто укладений з метою приховування іншого правочину договору кредиту.

Позиції сторін були підтримані їх представниками під час судового розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного.

Щодо позовних вимог про визнання нечинними висновки ДПІ, які викладені у відповіді на заперечення на акт перевірки від 07.04.2010р.№7770/10/23-505 та у рішення ДПІ від 11.06.2010р.№14708/10/25-013 про результати розгляду первинних скарг, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 2 ст.. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Акт державного або іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Підставами для визнання акту недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Умовою визнання акту недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Висновки ДПІ, які викладені у відповіді на заперечення на акт перевірки від 07.04.2010р.№7770/10/23-505 та у рішенні ДПІ від 11.06.2010р.№14708/10/25-013 про результати розгляду первинних скарг, самі по собі не є тими рішеннями субєкта владних повноважень, які є остаточним документом, зобов'язуючим позивача до вчинення будь-яких дій.

Акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Акт документальної перевірки та рішення прийняте податковим органом за результатами розгляду скарги платника податків на податкове повідомлення-рішення не можуть оскаржуватися в порядку адміністративного судочинства, оскільки не мають обовязкового характеру і не тягнуть за собою юридичних наслідків. Такі правові наслідки мають рішення податкового органу про нарахування податкових зобовязань, що приймаються на підставі акту перевірки та за результатами розгляду скарг платника податків на винесені повідомлення-рішення.

За таких обставин суд вважає, що законодавством не передбачено можливості для оскарження в порядку адміністративного судочинства як актів податкових перевірок, рішень податкових органів про результати розгляду скарг, так і окремих висновків податкових органів, що містяться в цих актах та рішеннях.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Такими чином, провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання нечинними висновків ДПІ, які викладені у відповіді на заперечення на акт перевірки від 07.04.2010р.№7770/10/23-505 та у рішенні ДПІ від 11.06.2010р.№14708/10/25-013 про результати розгляду первинних скарг щодо удаваності договору про зворотну фінансову допомогу №28/09 від 27.09.2006р., підлягає закриттю.

Щодо правомірності нарахованих позивачу спірними рішеннями зобовязань по податку на прибуток на суму 13970 грн. за основним платежем та 7646,5 грн. за штрафними санкціями, які є предметом оскарження позивачем у даній справи, суд зазначає наступне.

Як вже зазначено вище, ці зобовязання нараховані позивачу внаслідок неповного нарахування позивачем умовних процентів на суму фінансової допомоги, яка надходила до позивача від ТОВ «Амалтея».

Як встановлено судом, підтверджено актом перевірки і не заперечується сторонами, протягом 2007, 2008 та 2009 років позивач отримував від ТОВ «Амалтея» на свій розрахунковий рахунок грошові кошти із призначенням платежу поворотна фінансова допомога по договору №28/9 від 27.09.06р..

Позивач долучив до матеріалів справи копію договору №28/9 від 27.09.06р., укладеного позивачем з ТОВ «Амалтея», про надання позивачу строком на 60 місяців безпроцентної фінансової допомоги у розмірі 2 000 000 грн., які позивач зобовязався повернути до 27.09.2011р..

З матеріалів справи вбачається, що отримання та повернення позивачем фінансової допомоги за вказаним договором протягом 2007-2009 років відбувалось частинами.

Операції з отримання та повернення сум поворотної фінансової допомоги (позики) оподатковуються у порядку, встановленому пунктом 1.22 статті 1 та підпунктом 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994р. №334/94-ВР.

Відповідно до пп. 1.22.2 ст. 1 Закону №334/94-ВР поворотна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до договорів, які не передбачають нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами.

Підпункт 1.22.1 ст.1 цього Закону до безповоротної фінансової допомоги відносить, зокрема, суму процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

За пп..4.1.6. п.4.1 ст.4 Закону №334/94-ВР валові доходи включають в себе доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді: сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді.

В рамках даної справи сторони не заперечують проти необхідності включення до складу валових доходів Декларації з податку на прибуток умовно нарахованих процентів, які нараховуються при використанні поворотної фінансової допомоги, отриманої у платника податку на прибуток. Спірним є порядок нарахування таких процентів за договором №28/9 від 27.09.06р..

З метою розуміння положень податкового законодавства з питання відображення в податковому обліку операцій з одержання та повернення сум поворотної фінансової допомоги (позики) наказом ДПАУ від 24.01.2003 р. № 26 (із змінами і доповненнями, внесеними наказом ДПА України від 08.05.2003 р. № 215) затверджено Узагальнююче податкове роз'яснення щодо застосування пп. 4.1.6 ст. 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (далі - Роз'яснення № 26).

Відповідно до п.4 Розяснень №26 сума (частка суми) поворотної фінансової допомоги, яка не повернута платником податку на кінець звітного періоду особі, що надала таку допомогу, оподатковується наступним чином: платник податку, який отримав таку допомогу від особи, що є платником податку з прибутку підприємств та сплачує податок за ставками, визначеними пунктом 7.2 статті 7 або статтею 10 Закону, і не має пільг із сплати цього податку, включає до валових доходів звітного періоду суму процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець такого звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги. При цьому сума умовно нарахованих процентів, що були включені в попередньому податковому періоді до складу валового доходу не зменшується (не коригується), при розрахунку податку на прибуток наростаючим підсумком з початку року, у наступному звітному періоді.

До акту перевірки долучений розрахунок процентів по поворотній фінансовій допомоги МПП Тайфун» за період з 01.01.07р. по 31.12.09р., в якому ДПІ самостійно розрахувала суми умовно нарахованих процентів та визначила суми, які занижені позивачем.

На підтвердження правильності здійсненого позивачем розрахунку умовно нарахованих процентів позивач надав суду лист ТОВ Аудиторська фірма «Автотранс-аудіт» від 29.03.2010р. із доданим до нього розрахунком умовно нарахованих відсотків, а також картки бухгалтерських рахунків позивача, що відображають отримані та повернуті сумі фінансової допомоги по контрагенту ТОВ «Амалтея».

Розміри отриманих позивачем коштів від ТОВ «Амалтея» та розміри повернутих коштів цьому підприємству за договором №28/9 від 27.09.06р. не є предметом спору.

Проаналізувавши надані позивачем та ДПІ розрахунки умовно нарахованих процентів на предмет відповідності застосованого в них способу нарахування умовних процентів положенням п.4 Розяснень №26, суд приходить до висновку, в цих розрахунках застосовані різні способи нарахування умовних процентів. Розмірі облікових ставок НБУ застосовані сторонами вірно.

Відмінності двох розрахунків полягають у тому, що ДПІ нараховувала умовні проценти на залишок неповернутої фінансової допомоги за кожен день використання такої допомоги, а позивач за кожен податковий період (квартал) нараховував проценти саме на ті суми фінансової допомоги, які залишались неповернутими на кінець такого звітного періоду, з урахуванням облікової ставки НБУ за кожен день фактичного використання такої допомоги.

Спосіб нарахування умовних процентів, який застосувало ДПІ, застосовується для розрахунку процентів за фінансовим кредитом, тобто коштів, які надаються для використання під процент і підпадають під визначення пп.1.11.1 Закону №334/94-ВР.

Розрахунок умовних процентів, що наданий позивачем, повністю відповідає способу нарахування умовних процентів на суму поворотної фінансової допомоги, який наведений у п.4 Розяснень №26.

Посилання ДПІ на той факт, що у період з 20 по 21 лютого 2007р. позивачем перераховано ТОВ «Амалтея» на 18600 грн. та в період з 15 по 21 травня 2008р. на 295810 грн. більше, ніж отримано допомоги від ТОВ «Амалтея», а тому договір зворотної фінансової допомоги №28/9 від 27.09.06р. є удаваним і фактично є договором кредитної лінії, а тому умовні проценти слід нараховувати за методом нарахування процентів за користування кредитною лінією, суд вважає необґрунтованими.

Так, судом встановлено, що в ході виконання договору №28/9 від 27.09.06р. були два випадки повернення позивачем ТОВ «Амалтея» коштів у сумах, що перевищували суми отриманої на той момент від ТОВ «Амалтея» допомоги, а саме: 20.02.2007р. позивач перерахував ТОВ «Амалтея» на 18000 грн., а 15.05.2008 р. на 295810 грн. більше, ніж повинен був повернути.

Позивач зазначив, що зайве перерахування коштів 20.02.2007р. та 15.05.08р. відбулось помилково, у звязку із чим ТОВ «Амалтея» повернула позивачу 22.02.07р. зайво перераховані кошти в сумі 18 000 грн..

На підтвердження факту повернення ТОВ «Амалтея» 22.02.2007р. 18000 грн., які були помилково перераховані позивачем 20.02.07р., позивач надав копію банківської виписки за 22.02.07р., в якій зазначено призначення цього платежу повернення зайво перерахованих коштів за договором №28/9 від 27.09.06р..

Що стосується зайво повернутих позивачем ТОВ «Амалтея» 15.05.08р. коштів в сумі 295810 грн., то переплата мала місце в межах 2 кварталу 2008 року, і за рахунок отриманих від ТОВ «Амалтея» протягом 2 кварталу сум допомоги позивач на кінець цього кварталу вже мав заборгованість перед ТОВ «Амалтея» в сумі 412113 грн., а тому вищевказана переплата не вплинула на розмір нарахованих процентів, оскільки для розрахунку процентів береться сума заборгованість саме на кінець звітного періоду.

Приймаючи до уваги фактичні обставини виконання договору зворотної фінансової допомоги №28/9 від 27.09.06р., суд вважає, що зазначені два випадки зайвого перерахування коштів не можуть бути достатніми та належними доказами удаваності цього договору, як такого, що укладений з метою приховування договору про надання кредитної лінії.

Суд також вважає, що позивач вірно нараховував умовні проценти на суми отриманої від ТОВ «Амалтея» фінансової допомоги, у звязку із чим вважає висновок ДПІ про заниження позивачем суми цих процентів помилковим.

Таким чином, нарахування позивачу спірними рішеннями зобовязань по податку на прибуток на суму 13970 грн. за основним платежем та 7646,5 грн. за штрафними санкціями суд вважає неправомірним, у звязку із чим слід задовольнити позовні вимоги в частині визнання недійним податкового повідомлення-рішення ДПІ від 12.04.10р. №/0 в частині нарахування податкових зобовязань по податку на прибуток на суму 20705,30 грн., у тому числі 13970 грн. за основним платежем та 6735,3 грн. за штрафними санкціями, а податкового повідомлення-рішення 23.06.10р. №/1 в повному обсязі.

Керуючись ст. 8, 9, 12, 19, 158, 159, 160-163, 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позовні вимоги малого приватного підприємства «Тайфун» до державної податкової інспекції у м.Херсоні задовольнити частково.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Херсоні від 12.04.10р. №/0 в частині нарахування податкових зобовязань по податку на прибуток на суму 20705,30 грн., у тому числі 13970 грн. за основним платежем та 6735,3 грн. за штрафними санкціями.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Херсоні від 23.06.10р. №/1.

Закрити провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання нечинними висновки ДПІ, викладені у відповіді на заперечення на акт перевірки від 07.04.2010р.№7770/10/23-505 та у рішенні ДПІ від 11.06.2010р.№14708/10/25-013 про результати розгляду первинних скарг щодо удаваності договору про зворотну фінансову допомогу №28/09 від 27.09.2006р. недійсним акту перевірки від 23.09.10р..

Стягнути з Державного бюджету України на користь малого приватного підприємства «Тайфун» витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 грн. 70 коп..

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 10 червня 2011 р.

Суддя Кравченко К.В.

кат. 8.2.6