Справа № 822/2394/14
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року м. Київ К/800/54939/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за адміністративним позовом першого заступника прокурора Хмельницької області до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Управління Пенсійного фонду України в м. Кам'янець-Подільському та Кам'янець-Подільському районі Хмельницької області, Управління Пенсійного фонду України в Дунаєвецькому районі, Управління Пенсійного фонду України в Ярмолинецькому районі Хмельницької області, Управління Пенсійного фонду України у Славутському районі та м. Славута, Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому про визнання рішення протиправним, за касаційною скаргою заступника прокурора Хмельницької області на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року заступник прокурора Хмельницької області звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Управління Пенсійного фонду України в м. Кам'янець-Подільському та Кам'янець-Подільському районі Хмельницької області, Управління Пенсійного фонду України в Дунаєвецькому районі, Управління Пенсійного фонду України в Ярмолинецькому районі Хмельницької області, Управління Пенсійного фонду України у Славутському районі та м. Славута, Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому в якому просив: визнати незаконними дії та протиправними рішення про застосування фінансових санкцій на підставі пункту 5 частини 9 статті 106 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній до 1 січня 2011 року; далі - Закон № 1058-ІV); зобов'язати відповідачів вирішити питання про скасування вищевказаних рішень.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що спірні рішення не відповідають вимогам закону, оскільки у відповідачів відсутні повноваження щодо застосування фінансових санкцій на підставі пункту 5 частини 9 статті 106 Закону № 1058-ІV після 1 січня 2011 року, а тому заступник прокурора, в порядку статті 23 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1789-ХІІ, в редакції спірного періоду) просив про задоволення позову.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 7 липня 2014 року позов задоволено.

Оскаржуваною постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалене ним судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні прозову апеляційний суд на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що відповідачі, приймаючи після 1 січня 2011 року спірні рішення про застосування фінансових санкцій, діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судами встановлено, що 30 квітня 2014 року першим заступником прокурора Хмельницької області внесено подання Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - ГУ ПФУ) за № 07/1-1000 вих. 14, яким запропоновано, зокрема, вжити невідкладних заходів щодо усунення виявлених порушень Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VІ), Закону № 1058- ІV, а також причин та умов, що їм сприяють, усунути порушення закону в частині прийняття спірних рішень (1901 рішення на загальну суму 602,2 тисяч гривень) про застосування фінансових санкцій на підставі пункту 5 частини 9 статті 106 Закону № 1058-ІV після 1 січня 2011 року.

Зазначене подання було відхилено ГУ ПФУ, у зв'язку з чим заступник прокурора Хмельницької області звернувся до суду із зазначеним позовом на підставі пунктів 2, 3 частини 5 статті 23 Закону № 1789-ХІІ, якою встановлено, що у разі відхилення подання в цілому чи частково або неповідомлення прокурора про результати розгляду подання, а також якщо подання не вносилося, прокурор може звернутися до суду щодо, зокрема, визнання протиправним рішення чи окремих його положень і щодо скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень; визнання протиправними дій чи бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії або утриматися від вчинення певних дій.

Так, пунктом 5 частини 9 статті 106 Закону № 1058-ІV у редакції, що діяла до 1 січня 2011 року, було передбачено застосування виконавчими органами ПФУ до страхувальників фінансових санкцій, зокрема штрафу за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством.

Із набранням чинності з 1 січня 2011 року Законом № 2464-VІ наведена вище норма матеріального права із Закону № 1058-ІV була виключена.

Разом з тим, згідно з положеннями абзацу 6 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VІ, відповідно до якого на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Аналіз наведеної норми дає колегії суддів підстави вважати, що після набрання чинності Законом № 2464-VІ за органами ПФУ збережено повноваження щодо застосування фінансових санкцій за несплату заборгованості по страхових внесках, яка виникла до 1 січня 2011 року.

Таким чином, висновок апеляційного суду про наявність у відповідачів повноважень щодо застосування після 1 січня 2011 року фінансових санкцій на підставі пункту 5 частини 9 статті 106 Закону № 1058-ІV ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права та відповідає правовій позиції Верховного Суду України у спорах цієї категорії, висловленій, зокрема, у постановах цього Суду від 25 березня 2014 року та 31 березня 2015 року (справи № 21-27а14 та № 21-77а15 відповідно).

Враховуючи викладене, доводи касаційної скарги висновку суду апеляційної інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу заступника прокурора Хмельницької області відхилити, а постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало