Справа № 643/13099/14-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року м. Київ К/800/21702/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду справу за касаційною скаргою виконавчого комітету Харківської міської ради на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2015 року у справі № 643/13099/14-а (2а/643/15/15) за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Харківської міської ради про скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до виконавчого комітету Харківської міської ради, в якому просив скасувати рішення виконавчого комітету Харківської міської ради №21 від 22.01.2014р. "Про поновлення, належне утримання і приведення міської території у придатній для використання територіальною громадою міста стан" в частині знесення самовільно розташованого об'єкту - нежитлової будівлі (торгівельний павільйон з логотипом "ІНФОРМАЦІЯ_1"), розташованого по АДРЕСА_1, зазначеному в п. 16 переліку.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що спірне рішення відповідача в частині знесення самовільно розташованого об'єкту - нежитлової будівлі (торгівельний павільйон з логотипом "ІНФОРМАЦІЯ_1"), розташованого по АДРЕСА_1, є незаконним та порушує право позивача на приватну власність, оскільки знесення вказаної будівлі, право власності на яку було оформлено у відповідності до вимог діючого законодавства, без її повного руйнування, є неможливим.

Постановою Московського районного суду м.Харкова від 29 січня 2015р., залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2015 року, заявлений позов задоволений. Скасоване рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 22.01.2014 року №21 "Про поновлення, належне утримання і приведення міської території у придатний для використання територіальною громадою міста стан" в частині знесення самовільно розташованого об'єкту - нежитлової будівлі (торгівельний павільйон з логотипом "ІНФОРМАЦІЯ_1"), розташованого по АДРЕСА_1, зазначеному в п.16 переліку, що є додатком до рішення.

Не погоджуючись з рішеннями суду першої та апеляційної інстанції виконавчий комітет Харківської міської ради звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та відмовити в задоволені позову.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно Акту обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 №3403/13 від 24.09.2013 р. земельна ділянка, орієнтовною площею 0,0060 га використовується для експлуатації та обслуговування торгівельного павільйону, встановити власника на час обстеження не вбачалося можливим, право користування земельною ділянкою в установленому порядку не оформлене. Комісією у складі фахівців Інспекції з благоустрою та екології міста Харкова, управління екології та благоустрою Департаменту комунального господарства проведена перевірка законності розміщення об'єктів малих архітектурних форм, покинутих будівельних матеріалів та конструкцій, транспортних засобів, механізмів на території м. Харкова, за результатами перевірки складено акт № 3403/13 від 24.09.2013 року, яким не встановлено власника майна та виявлені порушення вимог п.5.7.1.14 Правил благоустрою м.Харкова, ст.16 Закону України "Про благоустрій населених пунктів".

За приписом Інспекції з благоустрою та екології м.Харкова від 04.11.2013 р. №1069 запропоновано добровільно звільнити територію міста Харкова від торговельного павільйону. Вказаний припис був розміщений на фасаді будівлі. Однак, вказаний припис позивачу не був вручений.

Виконавчим комітетом Харківської міської ради прийняте рішення №21 від "Про відновлення, належне утримання та приведення міської території у придатний для використання територіальною громадою міста стан". В додатку до рішення визначений перелік самовільно розміщених об'єктів, від яких звільняється територія м.Харкова з метою відновлення, належного утримання та приведення у придатний для використання територіальною громадою міста стан, в п.16 визначено звільнення території міста Харкова від нежитлових спору (торгівельних павільйонів), що розташовані по АДРЕСА_1, зокрема нежитлову будівлю торгівельний павільйон з логотипом "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням виконкому Харківської міської ради від 10.09.1997 р. №757 ТОВ Торгівельний дім "Прогрес" на умовах оренди в тимчасове користування надана земельна ділянка для будівництва та обслуговування торгівельного майданчику. ТОВ "Прогрес" спільно із залученням фізичних осіб, відповідно розробленого та затвердженого проекту, який був також погоджений міським управлінням архітектури 13.03.1998 р., був побудований в липні 1998 р. торгівельний майданчик, який був прийнятий в експлуатацію відповідно акту №172 від 15.07.1998 р. Рішенням виконавчого комітету Київської районної ради м.Харкова №172 від 21.07.1998 р. затверджений акт №172 від 15.07.1998 р. про прийняття в експлуатацію торгівельного майданчика та присвоєно йому поштову адресу: АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Київської районної ради м.Харкова №233 від 17.09.2002 р. внесені зміни до п.2 рішення виконкому №172 від 21.07.1998 р. та викладено його в редакції: затвердити акт прийняття до експлуатації торгівельного комплексу з підсобними приміщеннями.

Тобто, по АДРЕСА_1 розташований торговий комплекс, який складається з трьох нежитлових приміщень "А-1", "Б-1" та "В-1", в яких розташовані нежитлові приміщення - торгівельні зали (торгівельні павільйони). Нежитлове приміщення - торгівельний павільйон НОМЕР_1 в літ. "Б-1" загальною площею 21,5 кв.м є часткою цього торгівельного майданчику (комплексу).

На зазначений торгівельний павільйон Державним комунальним підприємством Харківського міського бюро технічної інвентаризації був виготовлений технічний паспорт, в якому в розділі "Нежитлові приміщення", загальною площею 25,75 кв.м. та в розділі "Технічний опис конструктивних елементів та інженерного обладнання" зазначено, що він виконаний на бетонному монолітному фундаменті та побудований із цегли Крім цього, відповідно експлікації до технічного паспорту, зазначений павільйон є внутрішньою площею споруди "Б-1" - торгівельною залою.

За договором купівлі-продажу від 24.12.2005 р., реєстровий №1-2090, право власності на цей торгівельний павільйон перейшло до позивача, вказаний договір зареєстрований в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач у встановленому законом порядку набув право власності на нерухоме майно, нежитлової будівлі (торгівельний павільйон з логотипом "ІНФОРМАЦІЯ_1"), що розташована по АДРЕСА_1 та до об'єктів самочинного будівництва не відноситься.

Суди першої та апеляційної інстанції, задовольняючи позов посилалися на ті обставини, що оскаржуваним рішенням відповідача порушені права та законні інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин, а тому, заявлені позовні вимоги щодо його скасування в частині п.16 Переліку самовільно розміщених об'єктів, від яких звільняється територія м.Харкова з метою відновлення, належного утримання та приведення у придатний для використання територіальною громадою міста стан, є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками судів першої та апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо законності рішення виконавчого комітету Харківської міської ради №21 від 22.01.2014р. "Про поновлення, належне утримання і приведення міської території у придатній для використання територіальною громадою міста стан" в частині знесення самовільно розташованого об'єкту - нежитлової будівлі (торгівельний павільйон з логотипом "ІНФОРМАЦІЯ_1"), розташованого по АДРЕСА_1, зазначеному в п.16 переліку. При цьому позивач посилається на належність йому на праві власності вказаної нежитлової будівлі, тому вона не відноситься до самовільно розташованого об'єкту.

Зі змісту оскаржуваного рішення відповідача, підставою для його прийняття, є звільнення території від самовільно розміщених об'єктів, тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності.

Згідно ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Порядок проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, на час придбання позивачем нежитлової будівлі та її реєстрації, визначався Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 р. та Порядком ведення Реєстру прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.01.2003 року N 7/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.01.2003 р. за N 67/7388.

Відповідно п.1 ч.1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

У відповідності до положень ст.5 вищевказаного Закону у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права за умови їх відповідності законодавству і поданим документам як визначено ч.4 ст.15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень".

Згідно п.1.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. №7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002р. за №57/6445 з наступними змінами та доповненнями, Державна реєстрація прав проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ, створеними до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України" та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Пунктом 1.6 Тимчасового положення № 7/5 визначено, що державній реєстрації підлягає право власності на закінчене будівництвом нерухоме майно, яке прийняте в експлуатацію у встановленому законодавством порядку.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач має на праві власності вказане нерухоме майно, яке зареєстроване у встановленому законом порядку державним реєстратором КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації".

Відповідно ч.1 статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Статтею 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти.

До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає обгрунтованими висновки судів попередніх інстанцій, що висновки відповідача про самовільно зайняту позивачем земельну ділянку, на якій знаходиться його нерухоме майно, без документів, що посвідчують право власності чи право користування, є необґрунтованими і такими, що спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно п. 1.2 оскаржуваного позивачем рішення, в разі не звільнення території в добровільному порядку провести звільнення території від самовільно побудованих об'єктів та розміщеного майна згідно з додатком шляхом їх демонтажу та переміщення на територію КП "Харківводоканал" за адресою: вул.Коростельська 46, що підтверджує порушення прав та законних інтересів позивача.

Виходячи з наведеного при ухваленні оскаржуваного рішення відповідач діяв з порушенням вимог чинного законодавства.

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанції дійшли вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для його задоволення.

Відповідно до ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої та апеляційної інстанції винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу виконавчого комітету Харківської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Московського районного суду м.Харкова від 29 січня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: