Справа № 338/277/15-а
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

03 липня 2015 року м. Київ К/800/29730/15

Суддя Вищого адміністративного суду України Сорока М.О., розглянувши матеріали касаційної скарги управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 24 березня 2015 року і ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 24 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 червня 2015 року, позов задоволено частково. Визнано неправомірною відмову управління Пенсійного Фонду України в Богородчанському районі в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з врахуванням пільгового стажу. Зобов'язано управління Пенсійного Фонду України в Богородчанському районі провести перерахунок пенсії ОСОБА_1, зарахувавши в пільговому обчисленні період роботи з 01.04.1985 по 01.12.1994 як трудовий стаж, зароблений в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області зробити перерахунок пенсії, що виплачується ОСОБА_1 з врахуванням пільгового стажу, починаючи з 24.08.2014.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області звернулося з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до положень пункту п'ятого частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

З оскаржуваних судових рішень вбачається, що 12.08.1999 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення».

03.02.2015 ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області з заявою про перерахунок пенсії з врахуванням пільгового обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Листом управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області № 770/03 від 10.02.2015 позивачу було відмовлено у задоволенні його заяви.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з наступного.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Це ж положення також міститься у пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Відповідно до п. 5 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген, зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року N 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР» від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року (v1908400-67) «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

За приписами наведеної норми (в редакції Закону N 32-V від 26.07.2006) пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Судом встановлено, що позивач працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт на посаді інженера, старшого інженера, старшого механіка, інженера II категорії з 19.06.1983 по 01.12.1994 на Україні та вахтово-експедиційним методом в Західному Сибірі, з них: з 19.06.1983 по 31.03.1985 - робота на Україні, з 01.04.1985 по 01.12.1994 - робота вахтово-експедиційним методом в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області), що підтверджується довідкою, що є в матеріалах пенсійної справи, виданої Прикарпатським управлінням бурових робіт №10-1414 від 02.10.2014 , яка уточнює особливий характер праці чи умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії і які підтверджують постійну зайнятість на роботі, яка дає право на встановлені законом пільги та трудовою книжкою.

Відповідно до п.7 Інструкції про порядок надання пільг особам, що працюють в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої Постановою Державного Комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28, трудові договори на визначений термін, тобто письмові договори, укладаються тільки тими підприємствами і організаціями, які розміщені в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до таких районів.

Позивач, будучи працівником Прикарпатського управління бурових робіт, направлявся на роботи до Ямало-Ненецького автономного округу, що входить до складу Тюменської області.

Це підтверджується записами в трудовій книжці та довідкою Прикарпатського управління бурових робіт ПАТ «Укрнафта» № 10 - 1414 від 02.10.2014 року.

З урахуванням викладеного, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку про визнання дій управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії позивача, зарахувавши один рік роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі за один рік шість місяців.

Враховуючи, що доводи скаржника не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв'язку із ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

За таких обставин у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом п'ятим частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити управлінню Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 24 березня 2015 року і ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 червня 2015 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з доданими до скарги матеріалами направити управлінню Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Сорока