Справа № 807/111/15
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2015 рокум. Ужгород№ 807/111/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шешеня О.М.

при секретарі Куля Т.Т.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 , представник - не з`явився;

відповідача: Військова частина НОМЕР_1 , представник - Пупена Т.А.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу "Про результати службового розслідування по факту відмови капітаном медичної служби ОСОБА_1 приймати техніку" від 14.05.2014 року №029.

Позивач у відповідності до наданого клопотання від 12.06.2015 року просив, у зв`язку з опискою, допущеною у тексті адміністративного позову, вважати поданими до суду позовні вимоги у наступній редакції: визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 "Про результати службового розслідування по факту відмови капітаном медичної служби ОСОБА_1 приймати техніку" від 14.05.2014 року №429.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 126). Представник позивача в даній заяві підтримав вимоги викладені в позовній заяві та просив задовольнити позов в повному обсязі. Як зазначено позивачем в позовній заяві, наказом командира відповідача "Про результати службового розслідування по факту відмови капітаном медичної служби ОСОБА_1 приймати техніку" від 14.05.2014 року №429 за порушення вимог статей 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, позивача за невиконання розпорядження командира відповідача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення "попередження про неповну службову відповідність". Як вказував в позовній заяві позивач, з акту службового розслідування від 14.05.2014 року слідує, що не маючи допуску та не будучи матеріально-відповідальною особою, позивач відмовився отримувати автомобільну техніку призначену для батальйону територіальної оборони, який формує Закарпатський об`єднаний військовий комісаріат автомобілів ДДА-66 2 одиниці та, у зв`язку з чим останній не виконав письмове розпорядження командира відповідача, тобто відкрито виявив непокору. Разом з тим, позивач наголошував на тому, що у його діях з відмови отримувати автомобільну техніку призначену для батальйону територіальної оборони, який формує Закарпатський об`єднаний військовий комісаріат автомобілів ДДА-66 2 одиниці, відсутній склад дисциплінарного порушення, оскільки до його функціональних обов`язків ординатора операційно-перев`язувального відділення не входило обов`язку одержувати матеріальні цінності, зокрема автомобільну техніку, та він, як військовий лікар, не є матеріально-відповідальною особою. Також, жодного письмового розпорядження з боку керівництва про необхідність отримувати автомобільну техніку призначену для батальйону територіальної оборони, який формує Закарпатський об`єднаний військовий комісаріат автомобілів ДДА-66 2 одиниці, позивач не одержував, а телеграма від 14.04.2014 року щодо необхідності прибути до штабу відповідача для оформлення документів на автомобілів ДДА-66 2 одиниці йому не була вручена. Відтак, позивач зазначав, що у зв`язку з тим, що письмових вказівок він не одержував, а усну вимогу командира відповідача до нього, як до особи, що не є матеріально - відповідальною про необхідність одержання вказаних автомобілів, вважає незаконною, а тому притягнення його до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення "попередження про неповну службову відповідність" є протиправним. За таких обставин, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а саме: визнати протиправним та скасувати наказ "Про результати службового розслідування по факту відмови капітаном медичної служби ОСОБА_1 приймати техніку" від 14.05.2014 року №429.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив щодо задоволення позову в повному обсязі, з підстав викладених в наданих письмових запереченнях та просив відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи наступним. Військово-медичним департаментом був виписаний наряд №90-14 від 20.03.2014 року, згідно якого було сплановано отримання відповідачем для батальйону територіальної оборони, який формував Закарпатський об`єднаний військовий комісаріат, автомобілів ДДА-66 - 2 одиниці в місті Бар, Вінницької області. Відтак, 15.04.2014 року на виконання вказаного наряду командиром відповідача на ім`я командира медичної роти відповідача - підполковника медичної роти ОСОБА_2 було направлено розпорядження №3/8/763/47 про необхідність вибути позивачеві 22.04.2014 року для отримання двох одиниць дезинфікуючо-душових автомобілів (ДДА-66). Також, 18.04.2014 року було видано додаткове розпорядження командира відповідача за № 3/8/763/53 з тими самими вимогами. Вимоги вказаних розпоряджень були доведені позивачеві командиром медичної роти підполковником ОСОБА_2 , що підтверджується пояснюючою останнього, наявною в матеріалах службового розслідування. Однак, позивач 22.04.2014 року розпорядження командира не виконав, документи на отримання техніки не отримав, натомість, прибувши до штабу відповідача написав заяву № 1735 від 24.04.2014 року, в якій відмовився отримувати автомобільну техніку, у зв`язку з тим, що він не має допуску та не являється матеріально-відповідальною особою, тим самим підтвердив факт невиконання розпорядження командира, що є порушенням ст.6 розділу 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби України. Відтак, відповідачем було видано наказ № 435 від 15.05.2014 року "Про результати службового розслідування по факту відмови капітаном медичної служби ОСОБА_1 приймати техніку", яким позивачеві було оголошено дисциплінарне стягнення "попередження про неповну службову відповідність", а також передано копії матеріалів до військової прокуратури для прийняття останньою правового рішення. У відповідності до постанови про закриття кримінального провадження від 14.08.2014 року було підтверджено факт видання командиром наказу "Про результати службового розслідування по факту відмови капітаном медичної служби ОСОБА_1 приймати техніку" №435 від 15.05.2014 року, яким на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді "попередження про неповну службову відповідність", а отже позивач не може стверджувати, що він не був обізнаним з результатами розслідування, та змістом наказу, яким на нього накладено відповідне стягнення. Таким чином, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України (а.с. 98-100).

Військово-медичним департаментом був виписаний наряд №90-14 від 20.03.2014 року, в якому було сплановано отримання військовою частиною НОМЕР_1 для батальйону територіальної оборони, який формував Закарпатський об`єднаний військовий комісаріат, автомобілів ДДА-66 - дві одиниці в місті Бар, Вінницької області (а.с. 51).

Відтак, 15.04.2014 року, на виконання наряду Військово-медичного департаменту за №90-14 від 20.03.2014 року, командиром відповідача було надіслано письмове розпорядження на ім`я командира медичної роти відповідача підполковника медичної роти ОСОБА_2 за №3/8/763/47 про необхідність вибути позивачеві 22.04.2014 року до штабу відповідача для отримання двох одиниць дезинфікуючо-душових автомобілів (ДДА-66).

Також, 18.04.2014 року було видано додаткове розпорядження командира відповідача за № 3/8/763/53 про необхідність позивачеві прибути 22.04.2014 року до штабу відповідача для оформлення документів на отримання автомобілів ДДА-66 (м.Бар) (а.с. 58).

У відповідності до письмових пояснень командира медичної роти відповідача підполковника ОСОБА_2 , вимоги вказаних розпоряджень щодо прибуття до штабу відповідача для оформлення документів на отримання автомобілів ДДА-66 (м.Бар), були доведені до позивача (а.с. 55). Також, як вбачається з позовної заяви та пояснень представника позивача наданих в судових засіданнях, позивач не заперечує, що йому було доведено в усній формі вимоги вище вказаних розпоряджень щодо його прибуття 22.04.2014 року до штабу відповідача для оформлення документів на отримання автомобілів ДДА-66 (м.Бар).

Однак, позивач, у відповідності до наданої письмової заяви, відмовився від отримання автомобілів ДДА-66 - 2 одиниці, у зв`язку з тим, що він не має допуску та не являється матеріально-відповідальною особою (а.с. 53).

У відповідності до ст. 6 розділу 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24.03.1999 року № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України) право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених законами та військовими статутами заходів примусу аж до арешту винного й притягнення його до кримінальної відповідальності.

Згідно до ст.11 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 року № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби Збройних Сил України) необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, як беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини.

Відповідно до ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

У відповідності до ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Відповідно до ст. 83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно до ст. 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відтак, у відповідності до наказу командира відповідача від 25.04.2014 року №369 було призначено службове розслідування по факту відмови позивача приймати техніку медичної роти (а.с. 50), результати якого відображено в акті службового розслідування (а.с. 51-52).

Не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні посилання позивача на те, що оскільки письмових вказівок щодо отримання вказаних автомобілів він не отримував, відтак усна вимога командира відповідача про необхідність одержання автомобілів ДДА-66 в кількості 2 одиниці є незаконною, з огляду на наступне.

У відповідності до ст.35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Таким чином, зі статті 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України вбачається, що однією з форм наказу є наказ відданий в усній формі.

Також, твердження позивача про те, що він не мав повноважень на отримання автомобілів ДДА-66, оскільки до його функціональних обов`язків ординатора операційно-перев`язувального відділення не входило обов`язку одержувати матеріальні цінності та він, як військовий лікар не є матеріально-відповідальною особою, спростовується наступним.

Зокрема, обов`язки позивача визначені Функціональними обов`язками ординатора (старшого ординатора) госпітального відділення, затвердженими командиром медичної роти відповідача від 02.01.2013 року (а.с. 90). Разом з тим, у відповідності до абз. 3 Функціональних обов`язків ординатора (старшого ординатора) госпітального відділення передбачено, що в усіх випадках, не передбачених вище викладеними положеннями, ординатор (старший ординатор) діє за вказівкою начальника відділу (а.с. 90). Відтак, з даного положення вбачається, що обов`язки позивача визначені Функціональними обов`язками ординатора (старшого ординатора) госпітального відділення не є вичерпними та у випадках не передбачених викладеними положеннями, ординатор (старший ординатор) зобов`язаний діяти за вказівкою начальника відділу.

Позивач, у відповідності до заяви про уточнення позовних вимог просить визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 "Про результати службового розслідування по факту відмови капітаном медичної служби ОСОБА_1 приймати техніку" від 14.05.2014 року №429, копію якого позивачем було додано до позовної заяви (а.с. 6-8).

Разом з тим, суд констатує, що у відповідності до Довідки від 16.06.2015 року №1426 (а.с. 127) вбачається, що згідно Книги реєстрації наказів командира відповідача за 2014 рік є зареєстрований наказ за№429 "Про результати проведення службового розслідування", однак він стосується прапорщика ОСОБА_3 , а не позивача та виданий 13.05.2014 року (а.с. 128-129). Натомість наказ "Про результати службового розслідування по факту відмови капітаном медичної служби ОСОБА_1 приймати техніку" зареєстровано за №435 від 15.05.2014 року в Книзі реєстрації наказів командира відповідача за 2014 рік (а.с. 130-132).

Також, згідно наданої копії Книги реєстрації наказів командира відповідача за №429 зареєстровано наказ від 13.05.2014 року "Про результати проведення службового розслідування" (а.с. 131), а наказ "Про результати службового розслідування по факту відмови капітаном медичної служби ОСОБА_1 приймати техніку" зареєстровано за №435 від 15.05.2014 року (а.с. 132).

У відповідності до постанови про закриття кримінального провадження від 14.08.2014 року також, підтверджується факт притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді "попередження про неповну службову відповідність"саме на підставі наказу №435 від 15.05.2014 року (а.с. 44-45).

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що саме наказом від 15.05.2014 року №435 "Про результати службового розслідування по факту відмови капітаном медичної служби ОСОБА_1 приймати техніку", відповідача за порушення вимог статей 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме - за невиконання розпорядження командира відповідача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення "попередження про неповну службову відповідальність" (а.с.46-48), а не наказом від 14.05.2014 року №429, як наголошував позивач.

Відтак, як з Книги реєстрації наказів командира відповідача (а.с. 130-132) вбачається, що оскаржуваний позивачем наказ командира відповідача від 14.05.2014 року №429 "Про результати службового розслідування по факту відмови капітаном медичної служби ОСОБА_1 приймати техніку" не існує.

Разом з тим, наказ від 15.05.2014 року №435 "Про результати службового розслідування по факту відмови капітаном медичної служби ОСОБА_1 приймати техніку" був оголошений позивачеві вголос, однак останній відмовився від його підписання, що підтверджується підписами двох свідків на даному наказі (а.с. 46-48). Також, позивачеві були зачитані Матеріали службового розслідування, однак він відмовився їх підписати, що підтверджується підписами двох свідків (а.с. 49).

Згідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Виходячи з вище викладеного, позивачем не було надано суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, відтак суд приходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 19, 94, 104-106, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
1.В задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 "Про результати службового розслідування по факту відмови капітаном медичної служби ОСОБА_1 приймати техніку" від 14.05.2014 року №429 - відмовити.
2.Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяО.М. Шешеня

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 1 липня 2015 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 6 липня 2015 року.