Справа № 820/4821/15
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 р. № 820/4821/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бідонька А.В,

при секретарі судового засідання Кабанові Д.С.

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Племінний завод "Червоний Велетень" до Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Племінний завод "Червоний Велетень", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області в якому просить суд скасувати видані ДПІ у Зміївському районі ГУ Міндоходів у Харківській області податкове повідомлення-рішення від 19.03.2015 року № форми "Р", податкову вимогу №329-25 від 07.04.2015 року, рішення про опис майна у податкову заставу №58/25 від 07.04.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податкове повідомлення-рішення № від 19.03.2015 року, податкова вимога №329-25 від 07.04.2015 року та рішення про опис майна у податкову заставу №58/25 від 07.04.2015 року, винесені відповідачем з порушенням норм діючого законодавства України, а тому підлягають скасуванню.

Представник відповідача у судовому засіданні та письмових запереченнях, наданих до суду, проти позову заперечував, зазначивши, що порушення, встановлені в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином в акті перевірки, а оскаржувані податкове повідомлення-рішення № від 19.03.2015 року, податкова вимога №329-25 від 07.04.2015 року та рішення про опис майна у податкову заставу №58/25 від 07.04.2015 року, прийняті на законних підставах та відповідають чинному законодавству, у звязку з чим просив у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судове засідання прибув, адміністративний позов підтримав та просили задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання прибув, просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності встановив наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що фахівцями Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Публічного акціонерного товариства "Племінний завод "Червоний Велетень" з () з питання дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ "ПРЕСТИЖ 10" () за період з 01.05.2014 року по 30.06.2014 року та ТОВ «ВІК» () за період з 01.05.2014 року по 31.05.2014 року.

Результати перевірки оформлені Актом № 191/22/00486770 від 20.02.2015 року.

Згідно висновків вказаного акту перевірки за твердженням перевіряючих в діяльності ПАТ "Племінний завод "Червоний Велетень" встановлено порушення: ст.185, п.198.3, п.198.6, ст.198 Податкового Кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, на суму 156866,00 грн. по господарським операціям з ТОВ «ПРЕСТИЖ 10» (), на суму 16106,00 грн. по господарським операціям з ТОВ "ВІК" ().

Позивач, не погодившись із висновками вказаного Акту перевірки, подав до ДПІ у Зміївському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області заперечення за № 52 від 10.03.2015 року, в якому просив скасувати Акт № 191/22/00486770 від 20.02.2015 року.

Так, ДПІ у Зміївському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області надано відповідь за № 683/10/20-09-22-61 від 18.03.2015 року, в якій зазначено, що висновки Акту № 191/22/00486770 від 20.02.2015 року переглянуті та викладені в наступній редакції:

1) підтверджено реальність вчинення господарських вчинення господарських операцій ПАТ "Племінний завод "Червоний Велетень" по придбанню нафтопродуктів у ТОВ "ПРЕСТИЖ 10" () за період з 01.05.2014 року по 30.06.2014 року;

2) перевіркою встановлено відсутність обєкту оподаткування при придбанні макухи соняшника у ТОВ "ВІК" (), які підпадають під визначення ст.185, п.198.3, п.198.6, ст.198 Податкового Кодексу України, в результаті чого встановлено завищення податкового кредиту податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2014 року на суму 16106 грн., що призвело до заниження податку на додану вартість за травень 2014 року на суму 16106 грн.

На підставі висновків Акту перевірки № 191/22/00486770 від 20.02.2015 року до ДПІ у Зміївському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області області винесено податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 19.03.2015 року, яким ПАТ "Племінний завод "Червоний Велетень" збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 20132,50 грн., з яких 16106 грн. за основним платежем, 4026,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Також, із матеріалів справи судом встановлено, що ДПІ у Зміївському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області прийнято податкову вимогу № 329-25 від 07.04.2015 року, в якій вказано про наявність у позивача станом на 06.04.2015 року податкового боргу за узгодженими грошовими зобовязаннями з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 17835,94 грн., з яких 12411 грн. основний платіж, 4026,50 штрафні (фінансові) санкції, 1398,44 грн. пеня.

Крім того, начальником ДПІ у Зміївському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області області ОСОБА_3 винесено Рішення за № 58/25 від 07.04.2015 року про опис майна у податкову заставу ПАТ "Племінний завод "Червоний Велетень".

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірних правових актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Щодо позовних вимог ПАТ "Племінний завод "Червоний Велетень" про скасуваня податкового повідомлення-рішення № від 19.03.2015 року, винесеного ДПІ у Зміївському районі ГУ Міндоходів у Харківській області, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що між ПАТ "Племінний завод "Червоний Велетень" та ТОВ "ВІК" укладено договір на поставку жмиха соняшникового № 42/01-14-ЧВ від 22.01.2014 року. Укладання даного договору обумовлене необхідністю збільшення жирності молока, отриманого при вирощуванні великої рогатої худоби.

На виконання умов зазначеного договору ТОВ «ВІК» поставило позивачу жмих сонячний, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема Актами приймання-передачі кормів та кормових добавок № 01054/1 та № 01054/2 від 01.05.2014 року, видатковими накладними № 01054/1 від 01.05.2014 року та № 06054/2 від 06.05.2014 року та Актами приймання-передачі ТМЦ № б/н від 01.05.2014 року.

Доставка придбаного товару здійснена на склад відповідно до договору № 42/01-14-ЧВ від 22.01.2014 року.

Оприбуткування жмиха соняшникового було проведено у Книзі комірника складу кормів ПАТ «Племінний завод «Червоний велетень» за травень 2014 року.

ПАТ "Племінний завод "Червоний Велетень" отримало рахунки від ТОВ "ВІК" на оплату жмиху соняшникового № СФ-01054/1 та № СФ-01054/2 від 01.05.2014 року (а.с. 74-75).

На поставку жмиха соняшникового в травні 2014 року згідно видаткових накладних № 01054/1 від 01.05.2014 року та № 06054/2 від 06.05.2014 року виписані податкові накладні № 1 від 01.05.2014р. та № 4 від 06.05.2014р року.

Оплата за поставлений жмих соняшниковий в травні 2014 року згідно видаткових накладних № ВК-01054/1 від 01.05.2014 року та № ВК-06054/2 від 06.05.2014р. була проведена 29.05.2014 року, що підтверджується платіжними дорученнями № 3353 та № 3354 від 29.05.2014 року.

Суд зазначає, що у відповідності до ст. 14.1.181 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим законом.

Згідно зі ст. 198.3 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Суд зазначає, що наявні в матеріалах справи первинні документи містять всі обов'язкові реквізити передбачені положеннями ст. 201 Податкового кодексу України, ч. 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку .

Угода, укладена між позивачем та ТОВ "ВІК", є чинною та не визнаною в установленому порядку недійсною. Придбання позивачем товару безпосередньо пов'язано з господарською діяльністю підприємства, оскільки є складовою частиною діяльності позивача, що направлена на отримання доходу.

Суд зазначає, що в Акті перевірки № 191/22/00486770 від 20.02.2015 року відповідачем зроблено висновок про не підтвердження реальності господарської операції (а саме договору поставки), через відсутність у ПАТ "Племінний завод "Червоний Велетень" транспортної документації.

Разом з тим, нормативно-правові акти, що передбачають обов'язкове оформлення товарно-транспортних та залізничних накладних, регулюють відносини з перевезення товарно-матеріальних цінностей.

Однак, позивач із постачальником, відповідно до укладеного договору, вступив у відносини з купівлі-продажу (поставки), що за своєю правовою природою відрізняються від відносин перевезення і не є тотожними.

Відповідно до пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, товарно-транспортна накладна - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

За змістом пункту 11.1 цих Правил товарно-транспортна накладна є основним документами на перевезення вантажів.

Таким чином, товарно-транспортна накладна за встановленою формою є обов'язковою для застосування відправниками та одержувачами вантажів, позаяк є підставою для проведення розрахунків за договором перевезення, а також для списання та оприбуткування товарно-матеріальних цінностей.

Однак, зі змісту договору поставки встановлено, що передача товару є обов'язком постачальника. Таким чином, ПАТ "Племінний завод "Червоний Велетень" не брало участі у відносинах з перевезення вантажу. Подання товарно-транспортних накладних за наявності первинних документів на підтвердження фактичного отримання та оплати товару (видаткової накладної, виписки з банківського рахунку тощо) не є обов'язковим у зв'язку з тим, що у даному спорі не оцінюється правомірність формування ПАТ "Племінний завод "Червоний Велетень" податкового кредиту за операцією з перевезення товарів.

Крім того, вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат платників податку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Таким чином, суд вважає посилання контролюючого органу на відсутність у позивача транспортної документації, що на думку контролюючого органу свідчить про не підтвердження реальності господарської операції не обґрунтованим, а тому позивачем було повністю дотримано всіх вимог ПК України з реалізації права формування податкового кредиту по операціях з ТОВ "ВІК".

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що фактичною підставою для відображення в акті порушення позивачем п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України став Акт ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "ВІК" () щодо документального підтвердження господарський відносин із контрагентами за травень 2014 року" № 2999-20-30-22-03/31440585 від 25.07.2014 року, в якому встановлено відсутність факту реального здійснення господарської діяльності за період травень 2014 року.

Проте згідно приписів ст. 234 Цивільного кодексу України правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, є фіктивним. Фіктивний правочин визнається недійсним судом. Відповідач не навів посилання на судові рішення щодо недійсності вчинених позивачем правочинів як фіктивних або інших доказів щодо фіктивності здійснюваної позивачем діяльності. Таким чином, податковий орган, перекручуючи норми чинного законодавства України, невірно їх застосовує в частині кваліфікації вчинених позивачем правочинів. За відсутності фактів, що відповідно до законодавства свідчили б про нікчемність укладених угод, інших доказів та обґрунтувань недійсності укладених позивачем правочинів, а тим більш, їх нікчемності відповідачем не надано.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження права сумлінного платника податку на формування податкового кредиту у звязку з порушенням його контрагентами порядку обліку та звітування по податкам суперечать практиці Європейського суду з прав людини. Так, відповідно п. 57 Рішення Європейського суду з прав людини по справі Булвес АД проти Болгарії від 22.01.09 р судом було зазначено, що оскільки компанія-заявник у повному обсязі та вчасно виконала обовязки з дотримання встановлених Державою-членом Конвенції норм стосовно ПДВ та не мала засобів для забезпечення виконання податкових зобовязань постачальником і не знала про невиконання останнім своїх обовязків, вона могла правомірно очікувати отримання вигоди від застосування одного із основних правил системи оподаткування ПДВ, а саме від визнання права на податковий кредит щодо суми ПДВ, яка була сплачена постачальнику. Більше того, лише після подачі декларації із віднесенням відповідних сум до складу податкового кредиту та проведення податковими органами зустрічної перевірки постачальника могло бути встановлено, чи виконав постачальник свій обовязок подання звітності з ПДВ у повному обсязі. Відповідачем не доведено обізнаності позивача щодо недобросовісного декларування своїх зобовязань його контрагентами. Отже, позивач не може нести наслідків невиконання постачальником його зобовязань зі сплати податку. Такі вимоги, на думку зазначеного рішення Європейського суду з прав людини, є надмірним тягарем для платника податку, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

Виходячи з вищенаведеного суд доходить висновку, що фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують реальність здійснення господарських операцій позивача з ТОВ "ВІК" та правомірність формування податкового кредиту, відповідно до первинних бухгалтерських документів складених під час здійснення таких господарських операцій.

Щодо позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Племінний завод "Червоний Велетень" про скасування податкової вимоги №329-25 від 07.04.2015 року та рішення про опис майна у податкову заставу №58/25 від 07.04.2015 року, суд зазначає наступне.

В судовому засіданні від 18.06.2015 року відповідачем надано Довідку, в якій зазначено, що у звязку із судовим оскарженням податкового повідомлення-рішення № від 19.03.2015 року, на підставі якого виник податковий борг, податкова вимога №329-25 від 07.04.2015 року автоматично відкликана, рішення про опис майна у податкову заставу №58/25 від 07.04.2015 року втратило чинність згідно вимог ст. 56 Податкового кодексу України.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Племінний завод "Червоний Велетень" в частині скасування податкової вимоги №329-25 від 07.04.2015 року та рішення про опис майна у податкову заставу №58/25 від 07.04.2015 року.

Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його висновки, і не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення. За таких умов, оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення № від 19.03.2015 року не відповідає вимогам закону, що є підставою для його скасування.

Враховуючи зазначене суд дійшов висновку, що адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Племінний завод "Червоний Велетень" підлягає частковому задоволенню.

Суд зазначає, що порядок та розмір сплати судового збору визначений Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України Про судовий збір, ставки судового збору за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру становить 0,06 розміру мінімальної заробітної плати, відповідно на час подання позивачем позову сума судового збору в грошовому еквіваленті становить 73,08 грн.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 19.09.2013 року N 590-VII, який набув чинності 23.10.2013 року, внесені зміни до Закону України "Про судовий збір", зокрема, відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Враховуючи часткову сплату судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру, а саме 182,70 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи оригіналом платіжного доручення №5986 від 07.05.2015 року та не сплату судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру в розмірі 73,08 грн., суд вважає за необхідне стягнути з Публічного акціонерного товариства "Племінний завод "Червоний Велетень" судовий збір за подання адміністративного позову немайнового характеру в розмірі 73,08 грн. та решту суми судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру в розмірі 730,80 грн., що в загальному розмірі становить 803,88 грн., на користь Державного бюджету України.

Частиною 3 ст. 94 КАС України визначено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 11, 71, 72, 94, 160 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Племінний завод "Червоний Велетень" до Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 19.03.2015 року.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Племінний завод "Червоний Велетень" (, адреса: 63422, Харківська область, Зміївський район, селище Першотравневе) на користь Державного бюджету України (р/р 4011, отримувач: УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова Харківської області, код 37999628, МФО 851011, банк ГУДКСУ у Харківській області) судовий збір у розмірі 803,88 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя Бідонько А.В.

Повний текст постанови виготовлений 14.07.2015 року.