Справа № 810/602/14-а
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/602/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Брагіна О.Є. Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

08 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого суддіПетрика І.Й.
СуддівБорисюк Л.П.,
Собків Я.М.,
При секретарі судового засіданняВаляєвій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційної фірми «Аді» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2014 року у справі за адміністративним позовом Управління пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційної фірми «Аді» про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

УПФУ у м. Славутичі Київської області пред'явило позов до ТОВ «ВКФ «Аді» про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у розмірі 19948,18 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2014 позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким у задоволені позову позивачу відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої інстанції колегія суддів погоджується із огляду на наступне.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. №1788-XII (далі - Закон України №1788-XII) визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема: працівники зайняті повний робочий день на роботах за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць (пункт "а" ст. 13 Закону), за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць (пункт "б" ст. 13 Закону) та інші (пункти "в" - "з" ст. 13 Закону). Відповідно до п. 2 "Прикінцевих положень" Закону України №1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, що діяв до набрання чинності цим Законом, тобто до 01.01.2004 р. При цьому згідно із ч. 16 "Прикінцевих положень" вказаного Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Згідно з п. «а» ст. 13 Закону України №1788-ХІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці,- за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст. 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України №1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, значеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України №1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

В свою чергу, статті 27, 28 Закону України №1058-IV регламентують розмір та порядок визначення пенсії за віком, а також мінімальний розмір пенсії за віком. Даний Закон набрав чинності 01.01.2004 р.

Таким чином, у абз. 1 пп. 1 п. 2 Прикінцевих положень Закону України №1058-IV, вказано на збереження порядку покриття витрат на пенсії, призначені за нормами цього Закону, з урахуванням ст. ст. 27, 28 Закону України №1058-IV, тобто після 01.01.2004 р., оскільки дія цього абзацу не може поширюватись на пенсії, що були призначені до набрання ним законної сили.

Натомість, у абз. 4 пп. 1 п. 2 Прикінцевих положень Закону України №1058-IV, визначений обов'язок підприємств та організацій вносити до Пенсійного фонду плату, з коштів, призначених на оплату праці, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком.

У Законі встановлено лише одне виключення із обов'язку внесення підприємствами і організаціями плати, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту "а" ст. 13 Закону України №1788-XII (список № 1), - це фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Такі особи у ТОВ «ВКФ «Аді» відсутні.

Встановивши обов'язок підприємств та організацій вносити до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, зокрема, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту "а" ст. 13 Закону України №1788-XII (список № 1), суд зазначає, що Закон України №1058-IV не пов`язує обов`язок відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій з датою призначення пенсії.

Відповідно до Законів України №1058-IV та №400/97-ВР постановою правління Пенсійного фонду від 19.12.2003 р. № 21-1 затверджено Інструкцію про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (далі - Інструкція).

Інструкція набрала чинності 27.01.2004 р. Вказана Інструкція визначає процедуру реєстрації та обліку платників внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, обчислення і сплати страхових внесків та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності і господарювання та фізичними особами, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, подання страхувальниками звітності управлінням Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах.

Пункт 6 Інструкції регулює питання відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, відповідно до ч. 2 "Прикінцевих положень" Закону України №1058-IV. Згідно з пп. 6.1 п. 6 Інструкції, ці розміри становлять для платників, зазначених у пп. 2.1.1 п. 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку),- 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абз. 1 ч. 2 Прикінцевих положень Закону, застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Підпунктом 6.4 п. 6 Інструкції передбачено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 "Прикінцевих положень" Закону України №1058-IV, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Згідно з пп. 6.8 п. 6 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації,- пп. 6.10. п. 6 Інструкції.

Обов'язок відшкодування відповідачем коштів пов'язаний виключно з фактом понесення певних витрат Пенсійним фондом України.

Правильність обраної судом правової позиції при вирішенні даної справи узгоджується з рішенням Верховного суду України №21-293а12 від 25.09.2012 р. висновок якого полягає в тому, що із набранням чинності Законом № 1058-IV (з 01.01.2004 р.) витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на підставі п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-XII особам, які були зайняті на роботах за списком № 1, покриваються підприємствами та організаціями. Обов'язок підприємств та організацій з відшкодування понесених ПФУ після 01.01.2004 р. витрат на виплату і доставку зазначених пенсій не пов'язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу.

Колегія суддів не бере до уваги твердження апелянта стосовно неправомірності покладення на нього обов'язку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, позаяк на момент розгляду справи розрахунки УПФУ у м.Славутичі Київської області в установленому законом порядку не визнані незаконними та не скасовані, а тому у суду відсутні підстави для відмови у задоволенні позову.

Крім того, предметом розгляду даної справи є стягнення заборгованості, яка на думку позивача обґрунтовується розрахунком фактичних витрат. Розрахунок є рішенням суб'єкта владних повноважень про застосування до конкретної юридичної особи процедури відшкодування за певний період і розповсюджує свою дію тільки на цей період. Період стягнення сум відшкодування у даній справі заявлено з червня по грудень 2013 р., тобто в межах розрахунку на 2013 р. (міститься в матеріалах справи).

Не погоджуючись з фактом стягнення з підприємства сум пенсій, апелянт звернувся до Київського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом про скасування розрахунку на 2013 р. та перерахунку за 2012 р. фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2013 року у справі № 810/1437/13-а у задоволені позовним вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Аді», про скасування розрахунку на 2013 р. та перерахунку за 2012 р. фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах, відмовлено.

Крім того, 22.04.2015 року ТОВ «ВКФ «Аді» заявило клопотання про зупинення провадження у даній справі з огляду на те, що 19.02.15 р. товариством поданий адміністративний позов про визнання неправомірними дій УПФУ у м. Славутичі, зобов'язання вчинити дії та скасування рішення суб'єкта владних повноважень відносно призначення пенсії особі, яка зазначена у розрахунку. Київським окружним адміністративним судом відкрита справа № 810/669/15, рішення у якій станом на 31.03.15 р. не набрало законної сили.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням Київського окружного адміністративного суду у справі № 810/669/15.

Судом апеляційної інстанції з'ясовано, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2015 року у справі № 810/669/15 апеляційну скаргу ТОВ «ВКФ «Аді» залишено без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 19 березня 2015 року залишено без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, колегія суддів оцінює критично надані позивачем у судовому засіданні додаткові пояснення та судові рішення, з огляду на те, що вказаними судовими рішеннями встановлено обставини щодо інших суб'єктів господарювання, а колегія суддів враховує обставини, які не підлягають доказуванню в порядку ст. 72 КАС України, які встановлено у справах № 810/669/15 та № 810/1437/13-а.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 41, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційної фірми «Аді» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2014 року залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Петрик І.Й.

Судді: Борисюк Л.П.

Собків Я.М.

.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Борисюк Л.П.

Собків Я.М.