Справа № 2а-1053/10/0870
Суддя: Малиш Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2010-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2010 року 12 год.11 хв. Справа № 2а-1053/10/0870

Запорізький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Малиш Н.І.,

при секретарі Святенко О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополь Запорізької області

до відповідача: Підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Запорізькій області

про визнання протиправними дій та рішення державного виконавця,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №80/12 від 04.01.2010р.

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність б/н від 22.02.2010 р.

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду звернулось Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополь Запорізької області (далі позивач) з адміністративним позовом до Підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Запорізькій області (далі відповідач) про визнання протиправними дій та рішення державного виконавця оформлене у вигляді постанов від 30.12.2009р.

Свої вимоги позивач виклав в позовній заяві, в якості нормативних підстав позову посилається на Закон України «Про виконавче провадження» та КАС України.

Ухвалою суду від 04.03.2010р. справа була прийнята до провадження.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, зокрема зазначив, що 22.09.2009р. було відкрито виконавче провадження №14896054, щодо зобовязання позивача нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну соціальну допомогу відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» ОСОБА_3. 28.09.2009р. на адресу підрозділу примусового виконання рішень позивачем було направлено заяву №6206/14 з проханням на підставі ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про розяснення рішення і на час розгляду заяви в суді зупинити виконавче провадження. Але 30.12.2009р. відповідачем було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій. Вважає, що Управлінням Пенсійного фонду України в м. Мелітополі здійснено перерахування та виплата недоплаченої допомоги добровільно, без примусового списання з рахунків або реалізації майна. В звязку з чим просить суд скасувати постанову державного виконавця від 30.12.2009р. про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 850 грн. та постанову державного виконавця від 30.12.2009р. про стягнення витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 14 грн.81 коп.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечує. Вважає, що підрозділом примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Запорізькій області проведені всі виконавчі дії у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а саме: 22.09.2009р. державним виконавцем, в порядку ст.3, 18, 24 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №14896054, копії якої направлені супровідним листом за вих№3505-6/11 сторонам виконавчого провадження. Боржнику встановлено строк на добровільне виконання вказаного виконавчого документа в строк до 29.09.2009р. Боржником у встановлений строк рішення суду не виконано. 03.11.2009р. державним виконавцем, в порядку ст.ст.76, 87 Закону України «Про виконавче провадження», винесена постанова про накладення штрафу. Того ж дня боржнику направлено вимогу державного виконавця виконати вказаний документ в строк до 10.11.2009р. У встановлений строк виконавчий документ не виконано. 24.12.2009р. боржником на адресу підрозділу надані документи, які підтверджують виконання виконавчого документа, з яких встановлено, що донарахування та виплата ОСОБА_3 здійснена 18.11.2009р. та 19.11.2009р. відповідно. 30.12.2009р. державним виконавцем винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору. Того ж дня винесена постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій. Таким чином, матеріали виконавчого провадження свідчать про те, що боржником з 22.09.2009р. по 17.11.2009р. не вчинено жодних дій спрямованих на виконання рішення суду, в звязку з чим на нього державним виконавцем накладені вищевказані штрафні санкції.

На підставі викладеного, просить суд в задоволенні позову відмовити.

Розгляд справи здійснювався за допомогою технічних засобів фіксації судового процесу, а саме звукозаписуючого пристрою «Камертон».

У судовому засіданні 10.03.2010 р., на підставі ст. 160 КАС України, судом проголошено вступну та резолютивну частину постанови, оголошено про час виготовлення постанови в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми законодавства, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані докази, суд приходить до наступного.

22.09.2009р. на адресу відповідача надійшла заява ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2-а-438/09, виданого 15.09.2009р. Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області, про зобовязання Управління Пенсійного фонду України у м.Мелітополі донарахувати та виплатити ОСОБА_3 недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу за періоди з 22.05.2008р. по 31.01.2009р. з урахуванням підвищення у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21.04.1999р. зі змінами та доповненнями (далі Закон №606-ХІV), примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів.

Згідно зі п.1 ст.18 Закону №606-ХІV, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону.

Відповідно до п.2 ст.24 зазначеного Закону, державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення пятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, повязаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

У відповідності до вищезазначених норм законодавства, 22.09.2009р. державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №14896054, копії якої направлені супровідним листом за вих№3505-6/11 сторонам виконавчого провадження. Боржнику встановлено строк на добровільне виконання вказаного виконавчого документа до 29.09.2009р. Боржником у встановлений строк рішення суду не виконано.

У відповідності до п.5 ст.30 Закону №606-ХІV, якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення, державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання.

28.09.2009р. на адресу відповідача надійшла заява від Управління Пенсійного фонду України у м.Мелітополі, в якій він просить підрозділ звернутися до суду з заявою про розяснення виконавчого документа та зупинити виконавче провадження.

Згідно до п.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо резолютивна частина рішення, викладена у виконавчому документі, є незрозумілою, державний виконавець, а також сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про розяснення відповідного рішення чи змісту документа.

Також, відповідно до п.1 ст.35 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має право зупинити виконавче провадження у разі звернення державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про розяснення рішення, що підлягає виконанню, про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

Тобто, зазначені статті надають державному виконавцю право, а не обовязок зупинити виконавче провадження у разі звернення державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про розяснення рішення, що підлягає виконанню. Відповідно до пояснень представника відповідача рішення суду йому було зрозуміло, за розясненнями він до суду не звертався, тому не мав підстав для зупинення виконавчого провадження.

Відповідно до п.2 ст.76 Закону №606-ХІV, у разі невиконання без поважних причин цих вимог державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції чи інші заходи, передбачені законодавством, і призначає новий строк виконання. Якщо після цього рішення не буде виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, а на боржника державним виконавцем накладається штраф у сумі двократного розміру витрат на проведення виконавчих дій у порядку, встановленому частиною 2 статті 87 цього Закону.

Частина 2 ст.87 Зазначеного Закону вказує, що постанова державного виконавця про накладення штрафу може бути оскаржена до начальника відповідного органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець або до суду в 10-денний строк.

03.11.2009р. державним виконавцем винесена постанова про накладення штрафу. Того ж дня боржнику направлено вимогу державного виконавця виконати вказаний виконавчий документ в строк до 10.11.2009р. У встановлений строк виконавчий документ виконаний не був.

Також не був він оскаржений в десятиденний строк до начальника відповідного органу державної виконавчої служби або до суду, докази іншого в матеріалах відсутні.

24.12.2009р. боржником на адресу підрозділу надані документи, які підтверджують виконання виконавчого документа, з яких встановлено, що донарахування та виплата ОСОБА_3 здійснена 18.11.2009р. та 19.11.2009р. відповідно.

Згідно з п.1 ст.45 Закону України «Про виконавче провадження», витрати органів державної виконавчої служби на організацію та проведення виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень є витратами виконавчого провадження (…). Про стягнення з боржника витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Постанова про стягнення з боржника витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, може бути оскаржена сторонами до суду у 10-денний строк.(п.7 ст.45 зазначеного Закону)

Відповідно до п.1 ст.46 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, стягується виконавчий збір (….). Постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше ніж наступного дня після її винесення надсилається боржнику і може бути оскаржена до суду в 10-денний строк. (ч.5 ст.46 Закону №606-ХІV).

30.12.2009р. державним виконавцем винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору. Того ж дня винесена постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

В п.3 зазначених постанов було зазначено порядок та строки їх оскарження.

Позивач в десятиденний строк, як то передбачено вищезазначеними статтями Закону України «Про виконавче провадження», постанови державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій не оскаржував, докази іншого в матеріалах справи відсутні.

Як свідчать матеріали справи боржником (позивачем) за період з 22.09.2009р. по 17.11.2009р. не було вчинено дій на добровільне виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, проте позивач не довів суду законність та обґрунтованість заявлених вимог.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 7-12, 17, 18, 69-71, 94, 158, 161-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополь Запорізької області до Підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Запорізькій області про визнання протиправними дій та рішення державного виконавця відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-ти денний строк, з дня її складання у повному обсязі заяви про апеляційне оскарження, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складання в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови, і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 15 березня 2010 р.

Суддя (підпис) Н.І.Малиш

Постанова не набрала законної сили.

Суддя Н.І.Малиш