Справа № 694/636/15-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 694/636/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Гончаренко Т.В. Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

14 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Звенигородському районі Черкаської області на постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 11 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Звенигородському районі Черкаської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року позивач - ОСОБА_3, звернулася до Звенигородського районного суду Черкаської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Звенигородському районі Черкаської області, в якому просить визнати протиправними дії та зобов'язати здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця, починаючи з 09.10.2014, в призначеному розмірі 90 % заробітної плати, згідно з наданою довідкою Звенигородської районної державної адміністрації №12/1/06-20 від 17.02.2015 про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням зазначених в ній сум матеріальних допомог на оздоровлення, матеріальних допомог для вирішення соціально-побутових потреб та сум індексації заробітної плати.

Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 11 червня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати спірну постанову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних відмовити в повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не повно та не об'єктивно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального права.

У судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Звенигородському районі Черкаської області - залишити без задоволення, а постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 11 червня 2015 року - без змін, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено в суді першої інстанції, позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Звенигородському районі Черкаської області. З 25.11.2008 року отримує пенсію державного службовця, відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 90 % заробітної плати працюючого державного службовця. Загальний страховий стаж становить 32 років 01 місяць 26 днів, стаж державної служби складає 21 рік 09 місяців 14 днів.

Згідно довідки Звенигородської районної державної адміністрації від 29.04.2015 № 20/06-20 про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», в графі «матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань» зазначені суми: за березень 2007 року 593,68 грн., за грудень 2007 року 956,25 грн., за липень 2008 року 1124,40 грн.; в графі «індексація» зазначені суми: за листопад 2008 року 222,28 грн.

Водночас розрахунок пенсії позивача Управлінням Пенсійного фонду України в Звенигородському районі Черкаської області здійснювався без включення у розмір заробітної плати позивача матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб та сум індексації заробітної плати.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу)).

Згідно зі статтею 41 Закону України IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Дана правова позиція відображена, в тому числі, в постановах Верховного Суду України від 04.03.2014, від 28.05.2013.

Крім того, відповідно до ч. 1 та 4 ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла на час призначення пенсії, на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, в тому числі стажу державної служби не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 % від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на 1% заробітку, але не більше 90% заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

З 01 жовтня 2011 року положення ст. 37 Закону України "Про державну службу" щодо призначення державним службовцям пенсії у розмірі не більше 90 % від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність та внесено зміни до розміру відсотків суми заробітної плати державних службовців при призначенні пенсії, тобто 80 %, у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року.

З 1 травня 2014 року вдруге змінено розмір відсотку суми заробітної плати при призначенні на 70 % від суми заробітної плати державного службовця, у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статі Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для створення економічного зростання в Україні", а з 01 січня 2015 року розмір відсотку суми заробітної плати зменшено до 60 %.

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсій державним службовцям регулює стаття 37-1 Закону України "Про державну службу", положення якої щодо перерахунку пенсії, у зв'язку з прийняттям Законів України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для створення економічного зростання в Україні" та Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", змін не зазнали.

Так, відповідно до ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсій здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Враховуючи наведене, при перерахунку пенсії державним службовцям має застосуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому, внесені Законами України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для створення економічного зростання в Україні", та Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", зміни до ст. 37 Закону України "Про державну службу" щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Крім того, згідно із ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, у відповідача не було правових підстав для відмови позивачеві у включенні до заробітку для обчислення її пенсії сум матеріальних допомог на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань та сум індексації заробітної плати, згідно наданої ним довідки, в призначеному розмірі 90 % заробітної плати.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Звенигородському районі Черкаської області - залишити без задоволення, а постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 11 червня 2015 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254, 255 КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Звенигородському районі Черкаської області - залишити без задоволення.

Постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 11 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є. Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Шелест С.Б.

Глущенко Я.Б.