Справа № 826/2781/15
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2781/15 Головуючий у 1-й інстанції: Амельохін В.В. Суддя-доповідач: Грибан І.О.
У Х В А Л А

Іменем України

09 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Беспалов О.О., Губська О.А

за участі :

секретар с/з Печенюк Р.В.

розглянув в судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Міського комунального підприємства житлово-комунального господарства «Тиса» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Чопської міської ради Закарпатської області, Міського комунального підприємства житлово-комунального господарства «Тиса» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, третя особа: Державне територіально-галузеве об'єднання «Львівська залізниця» про визнання протиправною та скасування постанови (встановлення тарифів) -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися в суд з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови від 25.12.2014 року № 929 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення Державному територіально-галузевому об'єднанню «Львівська залізниця» в частині встановлення тарифу на центральне водопостачання - 6, 94 грн. за 1 куб.м.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач, Міське комунальне підприємство житлово-комунального господарства «Тиса», подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення судом першої інстанції матеріального та процесуального права та просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що згідно з ч. 4 ст.196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи, в зв'язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 25.12.2014 № 929 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення Державному територіально-галузевому об'єднанню «Львівська залізниця» постановлено:

1. Установити Державному територіально-галузевому об'єднанню «Львівська залізниця» тарифи:

- на централізоване водопостачання - 6,94 грн. за 1 куб. м (без ПДВ);

- на централізоване водовідведення - 5,88 грн. за 1 куб. м (без ПДВ).

2. Установити Державному територіально-галузевому об'єднанню «Львівська залізниця» структуру тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення згідно з додатками 1,2.

3. Ця постанова набирає чинності з 01 лютого 2015 року.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що спірна постанова прийнята відповідачем в межах повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені законодавством.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення здійснюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг відповідно до Законів України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», Про питну воду та питне водопостачання», Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року N 869, Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 253 від 29.11.2013 «Про затвердження Процедури встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення».

Згідно статті 2 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» (далі - Закон) органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Відповідно до вимог статті 5 зазначеного Закону, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, як засіб регуляторного впливу на суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання на суміжних ринках застосовує, зокрема, ліцензування господарської діяльності та контроль за дотриманням ліцензійних умов, встановлення тарифів на комунальні послуги для суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання на суміжних ринках.

Згідно положень ст.6 Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг здійснює, зокрема, встановлення тарифів на комунальні послуги суб'єктам природних монополій та суб'єктам господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Відповідно до Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України від 10.09.2014 року № 715/2014, НКРЕКП є органом державного регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг та відповідно до покладених на неї завдань установлює тарифи на комунальні послуги для суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснює НКРЕКП. Механізми формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), встановлення роздрібних цін на природний газ для населення, а також розрахунку роздрібного тарифу на електричну енергію, визначені порядками формування зазначених цін і тарифів, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 N 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги»

Як вбачається з матеріалів справи, ДТГО «Львівська залізниця» надає послуги водопостачання та водовідведення на підставі ліцензії, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг (рішення про видачу ліцензії № 124 від 24.02.2012) Строк дії ліцензії з 27.02.2012 по 26.02.2017.

Отже, право встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення для Держаного територіально - галузевого об'єднання «Львівська залізниця» віднесено до повноважень відповідача.

Колегія суддів звертає увагу, що установлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення для суб'єктів природних монополій здійснюється відповідно до положень Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 та Процедури встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженої постановою Комісії від 29.11.2013 N 253, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 20.12.2013 за № 2160/24692, (далі - Процедура).

Згідно п. 1.2 Процедури встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, ця Процедура застосовується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг (далі - Комісія), при встановленні тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення і поширюється на всіх суб'єктів господарської діяльності, які отримали у встановленому законодавством порядку ліцензії на провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення.

Пунктом 1.3 Процедури визначено, що ліцензіат - це суб'єкт господарювання, який одержав ліцензію на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню (централізоване водопостачання та водовідведення).

Розділом IV Процедури передбачено, що зміна тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення може бути ініційована як ліцензіатом шляхом надання до Комісії відповідної заяви щодо встановлення тарифів та доданих до неї документів, так і за ініціативою Комісії.

Для встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення заявник (ліцензіат) подає до НКРЕКП заяву за встановленою формою та документи у друкованому та електронному вигляді (пункт 2 Процедури).

Як вже зазначалося вище, ДТГО «Львівська залізниця» здійснює діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення на підставі ліцензії.

Послуги водопостачання та водовідведення на території Залізниці надаються її відокремленими структурними підрозділами, а саме: відокремленим підрозділом «Львівська дистанція водопостачання», відокремленим підрозділом «Рівненська дистанція водопостачання, відокремленим підрозділом «Івано-Франківська дистанція водопостачання» та відокремленим підрозділом «Ужгородська дистанція водопостачання», які не є окремими юридичними особами, та відповідно, не є ліцензіатами з централізованого постачання та водовідведення.

Ліцензія на централізоване водопостачання та водовідведення видана саме юридичній особі - ДТГО «Львівська залізниця».

Державним територіально-галузевим об'єднанням «Львівська залізниця» було надано до Комісії заяву та комплект документів для встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, який відповідав вимогам Порядку та Процедури, на підставі чого було прийнято постанову Комісії від 25.12.2014 № 929, якою було встановлено тарифи Державному територіально-галузевому об'єднанню «Львівська залізниця» на централізоване водопостачання - 6,94 грн. за 1 куб. м. та централізоване водовідведення - 5,88 грн. за 1 куб .м. (без ПДВ).

Оскільки, ліцензіатом виступає саме ДТГО «Львівська залізниця», а не її відокремлені підрозділи, а тому відповідно і тарифи на водопостачання та водовідведення Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, правомірно встановлено відповідачем саме для юридичної особи -ліцензіата -Львівської залізниці.

Нормами чинного законодавства не передбачено обов'язкового встановлення тарифів для кожного відокремленого структурного підрозділу (філії) суб'єкта господарювання, який отримав ліцензію на централізоване водопостачання та водовідведення.

Зазначене вище спростовує доводи апелянта про незаконність встановлення єдиного тарифу на центральне водопостачання для ДТГО «Львівська залізниця».

Щодо тверджень апелянта про порушення відповідачем вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Порядку доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад, в частині недотримання процедури попереднього погодження зміни тарифу, колегія суддів зазначає про наступне.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведення, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до положень ст. 31 зазначеного Закону виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

Порядок доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад розробляється і затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

При встановленні цін/тарифів на послуги, які виробляються суб'єктами природних монополій, діяльність яких регулюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, та національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, відповідно до законодавства, повноваження органів місцевого самоврядування поширюються виключно на тариф (складову тарифу), який (яка) не підлягає встановленню цими національними комісіями.

Пунктом 1.1 Порядку доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад, цей Порядок визначає механізм доведення суб'єктами господарювання, що виробляють або надають житлово-комунальні послуги, (далі - суб'єкти господарювання), до відома споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та врахування відповідної позиції територіальних громад при встановленні уповноваженими органами тарифів на житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері питної води та питного водопостачання, зокрема, належить встановлення тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення (крім тарифів на ці послуги, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг).

Отже, при встановленні цін/тарифів на послуги, які виробляються суб'єктами природних монополій повноваження органів місцевого самоврядування поширюються виключно на тариф (складову тарифу), який (яка) не підлягає встановленню Національною комісією.

За таких підстав, дія Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а отже і відповідно і положення Порядку доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад щодо процедури попереднього погодження зміни тарифу не поширюються на спірні правовідносини.

Відтак, суд першої інстанції вірно вважав, що відповідачем прийнято оскаржувану постанову в межах повноважень на підставі та у спосіб, що встановлені законами України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції є обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтверджених доказами, колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Міського комунального підприємства житлово-комунального господарства «Тиса» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.О.Беспалов

Суддя О.А.Губська

Повний текст виготовлено - 13.07.15 р.

.

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Губська О.А.

Беспалов О.О.