Справа № 804/7155/15
Суддя: Власенко Денис Олександрович
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2015 р. Справа № 804/7155/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Власенка Д.О.,
при секретарі судового засідання Пасічнику Т.В.
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сокол-КР» до Криворізької центральної обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав клопотання про розгляд справи без участі представника, в задоволенні позову присив відмовити повністю.
Враховуючи обмеженість строку вирішення справи та те, що відповідач - суб'єкт владних повноважень - був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, суд не вбачає підстав для відкладання розгляду справи, та вважає можливим розглядати справу без участі представника відповідача за наявними у ній доказами відповідно до частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сокол-КР» є юридичною особою, що перебуває на обліку в Криворізькій центральній обєднаній ДПІ Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.
06.02.2015 року Криворізькою центральною обєднаною ДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сокол-КР» було направлено запит №1847/10/04-81-15-01 про надання документів та письмових пояснень.
На зазначений запит, 18 лютого 2015 року за №234 ТОВ «Сокол-КР» було надано відповідь, в якій зазначено, що запит не відповідає вимогам ст.73 Податкового кодексу України, а тому немає підстав для надання витребуваних документів та письмових пояснень.
В акті №86/22-02/35928225від 03.04.2015 року зафіксований висновок про те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Сокол-КР» документально не підтверджено реальність здійснення господарських операцій по взаємовідносинам з контрагентами/продавцями ТОВ «Сокол-КР» та контрагентами покупцями за листопад 2014 року, за наслідками чого ТОВ «Сокол-КР» завищено податковий кредит по взаємовідносинам з контрагентами-продавцями на загальну суму 1 999 999,92 грн. за листопад 2014 року та завищено податкові зобовязання на загальну суму 2 126 735,12 грн. за листопад 2014 року.
07 квітня 2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Сокол-КР» до Криворізької центральної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області було подано заперечення на акт від 03.04.2015 року за №86/22-02/35928225.
15 квітня 2015 року Криворізькою центральною обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області було розглянуто вищезазначені заперечення та встановлено, що висновки акту №86/22-02/35928225 від 03.04.2015 року є обґрунтованими та законними.
За результатами висновків перевірки податкове повідомлення-рішення не приймалось та позивачу не направлялось.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає, що відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий Кодекс України.
Згідно з пунктом 73.3 статті 73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
В силу пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; у разі проведення зустрічної звірки; в інших випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.
Згідно із пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України передбачено, що документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у разі, коли за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
Так, в обґрунтування підстав надсилання зазначеного запиту Криворізька центральна ОДПІ у Дніпропетровській області посилалася на пп.20.1.2 п.20.1 ст.20 та п.73.3 ст.73, п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, що визначають право контролюючого органу запитувати інформацію, порядок та підстави його направлення платнику податків, проте в ньому не були зазначені фактичні підстави його направлення, а саме обставини, що зумовили звернення до платника з цим запитом.
Таким чином, суд приходить до висновку, що запит №1847/10/04-81-15-01 від 06.02.2015 року не відповідає вимогам чинного законодавства.
Так, судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Сокол-КР» надало до Криворізької центральної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області аргументовану відповідь на запит №1847/10/04-81-15-01, якою повідомило податковий орган про невідповідність запиту від 06.02.2015 року вимогам законодавства України, а також зазначило, що після приведення запиту про надання документів і додаткових пояснень у відповідність із законодавством, ТОВ «Сокол-КР» розгляне можливість надання копій документів.
Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для призначення та, відповідно, подальшого проведення позапланової перевірки позивача.
Відповідно до підпункту 4.1.3 пункту 4.1 статі 4 Податкового кодексу України, податкове законодавство ґрунтується на принципі невідворотності настання визначеної законом відповідальності у разі порушення податкового законодавства.
Згідно пунктів 192.1 та 192.3 статті 192 Податкового кодексу України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобовязань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню. Результат перерахунку податкових зобовязань і податкового кредиту постачальна та отримувача відображається у складі податкової декларації за звітний податковий період у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Статтею 58 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли сума грошового зобовязання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом, відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток або відємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу 5 цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що коригування сум податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів може здійснюватись лише після узгодження податкових зобовязань шляхом надання платником ПДВ уточненої декларації або шляхом винесення податковим органом податкового повідомлення-рішення.
Наказом Державної податкової служби України №1197 від 24.12.2012 року «Про введення в експлуатацію інформаційної системи «Податковий блок» з 01.01.2013 року було введено в експлуатацію АІС «Податковий блок» в органах державної податкової служби всіх рівнів.
Оскільки за наслідками перевірки (звірки) податкові повідомлення-рішення не приймались, а відповідно податкові зобов'язання не узгоджувались, то відповідачем безпідставно було відкореговано показники відповідної податкової звітності позивача з податку на додану вартість, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а належним способом захисту прав та інтересів платника податків у випадку незаконності таких дій повинно бути відновлення в цій базі таких показників податкового кредиту та податкових зобовязань, які задекларував платник податків.
З урахуванням викладеного, дії податкового органу по зміні задекларованих платником податків показників податкової звітності, в тому числі дії з коригування показників податкової звітності до декларацій з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Сокол-КР» в інформаційній базі даних АІС «Податковий блок», що було здійснено на підставі акту №86/22-02/35928225 року, за листопад 2014 року здійснені у спосіб, що суперечить вимогам чинного законодавства України.
Крім того, суд, дослідивши первинну документацію по господарським взаємовідносинам з ТОВ «Інвест ОСОБА_2», ТОВ «Скайгрупп», ТОВ «Санділ», ТОВ «Адела-Пром», ПАТ «Північний ГЗК», ПАТ «Центральний ГЗК», ПАТ «Інгулецький ГЗК» та ПАТ «Південний ГЗК» приходить до висновку про хибність висновків акту №86/22-02/35928225 від 03.04.2015 року щодо непідтвердження реальності господарських операцій по вищезазначеним контрагентам позивача. Так, в матеріалах справи відсутні докази визнання недійсними договорів, укладених позивачем з вищезазначеними контрагентами. Факт укладення такого договору і його виконання обома сторонами підтверджується фактичними обставинами справи, зокрема первинними документами, які фіксують здійснення господарських операцій на виконання умов договору. Всі надані первинні документи відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та мають всі необхідні реквізити (печатки підприємств, підписи уповноважених осіб тощо) як наслідок вони є такими, які підлягають обовязковому врахуванню як в бухгалтерському, так і в податковому обліку.
Разом з тим, під час розгляду справи відповідачем за правилами частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не спростовано достовірності відомостей первинних та розрахункових документів, поданих платником податків на підтвердження факту реальності здійснення господарських операцій за спірними правочинами, відповідачем не доведено неможливості проведення господарських операцій з урахуванням фізичних характеристик товару, просторових та часових факторів, економічних чинників, не подано доказів відсутності руху активів у процесі здійснення господарської операції, доказів відсутності зміни стану та структури активів, зобов'язань чи власного капіталу сторін спірних правочинів, доказів отримання майнової вигоди чи права на таку вигоду будь-кого з учасників операції виключно шляхом зменшення бази оподаткування з певного податку та/або отримання коштів із Державного бюджету за одночасної відсутності об'єктивної можливості отримати майнову вигоду від цієї операції в інший спосіб, доказів отримання позивачем товарів (робіт, послуг) від іншої особи ніж сторона за правочином.
Отже, оцінюючи дані факти, суд надає перевагу письмовим доказам (первинним документам) та поясненням позивача, а також враховує, що про реальність господарських операцій позивача з контрагентами свідчить той факт, що отримані від зазначеного контрагенту товари були реально обліковані підприємством. Достовірних фактів, які б викликали сумнів у реальності господарських операцій, у суду немає, а доказів, які б спростовували цей факт, відповідачем не надано.
Таким чином, доводи відповідача в акті перевірки про завищення позивачем податкового кредиту по взаємовідносинам з контрагентами продавцями на загальну суму 1 999 999,92 грн. за листопад 2014 року, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.
Оскільки судом встановлено, що дії податкового органу з призначення та проведення позапланової виїзної перевірки є протиправними, то дії з коригування визнаються також протиправними.
Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 9 грудня 2014 року у справі № 21-511а14, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, виходячи із системного тлумачення статей 71, 72, 74 Податкового кодексу України колегія суддів Судової плати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла такого правового висновку: для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за результатами податкового контролю і не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.
Разом з тим, відповідно до положень частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог.
Керуючись статтями 158-163, 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сокол-КР» до Криворізької центральної обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 13 липня 2015 року

Суддя ОСОБА_3