Справа № 813/2890/15
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року № 813/2890/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Косів М.Б.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Бойко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому з асіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Генерального прокурора України Шокіна Віктора Миколайовича про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Генерального прокурора України Шокіна Віктора Миколайовича про визнання протиправними дій і бездіяльності та зобов"язання вчинити певні дії та, з врахуванням уточнень до позовних вимог, просить суд визнати протиправними дії Генерального прокурора України щодо розгляду і вирішення скарг ОСОБА_1 на протиправні дії прокурорів Львівської області від 02.05.2015, 10.05.2015 та від 14.05.2015 і зобов'язати надати відповіді на вказані скарги у відповідності до вимог Закону України «Про прокуратуру» та Закону України «Про звернення громадян».

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідачем в порушення норм чинного законодавства про звернення громадян скеровано скарги позивача до органів прокуратури, дії яких ним оскаржуються. Зазначив, що його скари від 02.05.2015 та від 14.05.2015, скеровані Генеральному прокурору України Шокіну В.М. із питань неналежної діяльності підпорядкованих йому працівників прокуратури Львівської області, відповідачем в порушення вимог чинного законодавства скеровано на розгляд до органу прокуратури, дії якого позивачем оскаржуються - прокуратури Львівської області.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з наведених підстав, просить його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просить відмовити в його задоволенні мотивуючи тим, що порядок розгляду звернень громадян у Генеральній прокуратурі України регулюється Інструкцією про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, введеного в дію наказом Генерального прокурора України №9гн від 27.12.2014. У відповідності до п.3.5 даної Інструкції, звернення позивача не підпадають під жодну з категорій, які підлягають розгляду особисто Генеральному прокурору України. Окрім цього, відповідач зазначив, що у зверненнях позивача порушувалися виключно питання, пов'язані з досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях, а тому вони були правомірно спрямовані для вирішення за належністю в межах компетенції до прокуратури Львівської області. З огляду на вказане, відповідач не вбачає порушень прав та законних інтересів позивача, а тому вважає позов безпідставним.

Заслухавши доводи представників сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Згідно із матеріалами справи, ОСОБА_1 звернувся до Генерального прокурора України Шокіна Віктора Миколайовича із скаргами від 02.05.2015, 10.05.2015 та від 14.05.2015 на дії прокурорів Львівської області.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що Генеральною прокуратурою України листами від 20.05.2015 №04/2/4-777-15 та від 25.05.2015 №04/2/4-777-15 скарги ОСОБА_1 було скеровано для розгляду до Прокуратури Львівської області, якій доручено організувати перевірку згідно з вимогами чинного законодавства, повідомити заявника про вжиті заходи у спосіб і строки, встановлені законом.

Що стосується скарги ОСОБА_1 від 10.05.2015 з приводу незгоди з апеляційною скаргою, поданою Генеральною прокуратурою України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2015, то судом встановлено, що така розглянута Генеральною прокуратурою України та скеровано відповідь ОСОБА_1 від 15.06.2015 за №05/4-7011-01.

Вирішуючи спір, суд виходи з наступного.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі Конституції України та законів України.

Згідно з ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України "Про звернення громадян". Цей Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі ст.14 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду. За змістом ч.1 ст.15 указаного Закону, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Частиною 1 ст.16 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Статтею 18 Закону України "Про звернення громадян" встановлено права громадянина при розгляді заяви чи скарги, зокрема, громадянину гарантується право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Пунктом 1 ст. 6 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що органи прокуратури України становлять єдину централізовану систему, яку очолює Генеральний прокурор України, з підпорядкуванням нижчестоящих прокурорів вищестоящим.

Порядок розгляду звернень громадян у Генеральній прокуратурі України регулюється нормами Закону України "Про прокуратуру", Закону України "Про звернення громадян", Інструкцією про порядок розгляду звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, введеної в дію наказом Генеральної прокуратури України №9гн від 27.12.2014.

Як встановлено судом, скарги позивача від 02.05.2015, 10.05.2015 та 14.05.2015 були отримані Генеральною прокуратурою України, що не заперечується сторонами, усними та письмовими поясненнями сторін, доказами реєстрації звернень адресатом, письмовими повідомленнями на адресу позивача тощо.

Зокрема, у скаргах від 02.05.2015 та від 14.05.2015 позивач вказує на бездіяльність працівників ГУ МВС України у Львівській області та органів прокуратури області під час досудового розслідування СВ Сихівським РВ ГУ МВС України у Львівській області у кримінальних провадженнях за ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 364-1, ч.1 ст. 135 КК України, зазначаються факти неналежного розслідування та безпідставного закриття кримінальних проваджень, недотримання розумних строків розслідування тощо.

Так, судом встановлено, що вказані скарги ОСОБА_1 від 02.05.2015 та від 14.05.2015 року по суті не були розглянуті та були відповідачем скеровані для вирішення до прокуратури Львівської області, з тих підстав, що порушенні у скаргах питання належать до компетенції прокуратури Львівської області.

З даного приводу суд зазначає, що ч.4 ст.7 Закону України "Про звернення громадян" встановлено заборону направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відповідачем приписів чинного законодавства України щодо звернень громадян, оскільки скерування скарг їх адресатом іншому органу для розгляду та вирішення, а саме - тому ж органу, діяльність якого оскаржується - прокуратурі Львівської області суперечить ч. 4 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян", згідно з якою забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Окрім цього, суд також бере до уваги норми Інструкції про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України №9гн від 21.06.2011 року, та Інструкції про порядок розгляду звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України №9гн від 27.12.2014 року.

При цьому, суд відзначає, що зазначені інструкції були прийняті, зокрема, на забезпечення виконання вимог Конституції України, Законів України "Про звернення громадян", не можуть їм суперечити та кореспондують наведеним вище нормам чинного законодавства України та основним засадам і принципам розгляду й вирішення звернень громадян.

З огляду на викладене, відповідачем не було дотримано норм статті 40 Конституції України та Закону України "Про звернення громадян".

Таким чином, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Генерального прокурора України щодо розгляду і вирішення скарг на протиправні дії прокурорів Львівської області та зобов'язання розглянути скарги позивача від 02.05.2015 року та від 14.05.2015 року.

Що стосується скарги ОСОБА_1 від 10.05.2015 з приводу незгоди з апеляційною скаргою, поданою Генеральною прокуратурою України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2015, то судом встановлено, що така розглянута Генеральною прокуратурою України та скеровано відповідь ОСОБА_1 від 15.06.2015 за №05/4-7011-01.

Враховуючи вимоги Інструкції про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, затвердженою Наказом Генерального прокурора України від 21.06.2011року №9гн про те, що звернення громадян, запити, звернення народних депутатів України, депутатів місцевих рад вважаються вирішеними та знімаються з контролю, якщо поставлені в них питання перевірено, вжито необхідних заходів, дано вичерпні відповіді згідно з чинним законодавством і направлено письмову відповідь, суд приходить до висновку, що в позовній вимозі про зобов'язання надати відповідь на скаргу від 10.05.2015 слід відмовити, оскільки така була надана 15.06.2015 листом за №05/4-7011-01.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахування викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають до задоволення частково.

Відповідно до ст. 94 КАС України, на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 36,55 грн відповідно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Генерального прокурора України щодо розгляду і вирішення скарг ОСОБА_1 на протиправні дії прокурорів Львівської області від 02.05.2015 та від 14.05.2015.

Зобов'язати Генерального прокурора України розглянути скарги ОСОБА_1 від 02.05.2015 та від 14.05.2015.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 36 (тридцять шість) грн 55 коп. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Судді Брильовський Р.М.