Справа № 804/19067/14
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2015 рокусправа № 804/19067/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Гімона М.М. Чумака С. Ю. ,

секретарі судового засідання: Портненко М.В.

представника прокуратури Дніпропетровської області: ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року по справі № 804/19067/14 за позовом Нікопольського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області до Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області про визнання незаконними дій, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

19.11.2014 року Нікопольський міжрайонний прокурор Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області, та, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 23.12.2014 року, просив визнати незаконними дії відповідача, зобовязати поновити виплату пенсії по втраті годувальника ОСОБА_3 з 01.02.2006 року, зобовязати виплатити пенсію ОСОБА_3 за померлого батька ОСОБА_4 з 01.02.2006 року по 27.05.2011 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області поновити виплату пенсії по втраті годувальника ОСОБА_3 з 01.02.2006 року.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області виплатити пенсію ОСОБА_3 за померлого батька ОСОБА_4 з 01.02.2006 року по 27.05.2011 року.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Відповідачем на рішення суду подано апеляційну скаргу, якою просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову Нікопольського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області, прийняти нову постанову, про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник прокуратури Дніпропетровської області проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Нікопольський міжрайонний прокурор Дніпропетровської області в судове засідання апеляційної інстанції не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України неявка вказаної особи не перешкоджає судовому розгляду справи

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представника відповідача та представника прокуратури Дніпропетровської області, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Відповідно до ст.195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у звязку зі смертю батька ОСОБА_4, померлого 26.03.1995 року, пенсію по втраті годувальника за період з 26.03.1995 року по 01.02.2006 року, яку було призначено на малолітню дитину ОСОБА_3, отримувала мати останнього ОСОБА_5, яка померла 19.01.2006 року (а.с. 8, 14, 15).

З 08.02.2006 року малолітня дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував на первинному обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування в службі у справах дітей Нікопольської міської ради.

Рішенням органу опіки та піклування Нікопольської міської ради № 92/1 від 22.06.2006 року ОСОБА_3 було влаштовано до інтернатного закладу дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а саме: Комунального закладу «Нікопольський дитячий будинок «Наша родина» Нікопольської міської ради», де він перебував на повному державному утриманні (а.с. 11, 10).

Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради № 669/2 від 28.10.2009 року ОСОБА_3 було надано статус «дитина сирота» (а.с.12)

Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради № 497/1 від 27.06.2012 року подовжено термін перебування ОСОБА_3 в дитячому будинку до закінчення ним навчання в Нікопольському професійному ліцеї (а.с.13).

28 травня 2014 року ОСОБА_3, будучи повнолітнім, звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області з заявою про вирішення питання щодо виплати йому пенсії по втраті годувальника (а.с.48) та йому було запропоновано подати заяву належного зразка. В той же день ОСОБА_3 подав заяву до УПФУ про поновлення виплати пенсії по втраті годувальника, до якої додав відповідні документи: копію паспорта, копію картки ОДПІ, копію свідоцтва про народження, копії свідоцтв про смерть батьків, рішення виконкому про надання йому статусу «дитина-сирота», довідки управління праці та центру зайнятості, заява банку (а.с.49). Будь-яких інших документів УПФУ у ОСОБА_3 не вимагалось.

Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області за № 804309 від 16.06.2014 року було призначено ОСОБА_3 пенсію з 28.05.2014 року як круглому сироті через зміну стану утриманця, здійснено перерахунок пенсії по втраті годувальника (батька - ОСОБА_4) та виплачено пенсію за померлого батька за період з 28.05.2011 року по 31.07.2014 року (за три роки) у розмірі 35756,58 гривень (а.с.23 26).

Вказані обставини сторонами не оспорювались.

Згідно тексту адміністративного позову прокурор вважає, що пенсійним органом безпідставно не призначено та не виплачено пенсію ОСОБА_3 за померлого батька за період з 01.02.2006 року по 27.05.2011 року. Крім того, в позові зазначено, та з цим погодився суд першої інстанції, що за період перебування ОСОБА_3 в дитячому будинку, адміністрація закладу, яка виконувала функції державного опікуна над дитиною, вживала певних заходів щодо оформлення останньому пенсії у звязку з втратою годувальника. Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія у звязку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сімї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у звязку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Як вбачається з матеріалів справи, пенсія по втраті годувальника на неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, призначалась пенсійним органом у звязку зі смертю батька останнього та виплачувалась матері ОСОБА_3 ОСОБА_5 з 26.03.1995 року на підставі її звернення до УПФУ в Нікопольському районі з відповідною заявою належного зразка (а.с. 27 45).

У звязку зі смертю ОСОБА_5 в 2006 році, виплату їй пенсії було припинено у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

У відповідності до ч. 2 ст. 49 вказаного Закону поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після зясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі по тексту Порядок № 22) встановлено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сімї у звязку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації). ( абзац 1 пункту 1.1).

Пунктом 4.1. вказаного Порядку визначено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Згідно ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більще ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми нестриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми вшілачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

У відповідності до вказаних вище норм й було поновлено ОСОБА_3 виплату пенсії по втраті годувальника, яку він отримує і на теперішній час, та зроблено нарахування та виплату такої пенсії за минулий час, тобто за період з 28.05.2011 року по 31.07.2014 року (за три роки) у розмірі 35756,58 гривень.

Відповідно до абз. 2 пункту 1.1 Порядку № 22 у разі, якщо особа, якій призначається пенсія, не досягла повноліття або є недієздатною, заява до пенсійного органу про призначення пенсії у звязку з втратою годувальника подається батьками, усиновителями, батьками-вихователями, прийомними батьками, патронатними вихователями, опікунами, піклувальниками за місцем їх проживання (реєстрації), представниками закладів (органів опіки і піклування), які виконують функції опікунів і піклувальників (далі - законні представники) за місцезнаходженням таких закладів (органів)

Під час знаходження неповнолітнього ОСОБА_3 в Комунальному закладі «Нікопольський дитячий будинок «Наша родина» в його інтересах до пенсійного органу повинна була звернутись особа, визначена вищевказаною нормою.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2004 року № 269 затверджений Порядок перерахування Пенсійним фондом України або органами праці та соціального захисту населення коштів установам (закладам), у яких особи перебувають на повному державному утриманні, та їх використання (далі по тексту Порядок № 269).

Відповідно до п.11 вказаного Порядку відповідальність за своєчасне подання документів для призначення (перерахунку) пенсії або державної соціальної допомоги, переведення їх виплати за новим місцем проживання особи покладається на адміністрацію установи, в якій перебуває чи перебувала така особа.

Згідно тексту позову, і на це послався суд першої інстанції в своєму рішенні, адміністрація Комунального закладу «Нікопольський дитячий будинок «Наша родина» зверталась до УПФУ в м.Нікополі з метою призначення пенсії ОСОБА_3.

Проте, як свідчать матеріали справи, то були запити про встановлення місця роботи та трудового стажу померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 19) та перебування на обліку в УПФУ в м.Нікополі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.18).

Колегія суддів зазначає, що замість вказаних запитів адміністрація Комунального закладу «Нікопольський дитячий будинок «Наша родина» повинна була, як зазначалось вище, звернутись до пенсійного органу в інтересах дитини з заявою належного зразка.

Більш того, відповідно до п.п.2 п. 2, п. 3 Порядку № 269 адміністрація установи надсилає у триденний строк після взяття особи на повне державне утримання органам Пенсійного фонду України або органам праці та соціального захисту населення за місцем перебування особи у них на обліку та за місцезнаходженням установи відповідне повідомлення довідку про вартість утримання особи в установі. У разі недієздатності особи зазначена у пункті 2 цього Порядку заява подається опікуном (піклувальником) (стосовно дитини - батьками або опікуном (піклувальником) адміністрації установи. Якщо такій особі не призначено опікуна (піклувальника), заява подається адміністрацією установи за погодженням з органом опіки та піклування.

Позивачем не доведено, що такі заяви адміністрацією Комунального закладу «Нікопольський дитячий будинок «Наша родина» до Пенсійного органу подавались подавались, та в матеріалах справи докази цього відсутні.

Посилання позивача в позові та суду першої інстанції в своєму рішенні на підставу задоволення позовних вимог на Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі по тексту Закон № 1788) колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Згідно п.16 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту Закон № 1058) до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Таким чином, враховуючи, що Закон № 1058, який прийнятий останнім у часі та, як зазначено у його преамбулі, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів ПФУ, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, а також те, що він чітко визначає, в якій частині застосовується Закон № 1788, пріоритетному застосуванню до відносин, повязаних з призначенням і виплатою пенсії у звязку з втратою годувальника, підлягає Закон № 1058-IV.

Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом України у постановах від 15 квітня 2014 року (справа № 21-67а14), 15 липня 2014 року (справа № 21-263а14), 16 вересня 2014 року (справи №№ 21-309а14, 21-351а14), 14 жовтня 2014 року (справа № 21-445а14).

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув і позов помилково задовольнив.

Таким чином, суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття помилкового рішення, тому постанова суду першої інстанції належить скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року по справі № 804/19067/14 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року по справі № 804/19067/14 скасувати.

В задоволенні позову Нікопольського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області до Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області про визнання незаконними дій, зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

В повному обсязі постанову складено 13 липня 2015 року.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Судді: М.М.Гімон

ОСОБА_7