Справа № 810/1514/15
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2015 року 810/1514/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства Київської обласної ради "Тетіївтепломережа" до Тетіївської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Комунальне підприємство Київської обласної ради "Тетіївтепломережа" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Тетіївської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.07.2014 №000401500 та зобовязання відобразити в картці особового рахунку позивача відомості про сплату податкових зобовязань з податку на додану вартість за квітень 2014 року відповідно до платежів, вказаних у платіжних дорученнях позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в квітні 2014 року КП КОР "Тетіївтепломережа" своєчасно задекларувало податкові зобовязання з податку на додану вартість та сплатило самостійно узгоджені суми податкового зобовязання у строки, визначені податковим законодавством. Проте, відповідачем протиправно здійснено зміну призначення платежу, вказаних у відповідних платіжних дорученнях та зараховано кошти у рахунок погашення податкового боргу попередніх періодів.

З таких обставин позивач вважає оскаржуване рішення необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач заперечень проти адміністративного позову не надав.

До початку розгляду справи по суті представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

В судове засідання, призначене на 15.06.2015, представник відповідача, який належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не прибув, про поважність причин неприбуття суду не повідомив.

На підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають важливе значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Комунальне підприємство Київської обласної ради "Тетіївтепломережа", код Є, як юридична особа зареєстроване Тетіївською районною державною адміністрацією Київської області 22.11.1994 та, як платник податків, перебуває на обліку в Тетіївській ОДПІ з 13.01.1995 за №257.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.05.2014 підприємство подало до податкового органу податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2014 року з податковим зобовязанням з податку на додану вартість у сумі 63850,00 грн., а платіжними дорученнями від 15.05.2014 №1522, від 16.05.2014 №1529, від 19.05.2014 №1541 сплатило вказану суму до бюджету.

Судом встановлено, що в платіжних дорученнях від від 15.05.2014 №1522, від 16.05.2014 №1529, від 19.05.2014 №1541 позивач визначив призначення платежу сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за квітень 2014 року.

17 липня 2014 року Тетіївською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області проведено камеральну перевірку КП КОР "Тетіївтепломережа" щодо своєчасності сплати платежів до бюджету з податку на додану вартість, терміном сплати 30.05.2014, за результатами якої складено Акт від 17.07.2014 №219/151/24879282.

При перевірці своєчасності сплати узгодженого податкового зобовязання, податковим органом встановлено, що позивачем в порушення п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України несвоєчасно сплачено до бюджету податок на додану вартість.

З Акта перевірки вбачається, що позивач порушив граничні терміни сплати узгоджених податкових зобовязань з податку на додану вартість за квітень 2014 року (граничний термін до 30.05.2014) на 25 днів у сумі 17163,90 грн., на 40 днів у сумі 20000,00 грн., на 43 дня у сумі 24796,90 грн., на 44 дня у сумі 1889,25 грн.

За результатами перевірки на підставі статті 126 Податкового кодексу України Тетіївською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.07.2014 №, згідно з яким зобовязано позивача сплатити 20 % штрафу за порушення граничних термінів сплати узгоджених податкових зобовязань з податку на додану вартість у сумі 9337,23 грн.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у даній справі, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначено нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до пп.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з положеннями підпунктів 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобовязаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Порядок надання податкової декларації з податку на додану вартість та строки розрахунків з бюджетом врегульовано статтею 203 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до вимог вказаної статті, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

За приписами пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, передумовою нарахування штрафних санкцій є несплата платником податків суми узгодженого податкового зобовязання.

При цьому, за приписами пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Отже, п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України надає право податковому органу змінювати призначення платежу, а зараховувати суми, які сплатив платник податку в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напрямку сплати, визначеного законом.

Наведене свідчить, що податковий орган має право змінювати призначення платежів платника лише у разі наявності у такого платника непогашеного податкового боргу.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2013 по справі №810/1323/13-а встановлено, що за 2009, 2010, 2011, 2012 роки КП КОР "Тетіївтепломережа" подавались декларації з податку на додану вартість, в яких визначено суми податкового зобовязання за відповідні періоди.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, у 2013-2014 роках позивачем були подані податкові декларації з податку на додану вартість, зокрема: за січень 2013 року з визначеним грошовим зобовязанням з ПДВ 3148 грн.; за лютий 2013 року з визначеним грошовим зобовязанням з ПДВ 18647 грн.; за березень 2013 року з визначеним грошовим зобовязанням з ПДВ 19984 грн.; за квітень 2013 року з визначеним грошовим зобовязанням з ПДВ 56901 грн.; за травень 2013 року з визначеним грошовим зобовязанням з ПДВ 29897 грн.; за червень 2013 року з визначеним грошовим зобовязанням з ПДВ 2180 грн.; за липень 2013 року з визначеним грошовим зобовязанням з ПДВ 8890 грн.; уточнюючий розрахунок за червень 2013 року з визначенням додаткового грошового зобовязання з ПДВ у сумі 4637 грн. та штрафу в сумі 139 грн.; за серпень 2013 року з визначеним грошовим зобовязанням з ПДВ 4275 грн.; за вересень 2013 року з визначеним грошовим зобовязанням з ПДВ 4209 грн.; за жовтень 2013 року з визначеним грошовим зобовязанням з ПДВ 2381 грн.; за листопад 2013 року з визначеним грошовим зобовязанням з ПДВ 14316 грн.; за грудень 2013 року з визначеним грошовим зобовязанням з ПДВ 20861 грн.; за січень 2014 року з визначеним грошовим зобовязанням з ПДВ 2696 грн.

Судом встановлено, що оплату зазначених податкових зобовязань позивача підтверджуються наступними платіжними дорученнями: від 26.02.2013 №710 сплачено суму у розмірі 3148,00 грн., призначення платежу сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за січень 2013 року; від 27.03.2013 №775 сплачено суму у розмірі 18647,00 грн., призначення платежу сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за лютий 2013 року; від 30.04.2013 №854 сплачено суму у розмірі 19984,00 грн., призначення платежу сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за березень 2013 року; від 23.05.2013 №893 сплачено суму у розмірі 25000,00 грн., призначення платежу часткова сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за квітень 2013 року; від 29.05.2013 №907 сплачено суму у розмірі 31901,00 грн., призначення платежу часткова сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за квітень 2013 року; від 19.06.2013 №964 сплачено суму у розмірі 29897,00 грн., призначення платежу сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за травень 2013 року; від 26.07.2013 №1038 сплачено суму у розмірі 6956,00 грн., призначення платежу сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за червень 2013 року; від 07.08.2013 №1059 сплачено суму у розмірі 5000,00 грн., призначення платежу попередня сплата нарахованих сум ПДВ за липень 2013 року; від 09.08.2013 №1063 сплачено суму у розмірі 5000,00 грн., призначення платежу попередня сплата нарахованих сум ПДВ за липень 2013 року; від 13.09.2013 №1121 сплачено суму у розмірі 4000,00 грн., призначення платежу сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за серпень 2013 року; від 17.10.2013 №1198 сплачено суму у розмірі 4209,00 грн., призначення платежу сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за вересень 2013 року; від 25.11.2013 №1243 сплачено суму у розмірі 2381,00 грн., призначення платежу сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за жовтень 2013 року; від 20.12.2013 №1302 сплачено суму у розмірі 14316,00 грн., призначення платежу сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за листопад 2013 року;

Отже, матеріалами справи підтверджується, що у позивача відсутній податковий борг по податку на додану вартість за період з січня 2013 року по листопад 2013 року.

Відповідно до п.п. 1.7 ч.1 Наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами" факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, обєктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Однак, в Акті перевірки не виявлено, за які податкові періоди підприємством допущені порушення термінів сплати податкових зобовязань, та не указано на підставі якого документа підприємство зобовязане сплатити суму, що зазначена в Акті перевірки, але не сплатило її, що нівелює твердження відповідача про дану заборгованість.

Тому суд дійшов висновку, що у позивача був відсутній борг за квітень 2014 року, оскільки зворотного відповідач суду не довів, а тому прийняте податкове повідомлення-рішення суд вважає протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача відобразити в картці особового рахунку позивача відомості про сплату податкових зобовязань з податку на додану вартість за квітень 2014 року відповідно до платежів, вказаних у платіжних дорученнях позивача, суд зазначає наступне.

З метою забезпечення ведення територіальними органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів наказом Міністерств доходів і зборів України від 05.12.2013 №765 затверджено Порядок ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів.

Цим Порядком встановлюється механізм ведення територіальними органами Міністерства доходів і зборів України (далі - Міндоходів) оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ цього Порядку з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.

Згідно з пунктами 11-13 Порядку передбачено, що форми інтегрованих карток платника мають лицьовий та зворотний боки.

Зворотний бік інтегрованої картки відображає стан розрахунків платника (суми нарахованого та сплаченого платежів, пені, штрафних (фінансових) санкцій, процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобов'язань (податкового боргу), суми податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, надміру та/або помилково сплачені, заявлені до відшкодування тощо) за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами, операції, що проводяться з коштами передоплати.

На лицьовому боці інтегрованої картки відображається додаткова інформація щодо стану розрахунків платника за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами та передоплатою.

Усі вартісні операції в інтегрованій картці платника здійснюються у гривнях з двома десятковими знаками.

Занесення/перенесення, виключення/включення операцій в інформаційній системі проводяться структурними підрозділами територіальних органів Міндоходів, на які покладено функції з введення відповідної інформації.

Контроль за достовірністю та повнотою відображення інформації в інформаційній системі забезпечується структурними підрозділами, на які покладено функції з введення відповідної інформації.

Отже, з наведеного слідує, що відображення податковим органом в інтегрованих картках платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов'язань спричиняють правові наслідки саме для платника податку, оскільки від правомірності таких дій фактично залежить фінансовий стан платника податків у розрізі розрахунків із бюджетом, зокрема, щодо наявності та вірному розрахунку заборгованості перед бюджетом з урахуванням періоду її виникнення.

Зазначене свідчить про наявність такого способу захисту порушеного права позивача, як зобов'язання відповідача внести зміни до картки особового рахунку платника податків.

Разом з цим, суду не наданого жодного доказу, що відповідач, після набрання даним рішенням законної сили буде ухилятись від здійснення коригування у картці особового рахунку позивача його показників у звязку із скасуванням оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Положеннями статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, предметом спору по адміністративній справі можуть бути лише існуючі правовідносини, а не ті, які можуть виникнути в майбутньому.

Суд зазначає, що встановлення обовязків на майбутнє, без врахування змін чинного законодавства, яке може мати місце в подальшому та без наявності спірних правовідносин, є передчасним і безпідставним.

За наведених обставин, така вимога не підлягає задоволенню з огляду на її передчасність, спрямованість на майбутнє, відсутності підстав вважати, що відповідач буде ухилятись від виконання рішення суду.

Статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Субєкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На виконання цих вимог відповідач, як субєкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів та пояснень, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Згідно ч. 1 ст. 97 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Оскільки сторони не звертались до суду з клопотанням про відшкодування судових витрат, вони стягненню на їх користь не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28 липня 2014 року № НОМЕР_1.

3. В решті позовних вимог, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Терлецька О.О.