Справа № 2-а-879/10
Суддя: Крамаренко І. А.
Дата ухвалення: 2010-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2а-879/2010р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

16 вересня 2010 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Крамаренко І.А., при секретарі: Войтенко Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора ДПС взводу №3 роти ДПС ВДАІ м. Запоріжжя прапорщика міліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 30.04.2010 року, в обґрунтування якого зазначив наступне.

30.04.2010року керуючи автомобілем НОМЕР_1 рухався по вул. Діагональне шосе у м. Запоріжжя та був зупинений інспектором ДПС нібито за перевищення швидкості руху на 30км/год, про що було складено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР №312138 від 30.04.2010року, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00грн.

Відповідно постанови 30.04.2010р. о 15.26 год. на вулиці Діагональне шосе позивач рухався зі швидкістю 90 км/год.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки винесена при неправильному встановленні фактичних обставин та з порушенням норм діючого законодавства та просить її скасувати.

В судове засідання відповідач не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та місце слухання справи повідомлялися належним чином, заперечень на позов суду не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутність відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим кодексом.

Відповідно до ст. 293 КУпАП при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряється законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймається одне з таких рішень: скасовується постанова і закривається справа.

Відповідно до п. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, тобто на працівника ДПС. Однак відповідач не зявився до суду і не повідомив про причини неявки, що суд розцінює, як відсутність у нього будь-яких доказів в підтвердження правомірності винесеної ним постанови про накладення адміністративного стягнення.

Як вбачається з постанови про адміністративне правопорушення серії АР № 312138, 30 квітня 2010 р. ОСОБА_1, керуючи автомобілем «ДЕУ» держ. № НОМЕР_2 на вулиці Діагональне шосе у м. Запоріжжя перевищив встановлену швидкість руху, рухаючись зі швидкістю 90 км/год, чим допустив порушення п. 12.9 ПДР України. Швидкість вимірювалась за допомогою вимірювача швидкості «Радіс» № 2138.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку перевищення водіями обмежень швидкості руху більш, ніж на 20 км/год.

ОСОБА_1, не погодившись з даними інспектора, зробив запис у протоколі, у якому зазначено, що швидкість автомобіля позивача складала лише 60 км/год.

З пояснень позивача вбачається, що він рухався в населеному пункті зі швидкістю 60 км/год, в матеріалах справи не міститься доказів, що швидкість 90 км/год належить саме автомобілю позивача.

В режимі роботи приладу «радар» фіксується найближча або найшвидкіша ціль, а відстань до «цілі» не фіксується, тому неможливо встановити, що зазначена швидкість належить саме транспортному засобу Позивача.

Крім того відповідно до пп. 13.1 Інструкції № 1111 спеціальні контрольно-вимірювальні прилади для визначення швидкості руху, фіксації порушень правил, норм та стандартів у сфері безпеки дорожнього руху, прилади для виявлення підробок у документах, інші спеціальні технічні засоби застосовуються згідно з інструкціями та методичними вказівками про порядок використання цих технічних засобів.

Відповідно до пп. 13.3 Інструкції № 1111 забороняється застосування засобів вимірювання, які не пройшли метрологічної повірки або мають свідоцтво про таку повірку, термін дії якого минув. З матеріалів адміністративної справи не вбачається, що технічний прилад «Візир» використовувався відповідно до інструкції та відсутнє посилання на наявність свідоцтва про метрологічну повірку. Крім того, відповідно до пп. 13.2. Інструкції № 1111 до роботи зі спеціальними технічними приладами допускається особа, яка вивчила інструкцію по застосуванню такого приладу та склала залік з правил їх застосування. Проте, в оскаржуваній постанові не вказано, хто саме був допущений до роботи з технічним приладом під час фіксації швидкості руху транспортного засобу Позивача. Крім того, прохання позивача про надання для огляду відповідних документів на вимірювальний прилад «Радіс» №2138, було проігноровано інспектором.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Отже, ст. 268 КУпАП не містить ніяких виключень у порівнянні зі ст. 258 КУпАП щодо прав особи на участь у розгляді справи про адміністративну відповідальність. Між тим, позивач не брав участі у розгляді справи про адміністративне стягнення, тому діями відповідача щодо винесення постанови порушено його права.

На підставі викладеного, суд вважає, що оскаржувана постанова не ґрунтується на належних та достатніх доказах та складена з порушенням чинного законодавства, тому підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Оскільки термін на оскарження постанови пропущений позивачем не з його вини, суд вважає за необхідне поновити строк для оскарження постанови АР № 312138 по справі про адміністративне правопорушення від 30.04.2010 року.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати Постанову АР № 312138 по справі про адміністративне правопорушення від 30.04.2010р., про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 255 грн.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: І.А. Крамаренко