Справа № 820/4983/15
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 р.Справа № 820/4983/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Ральченка І.М. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Кудіної Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2015р. по справі № 820/4983/15

за поданням Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармафлекс"

про підтвердження обгрунтованості адміністративного арешту майна платника податків,

ВСТАНОВИЛА:

Західна об`єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківської області (заявник) звернувся до суду з поданням про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармафлекс".

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2015 року подання Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків залишено без задоволення.

Західна об'єднана державна податкова інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2015 року та прийняти нове рішення про задоволення подання.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 08.07.2015 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що Західна ОДПІ, з огляду на отримання податкової інформації, яка свідчить про порушення ТОВ "Фармафлекс" вимог податкового законодавства України, звернулась до ТОВ "Фармафлекс" із письмовими запитами № 1242/10/20-33-15-01-21 та від 03.03.2015 року № 3511/10/20-33-15-01-21 про надання пояснень та документального підтвердження з питань взаємовідносин з ТОВ "СВП Плюс", ТОВ "Вальдена", ТОВ "Адамант-10", ТОВ "Санторія", ТОВ "Техно-Стандарт" за січень 2015 року та від 26.01.2015 року № 1242/10/20-33-15-01-21 з питань взаємовідносин з постачальниками ПП "Вударт", ПП "Агарта", ТОВ"Кеміагротрейд", ТОВ "Прокар Трейдінг" за грудень 2014 року. Вказані запити були отримані уповноваженими представниками підприємства, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 14-15, 30).

З огляду на ненадання підприємством відповіді на обов`язвокі письмові запити контролюючого органу, в.о. начальника західної ОДПІ прийнято наказ "Про проведення документальнох позапланової виїзної перевірки ТОВ "Фармафлекс" від 28.04.2015 року № 839, на підставі чого податковим органом виписано направлення на перевірку № 800, 801 від 28.04.2015 року.

На підставі п.п. 20.1.4, п.20.1, ст.20, п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст.78, п. 82.2 ст.82 ПК України, співробітниками контролюючого органу здійснено вихід за податковою адресою підприємства з метою вручення копії вищезазначеного наказу № 839 від 28.04.2015 року "Про призначення позапланової виїзної перевірки ТОВ "Фармафлекс" та направлень на проведення перевірки № 800, № 801 від 28.04.2015 року, за результатами чого встановлено, що посадові особи підприємства, у тому числі і директор суб`єкта господарювання ОСОБА_1, не знаходились за місцезнходженням ТОВ "Фармафлекс". Вказані обставини підтверджено актом від 28.04.2015року № 907/20-33-22-04-07/36987 "Про неможливість вручення наказу на проведення документальної виїзної перевірки у зв`язку з відсутністю посадових осіб ТОВ "Фармафлекс" (а.с. 18-19).

Поряд з цим, вищезазначені наказ № 839 від 28.04.2015 року "Про призначення позапланової виїзної перевірки ТОВ "Фармафлекс" та направлення на проведення перевірки № 800, № 801 від 28.04.2015 року були отримані уповноваженим представником підприємства 29.04.2015 року о 14 год. 55 хв. (а.с. 11-12).

30.04.2015 року співробітниками Західної ОДПІ здійснено вихід за податковою адресою підприємства з метою проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "Фармафлекс", в результаті чого встановлено, що уповноваженим представником підприємства за довіреністю ОСОБА_2 витребуваних контролюючим органом документів підготовлено не було, а тому суб`єктом владних повноважень проведення перевірку не вбачалось за можливе. Вказані обставинпи зафіксованоі в акті Західної ОДПІ від 30.04.2015 року № 917/20-33-22-04-07/36987674 "Про ненадання до перевірки документів ТОВ "Фармафлекс".

Розглянувши звернення підрозділу органу державної податкової служби сектору податкового аудиту окремих платників управління податкового аудиту Західної ОДПІ від 13.05.2015 року, в.о. начальником Західної ОДПІ м. Харкова прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна ТОВ "Фармафлекс" від 13.05.2015 року (час прийняття рішення 17 год. 30хв.).

Залишаючи без задоволення подання Лозівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки, що кореспондує також з приписами пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Кодексу.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків п.п. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до п.81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: наравлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Поняття адміністративного арешту та безпосередній порядок його застосування урегульовано ст. 94 ПК України та Порядком застосування адміністративного арешту майна платника податків, який затверджено Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 568 (надалі-Порядок № 568).

Так, відповідно до ч. 94.1 та 94.2 ст. 94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника відповідного контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення (абз. 2 п. 94.5 ст. 94 ПК України).

Згідно п. 94.2 ст. 94 ПК України, арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин: платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

У відповідності до положень п. 3.2 Порядку № 568, за наявності однієї з наведених обставин керівник органу доходів і зборів (його заступник) приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

Таким чином, законодавець чітко передбачив прямопропорційну залежність необхідності застосування арешту майна платника податків виключно на підставі наявності обставин, передбачених, у даному випадку, п. 94.2.3 ст. 94 ПК України: платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

Вказана правова позиція узгоджується також з правовою позицією Вищого адміністративного суду, яка викладена в ухвалах від 25.04.2013 року № К/9991/49716/11 та від 30.07.2013 року № К/800/25506/13

Як свідчать матеріали справи, податковим органом не надано до суду безпосередніх доказів того, що підприємство не допустило фіхівців контролюючого органу до проведення позапланової перевірки чи відмовило Західній ОДПІ м. Харкова у проведенні такої перевірки.

Поряд з цим, Західна ОДПІ м. Харкова, обґрунтовуючи необхідність застосування умовного арешту на майно підприємства посилається виключно на акт від 30.04.2015 року № 917/20-33-22-04-07/36987674 "Про ненадання до перевірки документів ТОВ "Фармафлекс".

Тобто, контролюючий орган, як на підставу накладення умовного арешту на майно ТОВ "Фармафлекс", фактично посилається саме на факт ненадання підприємством витребуваних документів, що, в свою чергу, не узгоджується з приписами п. 94.2 ст. 94 ПК України.

Окрім того, відповідно до п. 4.3 Порядку № 568, рішення про застосування арешту майна платника податків надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається особисто під розписку: 1) платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; 2) іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Суд першої інстанції, виходячи із аналізу змісту вищезазначеної норми права, вірно зазначив, що остання передбачає два альтернативні способи інформування платника про наявність, зокрема, рішення про застосування арешту майна, а саме: безпосереднє вручення такого рішення під розписку; надіслання листом з повідомленням про вручення. При цьому правова конструкція цієї норми жодним чином не визначає черговості або не надає переваг у застосуванні податковим органом будь-якого із зазначених способів. Законодавець вказує на рівнозначність зазначених способів та можливість використання будь-якого із них за вибором податкового органу.

Однак, заявником, всупереч вищезазначених норм права, не надано суду ані доказів безпосереднього вручення платнику податків рішення Західної ОДПІ про застосування умовного адміністративного арешту майна ТОВ "Фармафлекс" від 13.05.2015 року під розписку, ані доказів направлення вказаного рішення за місцезнаходженням та/чи юридичною адресою підприємства (фіскального чеку, повідомлення про вручення поштового відправлення), ані доказів зазначення поштовою службою, в направленому податковим органом повідомленні про вручення поштового відправлення, причин такого невручення, як це передбачено вимогами ПК України.

Окрім того, зі змісту рішення про застосування адміністративного арешту майна від 13.05.2015року вбачається, що ТОВ "Фармафлекс" не було допущено фахівців Західної ОДПІ до проведення перевірки, у той час як актом від 30.04.2015 року № 917/20-33-22-04-07/36987674 "Про ненадання до перевірки документів ТОВ "Фармафлекс" зафіксовано лише факт ненадання підприємством витребуваних податковим органом документів.

Приймаючи до уваги, що суб`єктом владних повноважень не дотримано процедуру з`ясування та встановлення чітко визначених необхідних обставин для застосування до платника податків умовного адміністративного арешту, як того вимагають приписи п.п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України та належного повідомлення суб`єкта господарювання про наявність рішення про застосування адміністративного арешту майна від 13.05.2015 року, що, в свою чергу, створює перешкоди для реалізації відповідачем здійснення права на захист свого майна, а також покладає для нього додаткові обов'язки, визначає правову поведінку суб`єкта господарювання, чим порушує права та інтереси підприємства у сфері публічно-правових відносин, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про безпідставність та необґрунтованість спірного подання.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2015 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2015р. по справі № 820/4983/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5