Справа № 804/18702/14
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2015 рокусправа № 804/18702/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.,

представників сторін:

позивача : - ОСОБА_2 (дов.від 28.10.2014 року)

відповідача: - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2014р. у справі № 804/18702/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грантехнологія"

до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2014 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Грантехнологія" звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області в якому просило визнати протиправними дії та зобовязати відповідача відобразити показники (дані) податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за III квартал 2014 року за формою 1ДФ ТОВ «Грантехнологія» (ідентифікаційний код юридичної особи 35497656) в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку ТОВ «Грантехнологія», визнати податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за III квартал 2014 року за формою № 1ДФ ТОВ «Грантехнологія» таким, що поданий у день його фактичного отримання, а саме 24.10.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем вимог норм податкового законодавства в частині відмови в прийнятті податкової звітності засобами електронного звязку за формою 1ДФ у звязку з припущеннями стосовно можливої відсутності договору з МДЗУ.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2014 р. у справі № 804/18702/14 адміністративний позов ТОВ «Грантехнологія» до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії та зобовязано відповідача прийняти податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку ТОВ «Грантехнологія» за III квартал 2014 року за формою № 1ДФ датою його одержання 24 жовтня 2014 року.

Зобовязано відповідача відобразити показники (дані) податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за III квартал 2014 року за формою № 1ДФ ТОВ «Гідротехнологія» в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку (інтегрованій картці) ТОВ «Грантехнологія».

Матеріалами справи встановлено, що 24.10.2014 року ТОВ «Грантехнологія» направило відповідачу податкову звітність звітній податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку з доходів фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формою 1ДФ за 3 квартал 2014 року. При цьому зазначений податковий розрахунок не прийнятий податковим органом через заборону прийому звітності платника податків по електронній пошті та можливу відсутність договору з МДЗУ.

При вирішені спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідно до норм Податкового кодексу України та Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку в податкового органу відсутні правові підстави для відмови в прийнятті поданої звітності позивача.

Не погодившись з постановою суду, Державною податковою інспекцією у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2014 р. у справі № 804/18702/14, як таку що винесена з порушенням норм матеріального права. Податковий орган зазначає, що 23.10.2014 року ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська розірвано в односторонньому порядку договір від 03.06.2014 р. № НОМЕР_1 з позивачем через відсутність останнього за місцезнаходженням. Таким чином у звязку з припиненням взаємовідносин ДПІ з ТОВ «Грантехнологія» за вищевказаним договором скаржник не мав можливості прийняти податковий розрахунок.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не зявились представники відповідача.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, незявлення в судове засідання представників відповідача не перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, ТОВ «Грантехнологія» зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 23.10.2007 року та перебуває на обліку у ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська.

23.10.2014 року позивачем до податкового органу надіслано засобами електронного звязку звітний податковий розрахунок сум доходу нарахованого (сплаченого)на користь платників податку з доходів фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формою 1 ДФ.

Даний податковий розрахунок не прийнятий відповідачем у звязку із забороною прийому звітності по електронній пошті, що підтверджується квитанцією №1. У квитанції зазначено, що податкову звітність не прийнято у звязку з можливою відсутністю договору з МДЗУ.

Не погодившись з діями податкового органу, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що порушують права та законні інтереси субєкта господарювання позивач звернувся до суду.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з п.48.3 ст.48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Відповідно до приписів п.48.4 ст.48 Податкового кодексу України у окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період

Згідно з п. 49.8. ст. 49 Податкового кодексу України, прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Відповідно до п.49.11 ст.49 Податкового кодексу України, у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобовязаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

З огляду на викладене колегія суддів доходить висновку, що за платником податку закріплено обов'язок щодо подання податкової декларації за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями п. 46.5 ст. 46 Податкового кодексу України центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та яка може бути не прийнята податковим органом виключено у разі заповнення такої декларації з порушенням вимог п. 48.3 та п.48.4 ст. 48 Податкового кодексу України.

Колегією суддів встановлено, що звітний податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку з доходів фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формою 1ДФ за звітний період 3 квартал 2014 року направлені до контролюючого органу, однак не врахований як податкова звітність у зв'язку із розірванням податковим органом в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів з причин встановлення відсутності позивача за місцем реєстрації ( як зазначено відповідачем в апеляційній скарзі).

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Тобто, договір може бути розірвано або за згодою сторін, або за рішенням суду, або у випадках, встановлених у самому договорі.

Оскільки позивач своєї згоди на розірвання договору «Про визнання електронних документів» не надавав і відповідного рішення судом не виносилось, - зазначений договір розірвано відповідачем в односторонньому порядку.

Проте, відповідно до вимог пункту 4 розділу 6 договору «Про визнання електронних документів», податковий орган має право розірвати договір в односторонньому порядку лише у двох випадках: 1) не надання позивачем нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих; 2) зміна позивачем місця реєстрації.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання відповідача на довідку про встановлення місцезнаходження позивача для скасування договору «Про визнання електронних документів» з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців» передбачено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення органів державної влади, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Згідно з ч.3 ст. 18 цього Закону, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Тобто, єдиним доказом зміни юридичною особою місцезнаходження є дані з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до матеріалів справи, у договорі про визнання електронних документів від 03.06.2014 року № 030620141 місцезнаходженням позивача є: 49101, м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, буд. 24, офіс 77.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців, вбачається, що станом на 28.10.2014 року місце знаходженням позивача є: 49101, м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, буд. 24, офіс 77.

Таким чином, місцезнаходження позивача станом на 24.10.2014 року, тобто станом на день прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, не змінилось.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем у цьому випадку цілком безпідставно зроблено висновки щодо відсутності позивача за юридичною адресою, а тому розірвання податковим органом договору про визнання електронних документів з мотивів відсутності позивача за місцезнаходженням є безпідставним, а отже безпідставною є і не врахування як податкової звітності податкового розрахунку у зв'язку із розірванням податковим органом в односторонньому порядку договору «Про визнання електронних документів» з причин встановлення відсутності позивача за місцем реєстрації.

Крім того, положеннями п. 7 розд. ІІІ Інструкція № 233, передбачено, що підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є: його відповідність затвердженому формату (стандарту); підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов'язковими для звітів в паперовій формі за умов, встановлених в статтею 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис»; чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/ блокований).

За змістом цього ж п. 7 розд. ІІІ вказаної Інструкції, при поданні податкових документів в електронній формі телекомунікаційними каналами зв'язку платник податків та органи ДПС повинні додержуватися певного порядку. Зокрема, перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним (пп. 7.4 п. 7 розд. ІІІ Інструкції).

Разом з тим, підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС (пп. 7.5 п. 7 розд. ІІІ Інструкції).

Якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС (пп. 7.6 п. 7 розд. ІІІ Інструкції).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, жодних документальних доказів направлення ДПІ письмових повідомлень про відмову у прийнятті податкового розрахунку сторони до суду не пред'явили.

Таким чином судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про не прийняття відповідачем повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем жодним чином не доведено правомірності спірного рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2014р. у справі № 804/18702/14 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2014р. у справі № 804/18702/14 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко