Справа № 717/1005/15-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 717/1005/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Телешмана О.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

07 липня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Кельменецького районного суду Чернівецької області від 04 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Кельменецької селищної ради Кельменецького району Чернівецької області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5 про визнання частково незаконним та часткове скасування рішень сесії Кельменецької селищної ради,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Кельменецького районного суду Чернівецької області з позовом до Кельменецької селищної ради Кельменецького району Чернівецької області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5 про визнання частково незаконним та часткове скасування рішень сесії Кельменецької селищної ради.

Ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 04 червня 2015 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В судовому засіданні представники позивача підтримали доводи апеляційної скарги та просили суд задовольнити її.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Третя особа - ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду надіслав заперечення на апеляційну скаргу, а також просив суд здійснювати розгляд справи без його участі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників позивача, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач подала до Кельменецького районного суду позовну заяву, у якій просить визнати частково недійсним та скасувати рішення Кельменецької селищної ради Чернівецької області в частині затвердження протоколу встановлення та погодження меж земельної ділянки ОСОБА_5 від 15.08.2012 року № 253-13/12; п.10, п.10.1, п.10.2, п.10.3. п.10.4 рішення 15 сесії 6 скликання Кельменецької селищної ради Чернівецької області «про внесення змін до рішення та затвердження технічної документації на земельні ділянки ОСОБА_5 за адресою вул.. Гагаріна, 24 смт. Кельменці № 229-15/12 від 09.11.2012 року, згідно якого йому передано безоплатно у власність земельну ділянку площею0,15 га для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва та земельну ділянку площею 0,0956 для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва сінокосіння і випасання худоби, які стали підставою для виготовлення свідоцтв про право власності на земельні ділянки.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до Земельного кодексу України селищна рада має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Тому, при здійсненні повноважень власника землі рада є не суб'єктом владних повноважень у тому значенні цього терміна, в якому його вжито у пункті 1 частини першої статті 17 КАС, а рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію свого права розпоряджатися землею.

Як видно із матеріалів справи позивачка оспорює рішення, які є правовими актами індивідуальної дії. Такі правові акти породжують права й обов'язки тільки тих суб'єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб'єктів), яким його адресовано. Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Таким чином, відсутність у будь-кого (крім власників вказаних земельних ділянок), в тому числі і позивача, прав чи обов'язків у зв'язку із оскаржуваними рішеннями не породжує для останньої і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Крім того, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суд першої інстанції, що спір у даній справі не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто нормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне і вимоги позивачки не стосуються захисту її прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади.

Критеріями розмежування справи цивільного судочинства від справи адміністративного судочинства є одночасно: суб'єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин. Крім того, земельні відносини поділяються на публічні та приватні. Відповідно і спори в таких відносинах можуть бути як публічно-правовими, так і приватно - правовими (цивільними).

Територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов'язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Таким чином, при прийнятті оскаржуваних рішень Кельменецька селищна рада діяла як суб'єкт цивільних правовідносин, як власник землі.

Отже правовідносини, які склались між сторонами, стосуються захисту права та підстав набуття права власності (користування) на земельну ділянку та припинення цього права, і позивачі мають право порушувати питання про захист їх порушеного права, зокрема щодо законності передачі земельної ділянки у користування іншій особі без дотримання встановленого порядку. Тобто в даному випадку виник спір про право, а не спір між фізичною особою та суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, а тому даний спір не є публічно-правовим, оскільки виник спір про право, який належить до компетенції загальних судів.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 199 та частини 1 статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з наведеного, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстави для її скасування відсутні.

Таким чином, в порядку статті 200 КАС України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Кельменецького районного суду Чернівецької області від 04 червня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В.

ОСОБА_6