Справа № 2-а-101/11
Суддя: Крамар О. В.
Дата ухвалення: 2011-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області
Справа № 2-а-101/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2011 Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Дрогобичі Львівської області про зобовязання проведення перерахунку пенсії, -

в с т а н о в и в :

16 грудня 2010 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить: - визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м.Дрогобичі Львівської області неправомірними в частині відмови в перерахунку йому пенсії у відповідності зі ст..ст. 50, 54, 67,71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи»; - зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м.Дрогобичі провести перерахунок його пенсії з 01.01.2008 року і до дати набрання законної сили рішення суду, у відповідності до ст.ст.. 50, 54, 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи»; в разі, якщо суд вважає строк його звернення до суду з позовними вимогами понад 6 місяців пропущеним, просить його поновити у звязку з прийняттям ЗУ № 1691 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами», а також враховуючи положення Рішення Конституційного Суду України № 19-рп/2010 від 09.09.2010 року у справі 1-40/2010, просить поновити строки оскарження до 1 (одного) року та вважати його позовні вимоги щодо проведення перерахунку з 01.01.2008 року законними, про що просить винести окрему ухвалу суду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він є потерпілим від аварії на ЧАЕС 1-ої категорії, інвалідом І групи по захворюваннях, повязаних з роботами по ліквідації наслідків аварії ЧАЕС, що підтверджується довідкою № 321794, серія ЛВА-1.

Він отримує пенсію в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі. У зв'язку з тим, що розмір пенсії, яку йому фактично виплачують був значно нижчим, ніж встановлено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи», 11.01.2010 року він звернувся до УПФУ в м. Дрогобичі із заявою про перерахунок державної та додаткової пенсії, тобто приведення основної державної та додаткової пенсії у відповідність до чинного законодавство, але відповідач залишив його заяву без розгляду.

В зв'язку з цим, він звернувся до Головного управління пенсійного фонду України по Львівській області про перерахунок державної та додаткової пенсії, тобто приведення основної державної та додаткової у відповідність до чинного законодавства, однак Головне управління ПФУ у Львівській області йому відмовляє у перерахунку спираючись на нормативні акти , які суперечать чинному законодавств України.

У своїй відмові Управління Пенсійного фонду України посилається на ряд Постанов Кабінету Міністрів України, та не знаходить підстав для перерахунку пенсії. Але, з огляду на те, що постанови Кабінету Міністрів України є підзаконними нормативно-правовими актами, а у разі виникнення колізії між Постановами КМ України та нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи»застосуванню підлягають положення останнього, вважає відмову у перерахунку йому пенсії з боку відповідача такою, яка порушує його законні права.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає

Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»визначені розміром пенсії по інвалідності залежно від групи інвалідності.

Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок виплат не порушуючи положень вищевказаного Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом.

Законом України «Про державний бюджет на 2008 рік та внесення змін в деякі законодавчі акти України»визначені показники підвищеного розміру мінімальної пенсії за віком. Законом України «Про державний бюджет на 2008 та внесення змін до деяких законодавчих актів»встановлено наступні розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність: з 01.01.08 - 480грн, 01.04.08.-481 грн, з 01.07.08.р - 482 грн, з 01.10.2008 .

Законом України «Про державний бюджет на 2009»встановлено розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність: з 01.01.09 - 498 грн, а ЗУ «Про внесення змін до Закону України «Про держаний бюджет на 2009 рік»»від 06.11.2009 р. №1715 - з 01.11.2009.-573 грн . з 01.01.2010 р.-695, 3 01.04.2010-706 грн, з 01.07.2010 р-709 грн, з 01.10.2010р.-723, з 01.12.2010р-734.

Таким чином, починаючи з 01.01.2008 року по теперішній час, відповідач проводить помилкове, протизаконне нарахування йому основної та додаткової йому пенсії, при цьому їх розмір значно нижчий, ніж передбачено ст.. ст.. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.» Розмір пенсії, який йому був нарахований та фактично виплачений відповідачем за період з 01.01.2008 року по листопад 2010 року вказаний у відповідній довідці. Його пенсія державна і додаткова разом повинна була бути не менше, ніж 11 мінімальних пенсій за віком і становити не менше, ніж :

з 01.03.2008р 470*11=5170 на 1 місяць=5170,00грн

з 01.04.2008р 481*11=5291*3міс.=15873,00

з 01.07.2008р 482*11=5302*3міс.=15906,00грн

з 01.10.2008р 498*11=5478*13міс=71214,00грн

з 01.11.2009р. 573*11=6303*2міс=12606,0грн

з 01. 01.2010р 695*11=7645*3міс=22925,00грн

з 01.04.2010р 706*11=7766,*3 міс= 23298,00грн

з 01.07.2010. 709*11=7799*3міс=23398,00 грн

з 01.10.2010. 723*11=7953*2міс=15906,00 грн

з 01.12.2010. 734* 11=8074* 1міс=8074грн

Разом: 215000,00грн

Відповідно до зазначеного, відповідач повинен був самостійно провести перерахунок призначеної йому основної та додаткової пенсій. Однак відповідач перерахунку пенсії не провів. Пенсію за вказаний період він отримав в розмірі: 87707,00 грн згідно довідок 10773, 10774, 10775 від 01.12.2010р і 11140,00грн від 15.12.2010.р.

Таким чином він недоотримав :7)00=127293,00грн.

Відповідно до ст.ст. 99, 100 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідач здійснював йому нарахування самостійно, він не є спеціалістом в області соціального захисту, не зобовязаний проводити перевірку розрахунків відповідача, який є одним з органів, уповноваженим на виконання функцій державного управління, і він не проводив таку перевірку. При цьому він вважав, що відповідач діє у відповідності до вимог законодавства, а достовірно довідався про порушення його прав відповідачем лише з особистого звернення до пенсійного фонду у квітні 2010 року. Таким чином він вважає, що його строк звернення до суду з цими позовними вимогами не пропущений. Але якщо суд буде вважати, що цей строк в якійсь його частині ним пропущений, то просить врахувати, що перехід на розгляд справ даної категорії за нормами адміністративного судочинства було здійснено лише після винесення зазначеного Рішення Конституційного Суду України від 9 вересня 2010 р., яке стало відомим лише наприкінці листопада цього року. До винесення цього Рішення і його публікації діяли норми цивільно-процесуального законодавства і норма ст. 87 ЦК України, відповідно до якої строк позовної давності щодо позовних вимог даної категорії становив 3 роки.

Таким чином, діючи згідно чинного законодавства він на період до 1 січня 2011 року міг розраховувати на застосування по відношенню до нього трьохрічного строку позовної давності до подачі позову, тобто за період з січня 2008 р. При цьому він не міг передбачити, що його право на звернення до суду із заявленими в цій позовній заяві позовними вимогами буде так істотно обмежене по строках державними органами і його поставлять у нерівні умови з тими громадянами, які звернулися до суду в період до серпня - листопада 2010 р. Навіть цю обставину він рахує достатньою підставою для поновлення строку звернення до суду за період, що перевищує 6 місяців і в цілому за 3 роки до цього його звернення.

Ухвалою судді від 26 січня 2011 року позов в частині позовних вимог щодо зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01 січня 2008 року по 16 червня 2010 року залишено без розгляду в звязку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідач у своєму заперечені № 1094/03-20 від 14 лютого 2011 року позов не визнав, покликаючись на постанови Кабінету Міністрів України: № 1 від 03.01.2002 року «Про підвищення розміру пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету»; № 530 від 28.05.2008 року «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»та № 654 від 16.07.2008 року «Про Державний бюджет України на 2008 рік».

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, інвалідом І-ої групи, що підтверджується довідкою № 321794, серія ЛВА-1 виданою МСЕК 20.03.2008 року.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ. Згідно ст. 54 наведеного Закону, пенсія по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатись за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»(ч.3 ст. 54 із змінами, внесеними згідно із Законом №3108-ІУ від 17.11.2005р.).

Статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»було встановлено, що особам, віднесеним до категорії 1, а саме інвалідам I групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком, статтею 54 передбачено державна пенсія особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам 1- ої групи 10 мінімальних пенсій за віком.

Але, до зазначеної статті відповідно до Закону від 28. 12.2007 року №107-УІ були внесені зміни, після чого передбачено виплачувати додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Конституційний суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень (зокрема рішення №10-рп/2008 від 22.05.2008 року ), і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту зі сторони держави. Зокрема, до них належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсаціях, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається.

У відповідності до частини 3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам віднесеним до 1,2,3,4 категорії. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет на відповідний рік (ч.3 ст.4 Закону України «Про прожитковий мінімум»від 15.07.1999 №966-14).

Крім того, у відповідності до п.1, п.6 ст.92 Конституції України, ст.71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», дія положень зазначеного Закону не може призупинятись іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону. Абзацом 2 преамбули, п.16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення і те, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначені Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05.10.2000 року №2017-111, у відповідності до ст.17 якого до основних державних соціальних гарантій включаються мінімальний розмір пенсії за віком. Частиною 2 зазначеною статті встановлено що основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ст.19 цього Закону виключно законами України визначається мінімальний розмір пенсій за віком.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», інвалідам I групи виплачується додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком, також відповідно до ст. 54 зазначеного Закону України інвалідам I групи виплачується державна пенсія в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до частини З статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Кабінет Міністрів України не уповноважений Законом № 796-ХІІ зменшувати встановлені останнім конкретні розміри доплат, пенсій і компенсацій, зокрема допомоги на оздоровлення. Навпаки, у частині 1 статті 67 зазначеного Закону встановлено, що ці розміри підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

У Законі № 796-ХІІ викладено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, оскільки відповідно до частини 1 статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом № 796-ХІІ, є безпідставним .

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Здійснюючи нарахування та виплату пенсії позивачу, відповідач не діяв у спосіб передбачений Законом України, тобто не здійснював нарахування та виплату у розмірі визначеному Законом, а здійснювали нарахування та виплату у розмірі визначеному підзаконним нормативним актом, що є протиправним.

В постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», звернуто увагу, що оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого Закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії.

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року було визнано такими, що не відповідають Конституції окремі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», зокрема зупинення законом про Державний бюджет України дії інших Законів України, щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших Законів України, встановлення іншого правового регулювання відносин, ніж передбачено Законами України.

При вирішенні даної конкретної справи, суд також керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідачем не доведено суду правомірність відмови в перерахунку пенсії по інвалідності позивачу, в свою чергу доводи позовної заяви знайшли підтвердження матеріалами справи, а тому суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 .

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач дізнався про порушення права на виплату пенсії в січні 2010 року.

З відповіді УПФУ м.Дрогобича вбачається, що свої дії щодо виплати державної та додаткової пенсії, відповідач аргументує з посиланням на Постанову Кабінету Міністрів України «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»від 28.05.2008р., № 530, якою встановлені виплати постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС.

З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним визнати протиправною бездіяльність УПФУ у м.Дрогобичі, по невиконанню за період часу з 16.06.2010 року по день розгляду справи, тобто по 14.02.2011 року, приписів ст. ст. 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка призвела до порушення прав позивача на своєчасне нарахування та отримання державної та додаткової пенсії, а також зобовязати відповідача зробити позивачу перерахунок пенсії та здійснити йому виплати у відповідності до ст. ст. 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 16.06.2010 року .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 22, 46 Конституції України, ст.ст. 49, 50, Ч.4 ст.54, 67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ, ст. 87 Закону України „Про пенсійне забезпечення" №3108-ІУ від 17.11.2005 року. Постановою КМУ„Про підвищення розмірів пенсії, призначених відповідно до ч.4 ст.54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи" №894 від 13.07.2004 року, ст.ст. 8, 9, 18, 71, 158-163, 167,183-2 КАС України ,-

п о с т а н о в и в :

Позов задоволити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м.Дрогобичі, щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 - протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Дрогобичі Львівської області нарахувати державну пенсію ОСОБА_1 у розмірі 10-ти мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та виплатити її, починаючи з 16.06.2010 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Дрогобичі Львівської області нарахувати ОСОБА_1 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та виплачувати її щомісячно, починаючи з 16.06.2010 року з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду підлягає до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Постанова виготовлена в нарадчій кімнаті.

Суддя _________________ О.В. Крамар