Справа № 872/4017/15
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2015 рокусправа № 1170/2а-2856/11 (2-кас/811/15/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Іванова С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кіровоградської митниці ДФС на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 січня 2015 року у справі № 1170/2а-2856/11 (2-кас/811/15/14) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів" до Кіровоградської митниці ДФС про скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в:

Приватне акціонерне товариство Завод модифікованих жирів звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення Кіровоградської митниці Кіровоградської митниці Міндоходів від 19 липня 2011 року №21 про визначення грошового зобов'язання зі сплати ввізного мита у сумі 441 180,89 грн. і штрафних санкцій у сумі 110 295,22 грн. та № 22 про визначення суми грошового зобов'язання зі сплати податку на додану вартість у сумі 125 268,53 грн. і штрафних санкції у сумі 31 317,13 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначало, що під час митного оформлення митна вартість товару визначена за першим методом за ціною договору щодо товарів, як імпортуються. Під час проведення перевірки митний орган зазначив про помилкове визначення коду товару за Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності, внаслідок чого донарахував позивачу суму, що не була включена до митної декларації. Проте такі дії митного органу позивач вважав протиправними, оскільки саме на підставі консультацій з митним органом позивачем була визначена митна вартість товару. Крім того, посилання митного органу на безпідставне невключення позивачем вартості проектних робіт за контрактом у декларації митної вартості позивач вважає безпідставними, оскільки у митного органу сплинув строк у 1095 днів для визначення суми грошового зобовязання.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2011 року, залишеною без зміни ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2012 року, адміністративний позов задоволено. Ухвалою Вищого адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року касаційну скаргу Кіровоградської митниці Міндоходів задоволено частково, постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2012 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд. Суд касаційної інстанції зазначив про необхідність дослідження дотримання митним органом вимог статті 69 Митного кодексу України при здійсненні митного контролю псля пропуску товарів і транспортних засобів, зокрема наявності такої підстави для його здійснення як письмове розпорядження керівника митного органу або ооби, яка його заміщує, а також дотримання митним органом процедури здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів після закінчення операцій їх митного контролю, митного оформлення та пропуску через митний кордон України. Крім того зазначено про необхідність встановлення методу, за яким митний орган здійснював визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну та виконання митним органом обовязку щодо послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 січня 2015 року адміністративний позов задоволено. Суд скасував податкові повідомлення-рішення Кіровоградської митниці №21 від 19 липня 2011 року, яким визначено суму грошового зобовязання зі сплати ввізного мита у сумі 441180,89 грн. та штрафних санкцій 110295,22 грн. та №22 від 19 липня 2011 року, яким визначено суму грошового зобовязання зі сплати податку на додану вартість у сумі 125268,53 грн. та штрафних санкцій 31317,13 грн.

Не погодившись із рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Апелянт зазначає, що підставою для прийняття одно зі спірних податкових повідомлень-рішень стало встановлення факту того, що позивачем не було включено суму 2710841,50 рос. руб., яка складається з 2500000,00 рос. руб вартості проектних робіт, 45000,00 рос. руб вартості додаткових проектних робіт, 165841,50 рос. руб вартості розробки програмного забезпечення автоматизованої системи управління двома котлами і загально котельним обладнанням. Зазначена сума правомірно донарахована відповідачем до митної вартості товарів. Також апелянт зазначає, що ним податкове зобовязання визначено в межах 1095-денного строку, проте направлено з порушенням зазначеного, що виключає наявність підстав для висновку про порушення ним такого строку.

Колегією суддів в порядку статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України здійснено процесуальне правонаступництво відповідача з Кіровоградської митниці Міндоходів на Кіровоградську митницю Державної фіскальної служби.

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У відповідності до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, 12 жовтня 2007 року, 25 грудня 2007 року та 10 вересня 2008 року ТОВ Завод модифікованих жирів уклало з іноземними компаніями контракти стосовно поставки обладнання для очистки і сушки насіння маслинних культур. Під час митного оформлення митна вартість товарів, імпортованих за контрактом від 25.12.2007 року №201, визначена позивачем за першим методом за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Обладнання в межах дії дозволів ввезено на митну територію України. Кіровоградською митницею здійснені відповідні митні оформлення. Суми податкового зобовязання (ввізне мито і податок на додану вартість) Кіровоградською митницею визначалися з урахуванням відповідних рішень про віднесення товарів до класифікаційних групувань за заявами ТОВ Завод модифікованих жирів. 24 травня 2011 року Кіровоградською митницею винесено наказ №229 про проведення планової перевірки ТОВ Завод модифікованих жирів з питань дотримання вимог митного законодавства. За результатами планової перевірки стану дотримання позивачем законодавства України з питань митної справи Кіровоградською митницею 11 липня 2011 року складено акт №0006/0/901000000/НОМЕР_1, яким встановлено порушення позивачем ОСОБА_1 правил інтерпретації класифікації товарів, приміток 3, 4 до Розділу ХVІ УКТ ЗЕД, затверджених Законом України Про митний тариф України, статті 267 Митного кодексу України та донараховано відповідні платежі (неправильно розраховані суми ввізного мита і податку на додану вартість при митному оформленні обладнання за контрактами від 12 жовтня 2007 року та від 10 вересня 2008 року, у зв'язку з помилкою у визначені коду товару за Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності, не включено у декларацію митної вартості обладнання за контрактом від 25 грудня 2007 року вартість інженерних і дослідно-конструкторських робіт, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів). 19 липня 2011 року Кіровоградською митницею винесено податкові повідомлення-рішення: №21 яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем: мито на товари, що ввозяться на субєктами підприємницької діяльності в сумі 551476,11 грн. з яких за основним платежем 441180,89 грн. та 110295,22 штрафних (фінансових) санкцій та №22 яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість з товарів увезених на територію України в сумі 156585,66 грн. з яких 125268,53 грн. основного платежу та 31317,13 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Щодо протиправності спірного податкового повідомлення рішення від 19 липня 2011 року № 21.

Так, відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно ч.1ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою. За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відтак, якщо митний орган, приймаючи вантажну митну декларацію, самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобовязань, за винятком випадку коли за наслідками службової перевірки або розгляду кримінальної справи встановлено змову між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обовязкових платежів.

Як вбачається з матеріалів справи, Кіровоградською митницею ДФС було самостійно визначено вартість товарів за першим методом визначення митної вартості. Таким чином, у відповідача відсутні правові підстави для прийняття податкового повідомлення-рішення №21 від 19 липня 2011 року про донарахування податкових зобов`язань за платежем, що й зазначено судом першої інстанції.

Щодо протиправності спірного податкового повідомлення рішення від 19 липня 2011 року № 22.

Пунктом 54.4. статті 54 Податкового Кодексу України передбачено, що у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію спеціальної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території спеціальної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, митний орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобовязання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Митним органом було встановлено, що позивачем при митному оформленні товару - обладнання за ВМД не було включено суму 2710841,50 рос. руб., яка складається з 2500000,00 рос. руб вартості проектних робіт, 45000,00 рос. руб вартості додаткових проектних робіт, 165841,50 рос. руб вартості розробки програмного забезпечення автоматизованої системи управління двома котлами і загально котельним обладнанням, донарахував податковий платіж з податку на додану вартість.

Відповідно до п.102.1. ст.102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобовязань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Як вбачається з матеріалів справи, від дня подання податкової декларації 15 липня 2008 року до винесення податкового повідомлення-рішення з податку на додану вартість - 19 липня 2011 року минуло більше ніж 1095 днів, що виключає у митного органу правові підстави для визначення податкового зобовязання у звязку з пропуском граничний строк, встановленого статтею 201 Податкового кодексу України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції щодо протиправності спірних податкових повідомлень-рішення та вважає, що доводи апеляційної карги зазначених висновків не спростовують та не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення не допущено порушень норм матеріального і процесуального права, а викладені в ньому висновки відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Кіровоградської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 січня 2015 року у справі № 1170/2а-2856/11 (2-кас/811/15/14) - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко