Справа № 807/3509/14
Суддя: Гебеш С. А.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2015 рокум. Ужгород№ 807/3509/14

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С.А.

при секретарі судового засідання - Приходько Т.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивач - не з'явився;

представника позивача - ОСОБА_1

представник відповідача - Борсенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Громадянина Італії ОСОБА_5 до Свалявської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Громадянин Італії ОСОБА_5 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Свалявської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 14 квітня 2014 року Свалявською ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області винесено податкове повідомлення-рішення №/939/1700/НОМЕР_1, яким ОСОБА_5 донараховано податок до сплати орендної плати за землю у розмірі 159926,10 грн., в т.ч. штрафна санкція в розмірі 32393,00 грн. Підставою для винесення оскаржуваного позивачем податкового повідомлення-рішення став Акт камеральної перевірки №849/1700 від 31.03.2014 року, яким нараховано відповідачу до сплати заборгованість з орендної плати за землю з урахуванням штрафної санкції на суму 159926,10 грн. за період з 11.01.2011 року по 31.12.2013 року через невиконання вимоги Податкового кодексу України щодо подання податкової декларації з орендної плати за землю державної або комунальної власності.

З вказаними вище документами, позивач не погоджується та просить суд визнати такі протиправними та скасувати в судовому порядку, оскільки такі порушують охоронювані законом права та свободи позивача, та такі прийняті з порушенням норм чинного законодавства.

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив суд даний адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення даного адміністративного позову заперечив, посилаючись на те, що позивач згідно норм Земельного кодексу України та Податкового кодексу України зобов'язаний сплачувати земельний податок та подавати звітність щодо такого податку, проте в порушення норм чинного законодавства позивачем такого не зроблено.

Крім цього, відповідач посилається на те, що він в даному випадку діяв в межах та спосіб встановлений чинним законодавством, а тому позовні вимоги позивача необґрунтовані та не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому є такими, що не підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Так, як встановлено судом в ході судового розгляду та вбачається із матеріалів даної адміністративної справи між фізичною особою нерезидентом, що не є суб'єктом господарювання, без реєстрації місця проживання в Україні між громадянином Італії ОСОБА_5 та Свалявською міською радою у 2011 році було укладено договір оренди земельної ділянки, за яким у користування терміном на 10 років було отримано дві земельні ділянки: площею 26611,00 кв.м. кадастровий номер: НОМЕР_2 та площею 140,00 кв.м. кадастровий номер: НОМЕР_3, за адресою: АДРЕСА_1 з визначеним щомісячним розміром орендної плати 542,58 грн.

У відповідності до п. 36 Договору оренди земельної ділянки останній набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Державна реєстрація договору проведена 17.06.2011 року за №00016. Фактична передача земельної ділянки в користування за актом відбулася 08.11.2011 року.

Крім цього, суд також вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Згідно вимог ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Слід також зазначити, що абз. 2 ст. 25 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що орендар земельної ділянки зобов'язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку, що в даному випадку було зроблено позивачем та такий приступив до використання земельної ділянки з 01.06.2011 року, так як такий договір було зареєстровано у встановленому законом порядку 17.06.2011 року, що підтверджується копією відповідного договору, що міститься в матеріалах справи.

Відповідно до п. 288.4. ст. 288 Податкового кодексу України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Відповідно до п. 288.7 ст. 288 Податкового кодексу України податковий період, порядок бчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Таким чином законодавством обмежено коло питань, що визначаються самостійно орендодавцем (власником) і орендарем у договорі оренди з приводу орендної плати, та до таких питань належить виключно розмір та умови внесення орендної плати, в той час податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати регулюється вимогами статей 285-287 Податкового кодексу України.

У відповідності до вимог п. 286.5 ст. 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до першого липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку. Обов'язок сплати настає з першого числа місяця набуття права користування земельною ділянкою, тобто в даному випадку саме з 01.06.2011 року, так як реєстрацію даного договору було проведено 17.06.2011 року.

Проаналізувавши положення ст. 286 ПК України суд зазначає, що фізичні особи, а в даному випадку позивач, не подають до податкового органу податкових декларацій. Натомість податковий орган самостійно нараховує розмір плати за землю за базовий період та забезпечує надсилання орендарю податкового повідомлення рішення раз в році до 01 липня, що в даному випадку відповідачем зроблено не було.

Таким чином, у відповідності до приписів п. 286.5 ст. 286 ПК України, відповідач повинен був до 1 липня поточних років (2011- 2013 р.) нараховувати позивачу - фізичній особі, орендну плату у розмірі визначеному договором оренди, та приймати відповідне податкове повідомлення-рішення.

В ході судового розгляду відповідач не надав доказів, що ним вказані нарахування позивачу орендної плати здійснювались та відповідні податкові повідомлення згідно з п. 286.5 ст. 286 ПК України приймались та надсилались позивачу.

Натомість податковим органом винесено оскаржуваний позивачем акт камеральної перевірки №849/17000 від 31.03.2014 року, та в якому зазначено саме порушення позивачем норм п.286.2 ст. 286 ПК України - неподання податкової декларації з податку на землю за 2011,2012,2013 рік внаслідок чого податковим органом нараховано орендну плату за земельну ділянку в сумі 127532,88 грн., та застосовано штрафні санкції за неподання звітності в розмірі 25 %.

Проте, дії відповідача по проведенню камеральної перевірки за №849/17000 від 31.03.2014 року є протиправними та вчинені з порушенням норм чинного законодавства.

Так, нормами п.75.1 ст. 75 ПК України чітко передбачено, що Органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Згідно норм п.п. 75.1.1. п.75.1 ст. 75 ПК України встановлено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Основним завданням камеральної перевірки є перевірка складання податкових декларацій і розрахунків, що включає в себе арифметичний підрахунок підсумкових сум податкових зобов'язань, що підлягають сплаті до відповідного бюджету або бюджетному відшкодуванню, та перевірка правильності застосування ставок податків і податкових пільг, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування; виявлення арифметичних або методологічних помилок.

Виходячи з вищевикладеного, жодної правової та законодавчої підстави для проведення камеральної перевірки, оформленої Актом камеральної перевірки №849/17000 від 31.03.2014 року, в відповідача не було, так як п.286.5 ст. 286 ПК України чітко передбачено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що даний акт складено податковим органом з грубими порушеннями податкового законодавства, так як позивач звільнений від подання декларацій, а тому дії відповідача по складанню такого слід визнати протиправними.

Відповідно, податкове повідомлення-рішення від 14.04.2014 року №, прийняте на підставі вищевказаного акту є незаконним та таким, що винесено з грубим порушенням вимог податкового законодавства України та не може бути підставою для нарахування податкового боргу на зазначену в ньому суму, а тому підлягає частковому скасуванню, виходячи з наступного.

В ході судового розгляду даної адміністративної справи судом було встановлено, що Актом камеральної перевірки №849/17000 від 31.03.2014 року встановлено відсутність сплати з сторони позивача по справі сум орендної плати за землю на протязі трьох років з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року. Відповідно, податковий орган за податковим повідомленням - рішенням від 14.04.2014 року № нараховує сплату орендної плати за 36 календарних місяців та застосовує на цю суму штрафну санкцію (3542,58 грн. х 36 = 127532,88 грн. + 25% (штрафна санкція) та штрафну санкцію за кожен випадок неподання податкової декларації 3x170,00 грн.).

Враховуючи, що податкове повідомлення рішення від 14.04.2011 року винесене не в спосіб визначений ст. 286 ПК України, та Відповідачем відповідні податкові повідомлення рішення про нарахування орендної плати не приймались, застосування штрафної санкції є безпідставним.

Враховуючи, що обов'язку сплати орендної плати за землю в ОСОБА_5 настав з 01.06.2011 року - перше число місяця реєстрації договору оренди земельної ділянки вимога що сплати податкового боргу за період з 01.01.2011 року по 31.05.2011 року в сумі 17712,90 грн. є безпідставною, а тому податкове повідомлення рішення в цій частині підлягає визнанню протиправним та скасуванню в частині нарахування грошового зобов'язання за основним платежем на суму 17712,90 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 32393,22 грн.

В той же час з огляду на приписи ст. 206 Земельного кодексу України, ст. 288 Податкового кодексу України та з врахуванням того, що позивач не заперечує самого факту наявності в нього обов'язку сплати орендної плати за користування земельними ділянками, а позовні вимоги базуються виключно на процедурних порушеннях відповідача допущених при нарахуванні орендної плати, суд вважає правомірним нарахування орендної плати відповідачем за період з 01.06.2011 року по грудень 2013 р. включно. Відповідно податкове повідомлення рішення від 14.04.2014 року №/939/1700/НОМЕР_1 в цій частині суд залишає в силі.

Згідно п.56.21 ст.56 ПК України у разі коли норма кодексу чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі цього кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно - правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платника додатків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

За таких обставин, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення даного адміністративного позову частково, а саме визнання протиправним і скасування податкового повідомлення рішення від 14 квітня 2014 року №/939/1700/НОМЕР_1 в частині нарахування грошового зобов'язання за основним платежем на суму 17712,90 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 32393,22 грн. та визнання протиправними дій Свалявської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області по проведенню камеральної перевірки, результати якої оформлено Актом камеральної перевірки №849/17000 від 31.03.2014 року.

Згідно ч. ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Пунктом 21 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" визначено, що від сплати судового збору звільняються органи доходів і зборів, - у справах, пов'язаних з питаннями, що стосуються повноважень цих органів. Тобто відповідач звільнений від сплати судового збору.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Враховуючи, що в даному випадку даний адміністративний позов задоволено частково на користь позивача та при поданні позовної заяви до суду позивачем сплачено 10% суми майнової вимоги, а саме 319,85 грн., суд приходить до переконання, що в даному випадку слід стягнути з позивача на користь Державного бюджету судовий збір у розмірі 1439,33 грн. у відповідності до задоволеної частини позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 2, 17, 71, 86, 94, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Громадянина Італії ОСОБА_5 до Свалявської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Свалявської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області від 14.04.2014 року №/939/1700/НОМЕР_1 в частині нарахування грошового зобов'язання за основним платежем на суму 17712,90 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 32393,22 грн.

Визнати протиправними дії Свалявської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області по проведенню камеральної перевірки, результати якої оформлено Актом камеральної перевірки №849/17000 від 31.03.2014 року.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з громадянина Італії ОСОБА_5 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1439,33 грн. у відповідності до задоволеної частини позовних вимог, шляхом зарахування цих коштів на наступні реквізити: судовий збір за позов (ПІБ чи назва установи, організації позивача) Закарпатський окружний адміністративний суд, (суду де розглядається справа); реквізити для сплати: банк одержувача: ГУ ДКСУ у Закарпатській області, МФО 812016, рахунок отримувача: 4002, отримувач коштів: УК у м. Ужгород, 22030001, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38015610.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяC.А. Гебеш