Справа № 465/8175/14-а
Суддя: Мартинишин М. О.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

28.05.2015 року Франківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Мартинишин М.О.

при секретарі - Кметь Г.М.

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Львівської митниці ГУ Державної фіскальної служби України у Львівській області

про скасування постанови у справі про порушення митних правил №1790/20900/14 від 01.12.14 року, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівської митниці ГУ Державної фіскальної служби України у Львівській області про скасування постанови у справі про порушення митних правил №1790/20900/14 від 01.12.14 року, якою громадянина ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.. 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, на суму 800 095 гривень 14 копійок.

Свої вимоги мотивує тим, що вищезгадана постанова є незаконною, необґрунтованою, такою, що не відображає дійсних обставин справи, складеною за відсутності належних, достовірних та достатніх доказів з грубим порушенням вимог чинного законодавства, а відтак є такою, що підлягає скасуванню. Покликається на те, що в даній ситуації він не може бути притягнутим до адміністративної відповідальності, за порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України, оскільки в його діях відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення. Дана обставина підтверджується тим, що декларації подавалися сторонніми особами - декларантами, які здійснювали декларування товарів ввезених з-за кордону, а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Тому таке рішення відповідача є протиправним, а притягнення до адміністративної відповідальності - безпідставним, а тому просить таку постанову скасувати в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позові, просив позов задоволити, зважаючи на викладені у ньому обставини.

Представник відповідача Львівської митниці ГУ Державної фіскальної служби України у Львівській області у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, надавши пояснення аналогічні обставинам, викладеним у запереченнях на позовта підтвердив, що оскаржувана постанова про накладення на ОСОБА_1 штрафу за правопорушення митних правил №1790/20900/14 від 01.12.14 рокує законною та прийнята в межах їхнього повноваження. Просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою у справі про порушення митних правил №1790/20900/14 від 01.12.14 року, позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.. 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, на суму 800 095 гривень 14 копійок.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.9 КУпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.485 МК України порушенням вважається заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, митні декларації № 209000010/2010/25393; № 209000010/2010/26177; № 209000010/2010/27418; № 209000010/2011/5990; № 209000010/2011/9472; № 209000010/2011/16434; № 209000010/2011/20647; № 209000010/2011/38037; № 209000010/2011/39734; № 209000010/2011/42184; № 209000010/2011/44175; № 209000010/2011/47947; № 209140000/2012/483; № 209140000/2012/8210; № 209140000/2012/16321; № 209140000/ 2012/18009; № 209140000/2012/28845; № 209140000/2012/42182; № 209140000/2012/44711; № 209140000/201245516; № /2013/1934; № /2013/3563 подавалися митному органу не позивачем, а сторонніми особами - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Відповідно до ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані, зокрема, подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 1 ст. 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно ст.ст.265, 266 МК України декларант за встановленою законом формою зобов'язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу.

Відповідно до ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Таким чином, декларантом є особа, яка особисто здійснює декларування товарів як його власник або особа, уповноважена власником. Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов'язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Відтак, суд приходить до висновку, що представник власника товару, яким є позивач, підлягатиме відповідальності лише у тому випадку, коли він самостійно здійснював декларування товару та вчинив при цьому протиправні дії, що складають об'єктивну сторону правопорушення, передбаченого ст.485 МК України. За відсутності зазначених умов факт зайняття особою керівної посади на підприємстві, яке є власником товару не утворює складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Згідно вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із змісту ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.ст.11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремі його положення, дії чи бездіяльність і скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення із зазначення способу його здійснення та про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Виходячи із положень вище згаданих статей, відповідачем було винесено постанову з порушенням вимог цих статей, зокрема щодо своєчасності, повноти, всебічності та об'єктивності з'ясування обставин справи, представником відповідача не надано жодних доказів, які б спростовували твердження позивача, а відтак позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 11, 17, 18, 69-71, 86, 104, 128, 158-163, 167 КАС України, ст.ст.52, 257, 264-266, 485 МК України, ст.ст.245, 280 КУпАП, суд, -

постановив:

позов задовольнити.

Скасувати постанову в справі про порушення митних правил №1790/20900/14 від 01.12.14 року винесену заступником начальника Львівської митниці ДФС Сидорчуком О.О., якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, на суму 800 095 гривень 14 копійок.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: Мартинишин М.О.