Справа № 344/13009/14а,2а/344/665/14
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року Справа № 876/9580/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М.І.,

позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 3.10.2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Позивачка просила визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо відмови у перерахунку пенсії на пільгових умовах; зобов'язати відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком №1 період роботи ОСОБА_1 на посаді рентгенлаборанта з 1.08.1992 року по 23.01.2000 року та здійснити перерахунок пенсії з 4.08.2014 року з урахуванням уже виплачених сум.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 3.10.2014 року, яка прийнята в порядку скороченого провадження, в задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржила ОСОБА_1, яка, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що згідно чинного законодавства обов'язок щодо проведення атестації робочих місць покладено на керівників підприємств, а тому її не проведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вислухавши суддю-доповідача, апелянта, яка апеляційну скаргу підтримала, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У справі встановлено, що ОСОБА_1 в період з 11.04.1979 року по 29.06.1988 року працювала на посаді лаборанта міської стоматологічної поліклініки м. Івано-Франківська, та з 1.07.1988 року працює на посаді рентгенлаборанта стоматологічної поліклініки Івано-Франківського медичного інституту, який реорганізований в Івано-Франківську державну медичну академію.

Пільговий стаж роботи позивачки підтверджується записами в трудовій книжці та уточнюючими довідками, копії яких знаходяться в матеріалах справи .

4.08.2014 року ОСОБА_1 звернулася до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську з заявою про перерахунок пільгової пенсії, призначеної відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з врахуванням періоду її роботи рентгенлаборантом з 1.08.1992 року по 23.01.2000 року.

Листом відповідача від 18.08.2014 року позивачці відмовлено в підтвердженні її пільгового стажу роботи рентгенлаборантом в Івано-Франківському державному медичному університеті з 1.08.1992 року по 23.01.2000 року у зв'язку з тим, що не було проведено атестацію робочого місця.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що період роботи ОСОБА_1 з 1.08.1992 року по 23.01.2000 року не підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи, оскільки не було проведено атестацію робочого місця позивачки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з огляду на наступне.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці,- за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах і за результатами атестації робочих місць.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 р. N 442 (далі - Порядком) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1.09.1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у сфері реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з п. 4 Порядку та пп. 1.5 п. 1 Методичних рекомендацій, періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку дає підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

З матеріалів справи видно, що атестація умов праці позивачки на посаді з 1.08.1992 року по 23.01.2000 року не проведена.

За таких обставин, відмова управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську зарахувати період роботи позивачки з 1.08.1992 року по 23.01.2000 року на посаді, яка включена до Списку № 1, до пільгового стажу внаслідок не проведення атестації цієї посади на підприємстві, є обґрунтованою та відповідає вимогам закону.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права в справах подібної категорії міститься у постановах Верховного Суду України від 10.09.2013 року (справа № 21-183а13), від 25.11.2014 року (справа № 21-519а14), від 14.04.2015 року (справа № 21-383а14).

Відповідно до ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним та всебічним з'ясуванням усіх обставин справи, тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 3.10.2014 року в справі № 344/13009/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М. Старунський