Справа № 750/4679/15-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/4679/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Логвіна Т.В.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого с Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.06.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з адміністративним позовом до УПФУ ГУЮ в м. Чернігові про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку розміру пенсії за вислугу років у зв'язку зі звільненням з роботи; зобов'язання здійснити перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 11.07.2003 у розмірі 90% від місячного (чинного) заробітку за останні 24 календарні місяці роботи підряд на прокурорських посадах перед звільненням з роботи, без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01.04.2015 на підставі довідки прокуратури Чернігівської області № 93 від 14.04.2015 року та виплатити заборгованість, що виникне на день такого перерахунку, з урахуванням раніше проведених виплат.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.06.2015 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФУ в м. Чернігові та з січня 2004 року отримує пенсію за вислугу років, призначену на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України від 11.07.2003 року) в розмірі 90% суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

15.04.2015 позивач звернувся до УПФУ в м. Чернігові з письмовою заявою про перерахунок його пенсії за вислугу років, у зв'язку зі звільненням, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 11.07.2003), чинній на час призначення пенсії, в розмірі 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати з урахуванням фактично отримуваних виплат і умов оплати праці, що існували на день звільнення за останні 24 календарні місяці роботи підряд перед звільненням, без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01.04.2015 року та про виплату заборгованості, що виникне на день такого перерахунку, з урахуванням раніше проведених виплат.

Також позивачем до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові було надано довідку прокуратури Чернігівської області № 93 від 14.04.2015 року про розмір місячного (чинного) заробітку за останні 24 календарні місяці підряд перед звільненням з роботи.

У відповіді від 30.04.2014 за № 248/11/п-7 відповідачем відмовлено позивачу в перерахунку пенсії з посиланням на чинну на момент звільнення та звернення за перерахунком редакцію ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» внесено зміни, що стосуються призначення пенсій. Зокрема, згідно ч. 3 вказаної статті, розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включається в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Відповідно до ч. 15 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, які набрали чинності з 01.01.2015 згідно Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», з 01 січня 2015 року пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на

загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, правомірним є висновок суду першої інстанції, що нова редакція ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» суттєво звужує і обмежує зміст та обсяг прав пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким пенсія призначена до набрання чинності цими законами.

Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, відповідно до ст. ст. 22 та 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про прокуратуру») є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у … органах прокуратури, … (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Таким чином, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені вказаним вище Законом зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1, які змін у зв'язку із прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» не зазнали.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України в постанові від 10.12.2013 року по справі № 21-348а13.

Оскільки пенсія позивачеві була призначена відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 11.07.2003 року, тобто до набрання чинності цим законом. Крім того, зміни внесені до вказаної статті стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку, то правомірним є висновок суду першої інстанції, що при перерахунку пенсії позивачеві підлягає застосуванню положення ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 11.07.2003 року.

Разом з тим, апеляційна інстанція не може погодитися з висновком суду першої інстанції щодо зобов'язання відповідача виплатити заборгованість, що виникне на день такого перерахунку При цьому, апеляційна інстанція враховує ту обставину, що суд не наділений повноваженнями щодо зобов'язання органів державної влади виконувати будь-які зобов'язання в майбутньому, а тому необхідно було зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум, що в повній мірі відповідає захисту порушеного права позивача та відновленню такого права.

За ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду апеляційної інстанції достатньо беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати пенсії, і не довів правомірності своїх дій, тобто діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та чинним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову суду.

За ч. 1 ст. 201 КАС України, підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга - підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні шляхом виключення з третього абзацу резолютивної частини зобов'язання відповідача «виплатити заборгованість, що виникне на день такого перерахунку».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205 та 207 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові - задовольнити частково.

Змінити постанову Деснянського районного суду Чернігівської області від 03.06.2015 року, виклавши третій абзац резолютивної частини у наступній редакції:

«Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_2, у зв'язку зі звільненням з роботи, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 11.07.2003 у розмірі 90% від місячного (чинного) заробітку за останні 24 календарні місяці роботи підряд на прокурорських посадах перед звільненням з роботи, без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01.04.2015 на підставі довідки прокуратури Чернігівської області № 93 від 14.04.2015 року, з урахуванням раніше проведених виплат».

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення та подальшому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.