Справа № 802/554/15-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/554/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Яремчук К.О.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

02 липня 2015 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю., суддів: Ватаманюка Р.В., Мельник-Томенко Ж. М.,

за участю: секретаря судового засідання: Зарицької Т.В.,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції у Вінницькій області до Обласної комунальної установи "Вінницька обласна станція переливання крові" про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

02.03.2015 року Державна фінансова інспекція у Вінницькій області звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до обласної комунальної установи "Вінницька обласна станція переливання крові" про стягнення коштів.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 09.04.2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Заслухавши суддю-доповідача та думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи наступне.

ДФІ у Вінницькій області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності обласної комунальної установи «Вінницька обласна станція переливання крові» за період з 01.01.2011 року по 01.06.2013 року, за результатами якої складено акт від 13 серпня 2013 року №04-13/12.

З метою усунення виявлених в результаті ревізії порушень, Державною фінансовою інспекцією у Вінницькій області направлено позивачу вимогу від 16.09.2013 року № 02-04-28-14/6561, якою зобов'язано обласну комунальну установу «Вінницька обласна станція переливання крові», зокрема:

пунктом 2 - відшкодувати до загального фонду обласного бюджету кошти в сумі 55494,02 грн.;

пунктом 3 - стягнути з ВАТ «БІОФАРМА» та ТОВ «Бізкарта» кошти в сумі 50712,85 грн. та 6546,09 грн. відповідно та перерахувати їх в дохід спеціального фонду обласного бюджету з відображенням дебіторської заборгованості; в іншому випадку стягнути з осіб, винних у безпідставному покритті за рахунок бюджетних коштів витрат сторонніх фізичних осіб на суму 57258,94 грн. шкоду;

пунктом 4 - стягнути з ПМВП «Скід», ТОВ «Біомедінвест», ПП «Біо мед скло», ПП «Групотест», ТОВ «Кормей» кошти в сумі 1200,0 грн., 272,70 грн., 2482,97 грн., 4311,0 грн. та 1690,0 грн. відповідно та перерахувати їх в дохід обласного бюджету з відображенням дебіторської заборгованості; в іншому випадку стягнути з осіб, винних у зайвому відшкодуванні втрат, пов'язаних з проведенням оплати за вироби медичного призначення в завищеному розмірі на суму 9956,67 грн. шкоду;

пунктом 6 - перерахувати до обласного бюджету кошти в сумі 4963,25 грн., які надійшли на відновлення касових видатків загального фонду Станції, проведених у минулих бюджетних періодах.

Не погоджуючись з листом-вимогою ОКУ "ВОСПК" було подано адміністративний позов про скасування п.п. 2, 3, 4, 6 листа вимоги № 02-04-28-14/6561 від 16.09.2013.

За результатами розгляду даного адміністративного позову постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 26.11.2013, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19.02.2014), адміністративний позов ОКУ "ВОСПК" задоволено частково, зокрема визнано протиправними та скасовано п.п. 2, 3, 4 листа вимоги №02-04-28-14/6561 від 16.09.2013.

Проте, постановою Вищого адміністративного суду України від 21.03.2014 зазначені рішення скасовані на підставі правових позицій Верховного Суду України у постановах від 15.04.2014 № 21-40а14, 21-63а14.

Відтак, 02.03.2015 року Державна фінансова інспекція у Вінницькій області звернулася до суду про стягнення коштів з огляду на те, що під час ревізії фінансово-господарської діяльності ОКУ "ВОСПК" за період з 01.01.2011 по 01.06.2013 виявлені порушення законодавства з фінансових питань. Зокрема, в ході ревізії встановлено, що ОКУ "ВОСПК" здійснювала видатки на заробітну плату працівникам, які залучені до надання платної послуги, за рахунок коштів загального фонду, що призвело до незаконних видатків загального кошторису та, як наслідок, до зайвих відрахувань до фондів соціального страхування.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що працівниками ОКУ "ВОСПК", виплата заробітної плати яким проводилась за рахунок коштів загального фонду, платні послуги надавались в межах норм робочого часу, а у самій ОКУ "ВОСПК" не має відокремлених структурних підрозділів, які надають платні послуги.

Позивач, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, оскаржив його до апеляційного суду.

Відповідно до частини 1 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судова колегія погоджується і з рішенням суду першої інстанції по суті спірних відносин з врахуванням наступного.

Відповідно до пункту 7 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надано право предявляти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Відтак, органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Згідно з пунктом 13 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово відшкодовані шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Так, позивач зазначає, що в порушення вимог статті 13 Бюджетного кодексу України, пунктів 20, 23 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року №228 (далі - Порядок №228), при наявності джерела покриття, а саме: надходження плати від реалізації зазначених компонентів та препаратів крові, відповідачем здійснено видатки на заробітну плату працівникам, які залучені до надання вказаної платної послуги, за рахунок коштів загального фонду, що призвело до незаконних видатків загального кошторису на загальну суму 45232,67 грн. та, як наслідок, до зайвих відрахувань до фондів соціального страхування на загальну суму 10261,35 грн. Загальна сума таких видатків, як зазначає позивач, становить 55494,02 грн. та підлягає стягненню в дохід обласного бюджету.

Між тим, відповідно до частин 1, 4 статті 13 Бюджетного кодексу України бюджет може складатися із загального та спеціального фондів.

Власні надходження бюджетних установ отримуються додатково до коштів загального фонду бюджету і включаються до спеціального фонду бюджету.

Власні надходження бюджетних установ використовуються (з урахуванням частини дев'ятої статті 51 цього Кодексу) на, зокрема, покриття витрат, пов'язаних з організацією та наданням послуг, що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю (за рахунок надходжень підгрупи 1 першої групи).

Відповідно до пункту 23 Порядку № 228 видатки спеціального фонду кошторису за рахунок власних надходжень плануються у такій послідовності: за встановленими напрямами використання, на погашення заборгованості установи з бюджетних зобов'язань за спеціальним та загальним фондом кошторису та на проведення заходів, пов'язаних з виконанням основних функцій, які не забезпечені (або частково забезпечені) видатками загального фонду.

При цьому розпорядник бюджетних коштів здійснює коригування обсягів узятих бюджетних зобов'язань за загальним фондом кошторису для проведення видатків з цих зобов'язань із спеціального фонду кошторису відповідно до бюджетного законодавства.

Тобто, видатки на заробітну плату обчислюються та плануються у складі спеціального фонду залежно від обсягу діяльності, що провадиться за рахунок цих коштів із застосуванням встановлених законодавством норм.

У разі, коли роботи виконуються госпрозрахунковими структурними підрозділами бюджетної установи або працівниками, зайнятими наданням цих послуг понад норми їх робочого часу, і відповідно підлягають оплаті за відпрацьований час, то за штатним розписом мають бути затверджені відповідні посади, які утримуються за рахунок спеціального фонду.

При виконанні робіт з надання відповідних послуг у межах норм робочого часу штатними працівниками, які утримуються за рахунок загального фонду (в разі неможливості виділити окремі структурні підрозділи для надання відповідних послуг), у спеціальному фонді можуть плануватися лише кошти на встановлення надбавок за складність та напруженість і на преміювання цих працівників відповідно до спільного наказу Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства охорони здоров'я України від 05.10.2005 року № 308/519 "Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення".

Встановлено, що працівниками ОКУ "ВОСПК", виплата заробітної плати яким проводилась за рахунок коштів Загального фонду, платні послуги надавались в межах норм робочого часу, а у самій ОКУ "ВОСПК" не має відокремлених структурних підрозділів, які надають платні послуги.

Крім того, відповідно до статті 17 Закону України "Про донорство крові та її компонентів" порядок реалізації донорської крові, її компонентів та виготовлених з них препаратів спеціалізованими установами та закладами переливання крові, відповідними підрозділами закладів охорони здоров'я, зазначеними у частині першій статті 15 цього Закону, а також порядок реалізації препаратів, виготовлених з донорської крові та її компонентів суб'єктами підприємницької діяльності, зазначеними у частині другій статті 15 цього Закону, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом "а" пункту 1 Порядку переробки і зберігання донорської крові та її компонентів, реалізації їх і виготовлених з них препаратів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.1998 року № 920 (далі - Порядок №920), відповідно до статей 15 та 17 Закону України "Про донорство крові та її компонентів" взяття, переробку і зберігання донорської крові та її компонентів, реалізацію їх і виготовлених з них препаратів здійснюють спеціалізовані установи і заклади переливання крові та відповідні підрозділи закладів охорони здоров'я, що перебувають у віданні МОЗ, інших центральних органів виконавчої влади та органів охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, які мають відповідну ліцензію, видану МОЗ. Ця діяльність провадиться на договірній основі між зазначеними установами, закладами, підрозділами та закладами охорони здоров'я з покриттям витрат за рахунок коштів відповідних бюджетів. У зазначених договорах обумовлюється також порядок проведення взаєморозрахунків та визначаються терміни їх здійснення.

Пунктом 7 Порядку №920 визначено, що прибуток, одержаний установами, закладами, підрозділами, зазначеними у підпункті "а" пункту 1 цього Порядку, від реалізації донорської крові та її компонентів і виготовлених з них препаратів, спрямовується на фінансування програм розвитку донорства крові та її компонентів, удосконалення технологічної бази заготівлі, переробки та зберігання донорської крові та її компонентів і виготовлених з них препаратів, а також пропагування донорства.

Відтак, діючим законодавством України визначено цільове спрямування коштів, отримуваних установами переливання крові від реалізації крові та її компонентів, а саме: використання цих коштів на фінансування програм розвитку донорства крові та її компонентів, удосконалення технологічної бази заготівлі, переробки та зберігання донорської крові та її компонентів і виготовлених з них препаратів, а також пропагування донорства.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 09 липня 2015 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Ватаманюк Р.В.

ОСОБА_4