Справа № 750/4068/15-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/4068/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Литвиненко І.В. Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

09 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Грищенко В.Е., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні. згідно ст. 41 КАС України, в залі суду апеляційну скаргу представника Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області - Данілевського Олега Миколайовича на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові звернулося до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови. Свої вимоги мотивує тим, що вважає спірну постанову незаконною, оскільки судове рішення не виконується в частині здійснення виплат з поважних причин, а саме: через відсутність фінансування на виплату даної пенсії, оскільки вона виплачується на підставі гарантійного листа підприємства та за кошти останнього.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 травня 2015 року задоволено вказаний позов. Визнано незаконною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області Курильця В.І. про накладення штрафу від 09.04.2015 року ВП № 44040759.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням представник Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області - Данілевський Олег Миколайович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено наступне.

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області знаходиться виконавчий лист № 2-а/750/11721/13-а, виданий Деснянським районним судом м. Чернігова 04.07.2014 року про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові поновити ОСОБА_4 виплату раніше призначеної пенсії за віком на пільгових умовах з 01 березня 2012 року.

Відповідно до відомостей, викладених у позовній заяві, на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_4 було проведено перерахунок пенсії відповідно до рішення суду. Рішення суду виконано частково в частині перерахунку пенсії.

Проте, виплата коштів не здійснена боржником у зв'язку з відсутністю коштів, які повинні були перераховані відповідно до гарантійного листа.

09.04.2015 року державним виконавцем прийнято постанову про накладення штрафу на боржника.

Підставою до прийняття зазначеного рішення стало невиконання судового рішення Деснянського районного суду м. Чернігова, на підставі якого видано виконавчий лист № 750/11715/13-а від 04.12.2014 року.

Не погоджуючись з вказаною постановою відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, державним виконавцем може бути винесено постанову про накладення штрафу виключно у разі невиконання боржником судового рішення без поважних причин. Перелік причин, які можуть визнаватися поважними Законом України «Про виконавче провадження» - не встановлений.

У зв'язку з цим суд, вирішуючи питання про наявність чи відсутність у боржника поважних причин невиконання судового рішення, керується власним переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні приєднаних до матеріалів справи доказів, як це передбачено ч. 1 ст. 86 КАС України.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було надано невірну оцінку обставинам, на які посилався позивач в адміністративному позові, та зроблено помилковий висновок про наявність підстав для накладення на нього штрафу з огляду на наступне.

У відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Таким чином, органи праці та соціального захисту лише здійснюють фактичну виплату громадянам коштів, які надходять із державного бюджету.

У зв'язку з цим колегія суддів приходить до висновку про те, що ненадходження відповідних коштів із державного бюджету є поважною причиною невиконання позивачем судового рішення про виплату коштів за судовим рішенням.

Правова позиція по даному питанню висловлена Верховним Судом України в постанові від 24 березня 2015 року (реєстраційний номер у Єдиному державному реєстрі судових рішень 43974736) невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

У відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

За таких обставин колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність відповідних правових підстав у відповідача для прийняття спірних постанов, оскільки виплата коштів не здійснена боржником через відсутність державного фінансування, що є поважною причиною, а тому спірні постанови про накладення штрафу підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що вимоги позовної заяви є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги спростовуються наведеним вище, а тому підстави для її задоволення відсутні.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області - Данілевського Олега Миколайовича - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 травня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Т.М. Грищенко

І.О. Лічевецький

Повний текст виготовлено 09.07.2015 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Лічевецький І.О.

Грищенко Т.М.