Справа № 2а/0570/6921/12
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року м. Київ К/9991/52022/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Олексієнка М.М., Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового касаційного провадження адміністративну справу за позовом відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в м. Димитрові до державного підприємства "Красноармійськвугілля" про стягнення пені,

в с т а н о в и в :

У червні 2012 року відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в м. Димитрові звернулося до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що ним виявлено факти порушення державним підприємством «Красноармійськвугілля» (далі - Підприємство) вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, які спричинили втрату працездатності», за що нараховано пеню в сумі 203 898,02 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2012 року, яку залишено без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2012 року, у задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Акту перевірки правильності нарахування, повноти і своєчасності перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України №20 від 15 березня 2012 року нарахована пеня в сумі 203 898,02 грн.

Суть спору полягає у можливості стягнення з відповідача, як страхувальника, нарахованої у 2011 році пені по заборгованості зі сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України, яка виникла за період з 1 квітня 2011 року по 15 березня 2012 року.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з Підприємства пені. При цьому суд виходив із того, що на час нарахування зазначеної пені втратила чинність норма закону, яка передбачала таке стягнення, оскільки з 1 січня 2011 року частину другу статті 52 Закону України від 23 вересня 1999 року №1105-ХІV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» було скасовано відповідно до Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 52 Закону України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», яка діяла до 1 січня 2011 року, було передбачено, що за прострочення сплати страхового внеску до Фонду зі страхувальника стягується пеня згідно із законом. З прийняттям і вступом у дію Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року №2464-VI наведена вище норма матеріального права була скасована.

З 1 січня 2011 року на підставі постанови правління Фонду від 30 листопада 2010 року №31 втратила чинність і Інструкція про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, затверджена постановою правління Фонду від 12 липня 2007 року №36 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 серпня 2007 року за №867/14134), відповідно до якої відділення Фонду виявило порушення порядку сплати страхових внесків.

У той же час відповідно до абзацу п'ятого пункту 7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Аналізуючи вищенаведену законодавчу норму, колегія суддів вважає, що заборгованість у зв'язку з несплатою страхових внесків, а відтак і пеня за весь період 2010 року, має бути стягнута і після 1 січня 2011 року, оскільки така заборгованість зі сплати внесків та пеня виникли в період дії частини другої статті 52 Закону №1105-ХІУ.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 19 лютого, 1 та 15 жовтня, 19 листопада 2013 року (№№432а12, 323а13, 332а13, 327а13 відповідно).

Згідно акта перевірки заборгованість зі сплати пені у розмірі 203 898,02 грн. нарахована за період з 1 квітня 2011 року по 15 березня 2012 року.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій правильно врахували наведені обставини і їх висновок про наявність підстав для прийняття рішень на користь позивача ґрунтується на повно і всебічно встановлених обставинах справи, які підтверджені належним чином перевіреними наявними у справі доказами.

Доводи касаційної скарги зроблених цими судами висновків не спростовують.

Керуючись статями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в м. Димитрові залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

М.М. Олексієнко

І.В. Штульман