Справа № 819/807/14-а
Суддя: Білоус І.О.
Дата ухвалення: 2015-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/807/14-а

03 липня 2015 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Білоус І.О.

при секретарі судового засідання Габрилецькій С. Є.

за участю представників позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Державної фінансової інспекції в Тернопільській області до Кременецької загальноосвітньої школи - інтернату І-ІІІ ступенів про зобов`язання виконати вимоги від 09.12.2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державна фінансова інспекція в Тернопільській області звернулась із адміністративним позовом до Кременецької загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів із позовною заявою про зобов"язання виконати вимоги.

В обгрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що за результатами проведеної позапланової документальної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Кременецької загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступнеів за період 2008-2010 р. було складено акт від 22.11.2013 р. № 19-22/105.

За наслідками виявлених та зафіксованих у акті порушень та з метою їх усунення відповідачу пред"явлено вимоги від 09.12.2013 р. № 19-19-12-15/1219, пунктом 2 яких відповідача зобов"язано:

- провести відповідну роботу щодо повернення зайво нарахованох та виплаченої грошової винагороди та премії педагогічним працівникам. В іншому випадку стягнути з особи, виної у зайвих грошових виплатах кошти у сумі 12 658,00 грн. у порядку та розмірах, встановлених ст.ст. 133-136 Кодексу законів про працю України.

-провести перерахунок та відповідні взаєморозрахунки щодо сум внесків до державних цільових фондів та повернути зайво сплачені кошти в сумі 4 202,46 грн. (зарахувати в рахунок майбутніх платежів).

У зв"язку із тим. що відповідачем не забезпечено виконання зазначеного пункту вимог позивач звернувся із даним позовом до суду.

В судовому засіданні заявлений позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Представники відповідача проти позову заперечили, вважають вказані у п. 2 вимоги від 09.12.2013 р. № 19-19-12-15/1219 неогрунтованими та непідтвердженими. Надали суду письмові заперечення, просили у заловоленні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін по суті даного позову, дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах адміністративної справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд при прийнятті рішення виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що Державною фінансовою інспекцією в Тернопільській області проведено позапланову документальну ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Кременецької загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступнеів за період 2008-2010 р. за результатами якою складено акт від 22.11.2013 р. № 19-22/105.

За наслідками виявлених та зафіксованих у акті порушень та з метою їх усунення на підставі припису п.7 ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» відповідачу пред"явлено вимоги від 09.12.2013 р. № 19-19-12-15/1219, пунктом 2 яких відповідача зобов"язано:

- провести відповідну роботу щодо повернення зайво нарахованох та виплаченої грошової винагороди та премії педагогічним працівникам. В іншому випадку стягнути з особи, виної у зайвих грошових виплатах кошти у сумі 12 658,00 грн. у порядку та розмірах, встановлених ст.ст. 133-136 Кодексу законів про працю України.

-провести перерахунок та відповідні взаєморозрахунки щодо сум внесків до державних цільових фондів та повернути зайво сплачені кошти в сумі 4 202,46 грн. (зарахувати в рахунок майбутніх платежів).

У зв"язку із тим, що відповідачем не забезпечено виконання п. 2 вимог від 09.12.2013 р. № 19-19-12-15/1219, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Згідно із Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 № 499/2011 (далі - Положення) Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до підп. 4 п. 4 Положення, Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів .

Відповідно до п. 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, Інспекція пред'явила вимогу від 09.12.2013 р. № 19-19-12-15/1219 щодо усунення порушень і недоліків, виявлених під час ревізії Кременецької загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів.

При цьому оскаржувана вимога Інспекції вказує на виявлені збитки та їхній розмір. Крім того, Державна фінансова інспекція в Тернопільскій області в позовній заяві просить зобов'язати виконати пункти 2 вимоги про усунення порушення шляхом стягнення коштів, розмір яких може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного суду України від 15 .04.2014 р. (справа №21-40а14), від 20.01.2015 р. (справа №21-603а14).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними і задоволенню не підлягають. Відтак, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 08.07.2015 р.

Головуючий суддя Білоус І.О.

копія вірна

Суддя Білоус І.О.