Справа № 2а-8586/12/2670
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року м. Київ К/800/8652/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Бутенко В.І., Рецебуринський Ю.Й.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні 'касаційні скарги Державної виконавчої служби України, ОСОБА_1, ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 серпня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної виконавчої служби України, третя особа: ОСОБА_1 про визнання рішень, дій та бездіяльності протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и л а:

В липні 2009 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Департаменту Державної виконавчої служби України про визнання протиправними рішення, дії та бездіяльність щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини від 15.02.2007р. у справі «ОСОБА_2 проти України», розгляду скарг на рішення та дії державних виконавців, скасування постанов державного виконавця від 30.08.2007р. про відкриття виконавчого провадження та від 20.12.2007р. про закінчення виконавчого провадження, скасування постанови виконуючого обов'язки начальника відділу примусового виконання рішень Мазура Г.І. від 20.05.2009р. про відмову у задоволенні скарг, зобов'язання відповідача належним чином розглянути скарги позивача та вжити заходи щодо повного виконання виконавчого документу.

Свої вимоги, серед іншого, мотивувала тим, що конвертація належної до виплати за рішенням Європейського суду суми проведена не за офіційним курсом Національного банку України, виконавче провадження закінчене безпідставно, а розгляд скарг на рішення та дії державного виконавця проводився неналежним чином.

Ухвалою окружного адміністративного суду м.Києва від 01.08.2012р. позовні вимоги в частині визнання дій протиправними та скасування постанов державного виконаця від 30.08.2007р. про відкриття виконавчого провадження та від 20.12.2007р. про закінчення виконавчого провадження залишені без розгляду в зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 серпня 2012 року, з врахуванням ухвали від 29 серпня 2012 року про виправлення описки, позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову Департаменту ДВС Міністерства юстиції України за підписом в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Мазура Г.І. від 20.05.2009 р. про відмову в задоволенні скарг.

Визнано протиправними дії Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, що проявились в неналежному розгляді скарг ОСОБА_2 по наслідкам яких винесено постанову від 20.05.2009 р.

Визнано протиправними дії Департаменту ДВС Міністерства юстиції України за підписом в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Мазура Г.І., що проявились в написанні в постанові від 20.05.2009р. що 10.09.2007р. стягувачу сплачено в повному обсязі компенсацію за моральну шкоду та судові витрати в сумі 11763,12 грн.

Визнано протиправним та таким що не відповідає вимогам статті 46 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод висновок Департаменту ДВС Міністерства юстиції України викладеного в постанові від 20.05.2009р., що копія платіжної вимоги є підтвердженням отримання стягувачем коштів в сумі 11763,12 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2013 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 серпня 2012 року залишено без змін.

З такими рішеннями судів не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судами рішення та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Також з рішеннями судів не погодились ОСОБА_2 та ОСОБА_1, подали касаційну скаргу з доповненнями, в якій посилаються на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просять скасувати ухвалені судами рішення та постановити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідача по справі та перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що касаційні скарги задоволенню не підлягають з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин) контроль за своєчасністю, правильністю, повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, та керівник вищестоящого органу.

Керівник органу державної виконавчої служби при здійсненні контролю за діями державного виконавця під час виконання рішень, якщо вони суперечать вимогам Закону, вправі своєю постановою скасувати постанову, акт, інший процесуальний документ, винесений у виконавчому провадженні державним виконавцем, який йому підпорядкований, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, передбаченому цим Законом. Постанова керівника органу державної виконавчої служби може бути оскаржена сторонами виконавчого провадження до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до суду в 10-денний строк з моменту її винесення.

В ході розгляду справи судами встановлено, що рішенням Васильківського міського суду Київської області від 31.01.2002р. зобов'язано Васильківський МВ ГУМВС України у Київській області повернути ОСОБА_2 вилучені речі та документи та відшкодувати судові витрати.

Рішенням Європейського Суду з прав людини від 15.02.2007р. у справі «ОСОБА_2 проти України» визнано порушення Україною статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо невиконання протягом чотирьох років та одинадцяти місяців негрошової частини рішення Васильківського міського суду Київської області від 31.01.2002р. та зобов'язано державу-відповідача виконати частину рішення, яка не стосується виплати присуджених коштів, і сплатити заявниці, протягом трьох місяців з дня, коли рішення стане остаточним, відповідно до пункту 2 статті 44 Конвенції, 1700 євро як компенсацію за нематеріальну шкоду та судові витрати, плюс будь-який податок, який може бути стягнуто з заявниці. Ця сума має бути конвертована у національну валюту держави-відповідача на день здійснення платежу. Статус остаточного рішення набрало 09.07.2007р.

Постановою старшого державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 17.08.2007р. відкрито виконавче провадження по виконанню зазначеного рішення Європейського суду з прав людини.

30.08.2007р. старший державний виконавець Департаменту ДВС Мінюсту України повторно виніс постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню рішення Європейського суду з прав людини № 25476/02 від 15.02.2007 р. по справі «ОСОБА_2 проти України», відповідно до якої протягом трьох місяців від дати, коли рішення стане остаточним згідно з пунктом 2 статті 44 Конвенції, держава-відповідач повинна сплатити заявниці в українських гривнях за курсом на день здійснення платежу 1700 євро як компенсацію за нематеріальну шкоду, плюс будь-який податок, який може бути стягнуто з зазначених сум; після спливу вищезазначених трьох місяців і до остаточного розрахунку на зазначені суми нараховуватиметься простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, плюс три відсотки.

На виконання рішення Європейського Суду 13.09.2007р. на рахунок позивача надійшли кошти в розмірі 11645,49 грн.

Постановою старшого державного виконавця Департаменту ДВС Мінюсту України від 20.12.2007р. виконавче провадження з виконання зазначеного рішення Європейського Суду закінчене, оскільки платіжним дорученням Міністерства юстиції України №1060 підтверджується перерахунок коштів за рішенням суду та фактичне виконання рішення Європейського Суду.

Не погоджуючись з постановою від 20.12.2007р., позивач оскаржив її до начальника органу державної виконавчої служби.

За результатами розгляду скарги постановою в.о. начальника ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 20.05.2009 р. в її задоволенні відмовлено, оскільки встановлено, що 10.09.2007р. позивачу було виплачено в повному обсязі компенсацію в розмірі 11763,12 грн. згідно офіційного курсу Національного банку України на день здійснення платежу, а тому в державного виконавця були всі підстави для закінчення виконавчого провадження.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відмовляючи у задоволенні скарги позивача в.о. начальника ВПВР Департаменту ДВС викладені у ній доводи належним чином не перевірив, висновки зробив лише на підставі копії платіжного доручення, а тому постанова від 20.05.2009р. не може вважатись обґрунтованою і підлягає скасуванню.

Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог суди виходили з того, що мотиви оскаржуваної постанови від 20.05.2009р. містять суб'єктивну позицію в.о. начальника ВПВР Департаменту ДВС щодо виготовлення проекту постанови від 17.08.2007р., посилання на положення «Моніторингу виплати сум, присуджених як справедлива сатисфакція Європейським Судом» стосуються предмету скарги, а вирішення питання скасування постанов про відкриття виконавчого провадження та закінчення виконавчого провадження є виключною компетенцією органів Державної виконавчої служби.

Крім того, суди виходили з того, що відповідач розрахунок та конвертацію присуджених позивачу в іноземній валюті коштів не здійснював, а використав дані, які надійшли від Міністерства юстиції.

З такими висновками судів колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційних скарг висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що відповідачем скаргу позивача розглянуто з порушенням вимог закону, викладені в оскаржуваній постанові від 20.05.2009рр. висновки були передчасними і належним чином не перевірені, а тому суди обгрунтовано прийшли до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Посилання позивача та третьої особи в обгрунтування касаційної скарги на фактичне невиконання відповідачем рішення Європейського Суду в повному обсязі також не може бути підставою для скасування рішень судів попередніх інстанцій, оскільки такі доводи свідчать про незгоду позивача саме з постановою про закінчення виконавчого провадження, однак вимоги в цій частині ухвалою суду залишені без розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційні скарги слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Державної виконавчої служби України, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 серпня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2013 року у даній справі - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: В.І. Бутенко

Ю.Й. Рецебуринський