Справа № 808/5178/14
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2015 рокусправа № 808/5178/14
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Проценко О.А.

за участю секретаря: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів
на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2014 року у справі №808/5178/14
за позовом до відповідача про Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІОН» Запорізької митниці Міндоходів визнання дій протиправними, визнання протиправними і скасування рішення та картки відмови,-
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛІОН» (далі по тексту позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Запорізької митниці Міндоходів (далі по тексту відповідач), в якому просило:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у застосуванні митної вартості товару, визначеної позивачем за основним методом за ціною (договору) щодо товарів, які імпортуються;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2014/000236/1 від 23.06.2014 року;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2014/00410 від 23.06.2014 року.

Позивач, посилаючись на доводи, викладені у позові, зазначив, що декларантом при митному оформленні товару надано контролюючому органу всі необхідні документи на підтвердження митної вартості товару, який переміщується через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлення при перевірці розбіжностей у документах є безпідставними. В оскаржуваних рішеннях відповідача міститься висновок про неподання декларантом у повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість товару, проте які саме документи не були подані декларантом і які відомості про митну вартість товарів залишились неповними та недостовірними, митний орган не зазначає.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2014 року у справі №808/5178/14 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано Рішення про коригування митної вартості товарів від 23 червня 2014 року №112050000/2014/000236/1 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 23 червня 2014 року №112050000/2014/00410. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Декларантом у повному обсязі виконані вимоги митниці щодо подання додаткових документів та висновків щодо ціни товару. Разом з тим, задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у застосуванні митної вартості товару, визначеної позивачем за основним методом - за ціною (договору) щодо товарів, які імпортуються, є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі повноважень суду, а тому названа частина позовних вимог задоволенню не підлягає.

Відповідач Запорізька митниця Міндоходів, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2014 року у справі №808/5178/14 та відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційних вимог відповідач зазначив, що дії митниці стосовно прийняття оскаржуваних рішення та картки відмови є обґрунтованими та такими, що відповідають чинному законодавству. Під час аналізу додатково наданих документів, що підтверджують заявлену митну вартість, були виявлені недоліки наданих документів: каталог продукції від виробника не містить цінової інформації, тому не може бути використаний для підтвердження митної вартості товару; в поданому декларантом страховому сертифікаті немає інформації стосовно партії товару, що страхувалась, тобто неможливо однозначно співставити його з оцінюваною партією товару.

Позивачем надані письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких він, зокрема, вказує, що ним було надано всі наявні документи, додатково витребувані відповідачем. Позивач просить залишити без змін оскаржувану постанову суду.

Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, свого представника для участі у її розгляді не направив.

За таких обставин, з урахуванням думки представника позивача, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представника відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Згідно частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У судовому засіданні, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «КЛІОН» та Lunar Freezing&Cold Storage Co. Ltd, Шотландія, укладено Контракт №126S/2014L від 22.05.2014 року на поставку свіжозамороженої або охолодженої риби різних видів та морепродуктів (за асортиментом, кількістю, вартістю та на умовах визначених сторонами і зазначених в інвойсах на кожну партію товару). Згідно даного Контракту позивачем на митну територію України був ввезений товар скумбрія свіжозаморожена ціла, згідно рахунків постачальника №, НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 від 28.05.2014, товар постачався в кількості 95000 кг за ціною 1,54 доларів США за кг, на загальну суму 146300 доларів США , на умовах CIF м. Клайпеда, Литва.

Для здійснення митного оформлення товару 20.06.2014 декларантом по електронній системі MD Office™. MDDeclaration до М/п Запоріжжя центральний Запорізької митниці Міндоходів подано митну декларацію форми МД-2 №112050000/2014/ (додатковий реєстраційний номер митниці 014502) довідковий №3501 (згідно графи 7 ВМД), відповідно до якої була заявлена митна вартість товарів у розмірі 1778637,01 гривень (тобто 18,72 грн. або 1,58 долара США за 1 кг). Визначення митної вартості товару здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Заявлена позивачем митна вартість згідно статті 58 МК України включає вартість товару згідно рахунків 1733637,01 грн. (146300 доларів США х 11,849877 курс) та вартість витрат на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України 45000 грн. Інших витрат, які підлягають включенню в митну вартість товару, у позивача не було.

Разом з ВМД позивачем наданий пакет необхідних документів відповідно до статті 53 МК України: контракт №126S/2014L від 22.05.2014; Рахунки №., НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 від 28.05.2014; Калькуляція продавця від 28.05.2014; прайс-лист від 28.05.2014; міжнародні товарно-транспортні накладні №046503, 0629965, 0629990, 0629991, 358650 від 12.06.2014; п'ять довідок про транспортні витрати б/н від 12.06.2014; договори на перевезення №МЭ/2М від 23.04.2012, №138-П від 11.10.2013, №321-П від 30.05.2012, №3691 від 03.08.2011, № Т01-12/10 від 01.12.2010; дублікати ветеринарних свідоцтв від 17.06.2014 серії ГРД-00 №138320, №138321, №138322, №138323, №138324; Сертифікат відповідності №UA1.041.X004575-14 від 20.06.2014; міжнародні ветеринарні сертифікати №AC/Z04/14/236, №AC/Z04/14/237, №AC/Z04/14/238, №AC/Z04/14/239, №AC/Z04/14/240 від 28.05.2014; Сертифікати походження №РА 1966931, №РА 1966932, №РА 1966933, №РА 1966934, № РА 1966935 від 02.06.2014; сертифікати якості №6-2014, №7-2014, №8-2014, №9-2014, №10-2014 від 28.05.2014; експортні декларації №14LTLUA000EK00146, 14LTLUA000EK00162, 14LTLUA000EK00170, 14LTLUA000EK00189, 14LTLUA000EK0061В1 від 12.06.2014; фін. довідки 06/02-1138, 06/02-1139, 06/02-1140, 06/02-1143, 06/02-1144 від 16.06.2014; Експертний висновок №ОИ-269 від 13.06.2014; Картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 16.11.2012.

Разом з тим, 23.06.2014 по вказаній вище електронній системі надійшло повідомлення від митниці декларанту про те, що згідно вимог статті 53 МК України митний орган дійшов висновку, що документи, які надано до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності. В зв'язку з чим відповідачем були витребувані додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації, 2) каталоги виробника товару, 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, 4) інші документи для підтвердження митної вартості за бажанням декларанта.

23.06.2014 року декларант надав відповідачу витребувані додаткові документи, а саме: каталог продукції від виробника; страховий поліс від 27.05.2014 з листом поясненням виробника від 23.06.2014; лист виробника б/н від 18.06.2014 стосовно бухгалтерських документів; лист експедитора б/н від 20.06.2014 стосовно положень експортної декларації.

23 червня 2014 року відповідач повідомив позивача про те, що наданих документів недостатньо для підтвердження митної вартості товару та про застосування методу визначення митної вартості товару за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, а інші методи визначення митної вартості застосувати неможливо, оскільки у позивача немає необхідної для цих методів інформації. На цій підставі відповідач використав наявну у нього інформацію щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей за основним та другорядними методами з розрахунку 2,23 доларів США за 1 кг товару, про що відповідачем було прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2014/000236/1 від 23.06.2014.

На підставі даного Рішення відповідач оформив Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2014/00410 від 23.06.2014.

Позивач не погодився з прийняттям таких рішень, але з метою випуску у вільний обіг швидкопсувних товарів скористався правом наданим статтею 52 МК України та оформив 24.06.2014 нову ВМД по формі МД-2 №112050000/2014/014732, сплативши митні платежі згідно із заявленою митною вартістю товарів та надавши гарантію в розмірі різниці між заявленою митною вартістю та митною вартістю визначеною відповідачем (шляхом грошової застави у розмірі 146724,14 грн.), про що зазначено в графі 47 ВМД.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з частиною 2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 Митного кодексу України).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостійстатті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Судом встановлено, що декларантом (позивачем у справі) для підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості були подані усі документи, передбачені частиною 2 статті 53 МК України.

Проте, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, митниця дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару та містять розбіжності: відсутні страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; копії декларацій країн відправлення не містять умов поставки товару; висновок ТПП не містить інформації щодо товарних характеристик оцінюваного товару: наявність або відсутність харчових добавок, що свідчить про необєктивний аналіз цін на товар.

Дослідивши доводи митниці, суд дійшов висновку, що вони не свідчать про наявність підробки чи розбіжностей.

Щодо відсутності страхових документів, а також документів, які містять відомості про вартість страхування, суд зазначає, що такі документи були надані контролюючому органу відразу після надходження електронного листа-повідомлення.

Щодо відсутності у деклараціях країни-відправника інформації про умови поставки товару, то декларантом був наданий лист від 20.06.2014, підготовлений ЗАО Green Transport про те, що форма експортних декларацій №14LTLUA000EK00146, 14LTLUA000EK00162, 14LTLUA000EK00170, 14LTLUA000EK00189, 14LTLUA000EK0061В1 від 12.06.2014 не передбачає графу із зазначенням умов поставки (а.с. 92).

На вимогу митниці декларантом надані наступні документи: 1) каталог виробника від 23.05.2014; 2) страховий поліс з листом від 27.05.2014; 3) лист від 18.06.2014 про ведення бухгалтерської документації; 4) лист щодо експортних декларацій від 20.06.2014; висновок про вартісні характеристики товару від 13.06.2014 надавався при оформленні первинної митної декларації.

При наданні вказаних документів декларантом у повному обсязі виконані вимоги митниці щодо подання додаткових документів та висновків щодо ціни товару, проте вони не були прийняті до уваги. При цьому, в оскаржуваних рішеннях не наведено обґрунтування стосовно причин неприйняття митницею додаткових документів та пояснень.

З огляду на викладене, враховуючи пояснення та додаткові документи, надані декларантом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що митницею не доведено неможливості визначення митної вартості товару за першим методом.

Крім того, слід окремо зазначити, що сам факт ненадання декларантом всіх запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Зазначений висновок узгоджується з постановою Верховного Суду України від 11 вересня 2012 року.

За таких обставин, оскаржувані позивачем рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2014/000236/1 від 23.06.2014 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2014/00410 від 23.06.2014 року є необґрунтованими та протиправними.

З огляду на вищевказане, доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду від 08 вересня 2014 року, з огляду на що дане судове рішення необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2014 року у справі №808/5178/14 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко