Справа № 814/509/15
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/509/15

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом Южноукраїнської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області про визнання незаконними дій відповідача, скасування постанови від 31.01.2015 року №46249268 та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

16 лютого 2015 року Южноукраїнська обєднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Миколаївській області звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області (далі відповідач), в якому просила визнати незаконними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУ юстиції у Миколаївський області ОСОБА_1 при винесені Постанови ВП №46249268 від 31.01.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження, скасувати Постанову ВП №46249268 від 31.01.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження (вх. №ОДПІ 458/9 від 09.02.2015 року) з примусового виконання виконавчого листа по адміністративній справі №814/2708/14 Миколаївського окружного адміністративного суду за позовом Южноукраїнської ОДПІ до ПП «ТАС Агротранс» про стягнення податкового боргу 4 495 642 грн., зобовязати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУ юстиції у Миколаївський відкрити виконавче провадження та стягнути кошти відповідно виконавчого листа по адміністративній справі №814/2708/14 за позовом Южноукраїнської ОДПІ ГУ Міндоходів у Миколаївський області до ПП «ТАС Агротранс» про стягнення податкового боргу 4 495 642,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем протиправно постановою від 31 січня 2015 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження ВП №46249268 на підставі вимог пункту 8 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження». У постанові зазначено, що порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється виключно статями 95-99 Податкового кодексу України, за змістом яких стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (пункт 95.3 статті 95 Податкового кодексу України). Із змісту цієї законодавчої норми відповідач дійшов помилкового висновку, що Податковим кодексом України встановлено особливий порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з платника податків у рахунок погашення податкового боргу. Органами стягнення за такими рішеннями, які здійснюють процедури їх примусового виконання, є контролюючі органи в розумінні Податкового кодексу України, але стягувач не позбавлений права пред'явити на виконання рішення суду у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Податковим кодексом України дійсно встановлений спеціальний спрощений порядок стягнення із рахунків боржника податкового боргу за рахунок його коштів. Втім, реалізація органами державної податкової служби такого порядку не виключає можливість отримання виконавчого листа і пред'явлення його до виконання через органи державної виконавчої служби. Податковим кодексом України не визначено юридичні обставини, які є підставами для відмови у відкритті виконавчого провадження за виконавчими листами суду про стягнення із платників податку податкового боргу.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 березня 2015 року адміністративний позов Южноукраїнської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області задоволений частково. Визнано протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 при винесення постанови від 31.01.2015 року №46249268 про відмову у відкритті виконавчого провадження. Скасовано постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області від 31.01.2015 року №46249268 про відмову у відкритті виконавчого провадження. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження в звязку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, згідно п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Южноукраїнська обєднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Миколаївській області предявила до виконання виконавчий лист Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.11.2015 року по справі №814/2708/14 (а.с. 7).

Відповідач постановою ВП №46249268 від 31.01.2015 року відмовив у відкритті виконавчого провадження, мотивуючи своє рішення тим, що процедура погашення податкового боргу є самостійною процедурою виконання судових рішень про стягнення коштів, що виключає здійснення виконавчого провадження (а.с. 9 - 10).

Задовольняючи частково позов податкового органу та скасовуючи вищезазначену постанову державного виконавця суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача не було підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Однак, суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на таке.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІV.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Поряд з цим, частиною 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконання судових рішень іншими органам, тобто відмінними від органів державної виконавчої служби, зокрема, у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів, виконуються органами доходів і зборів, банками та іншими фінансовими установами.

Отже з аналізу наведених вище правових положень вбачається, що виконання судових рішень у випадках, передбачених законодавством, може бути покладено на органи доходів і зборів, а тому у таких випадках органи державної виконавчої служби не мають компетенції на прийняття виконавчого документа та здійснення за ним виконавчого провадження.

До набрання чинності Податковим кодексом України примусове виконання рішень по стягненню податкового боргу покладалося на державну виконавчу службу, а з 01.01.2011 року порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95 - 99 Податкового кодексу України.

Так, абзацом 1 пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України визначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з п. 95.4 ст. 95 ПК України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п. 95.5 ст. 95 ПК України вилучені відповідно до цієї статті готівкові кошти вносяться посадовою особою органу державної податкової служби до банку в день їх стягнення для перерахування до відповідного бюджету чи державного цільового фонду в рахунок погашення податкового боргу платника.

Порядком стягнення готівки, яка належить платникові податку, у рахунок погашення податкового богу, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 29.10.2010 року №1244 «Про деякі питання реалізації статті 95 Податкового кодексу України», визначено механізм стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу.

Згідно з п. 2 Порядку вилучення готівки у платника податків у рахунок погашення його податкового боргу здійснюється працівниками органу державної податкової служби з урахуванням вимог пунктів 95.2-95.4 ст. 95 ПК України.

Крім цього, механізм виконання судових рішень про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу передбачений главою 12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року №22.

Відповідно до пункту 12.4 Інструкції, стягувач для стягнення коштів оформляє не менше ніж у трьох примірниках інкасове доручення (розпорядження) за формою, наведеною в додатку 24 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції. У реквізиті «Призначення платежу» інкасового доручення (розпорядження) стягувач зазначає назву, дату видачі та номер (якщо він присвоєний) судового рішення. Судове рішення, на підставі якого оформлено інкасове доручення (розпорядження), банку не подається. Банк, що обслуговує стягувача, приймає інкасові доручення (розпорядження) протягом 10 календарних днів з дати їх складання, а банк платника - протягом 30 календарних днів з дати їх складання. Стягувач доставляє інкасове доручення (розпорядження) в банк платника самостійно (через працівника стягувача, рекомендованим або цінним листом тощо).

Якщо ж достатні для погашення податкового боргу кошти відсутні, контролюючий орган відповідно до абзацу другого пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України звертається до суду з позовом про надання дозволу на погашення всієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Таке погашення здійснюється на підставі зазначеного рішення суду та прийнятого на його підставі рішення органу доходів і зборів шляхом продажу майна платника податків на публічних торгах та/або торгівельними організаціями в порядку, визначеному пунктами 95.7 - 95.21 статті 95 Податкового кодексу України.

Отже, в розумінні Податкового кодексу України, за судовими рішеннями про стягнення з юридичних осіб податкового боргу, органом який здійснює процедуру їх примусового виконання, є контролюючий орган, визначений цим Кодексом. Процедура погашення податкового боргу є самостійною процедурою, яка регулюється окремими нормами, а саме Податковим кодексом України, а не законодавством про виконавче провадження. Відтак, органи державної виконавчої служби до неї не залучаються.

Оскільки в адміністративних судів відсутні підстави для видачі виконавчих листів про погашення податкового боргу в порядку ст. 257 та ст. 258 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає, що одержання виконавчого листа, виданого судом першої інстанції у цій категорії справ не є безспірною підставою звернення його до примусового виконання, за наявності законодавчо визначеної самостійної процедури виконання органами доходів та зборів рішень про погашення податкового боргу.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що державний виконавець правомірно встановивши відсутність у органів державної виконавчої служби компетенції для виконання судового рішення про стягнення податкового боргу з юридичної особи, правомірно виніс постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, а тому підстави для її скасування та задоволення розглядуваного позову відсутні.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову Южноукраїнської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію довів та обґрунтував. В свою чергу позивач, всупереч наведеним приписам, не довів протиправність постанови ВП №46249268 від 31.01.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи спростовують правильність висновків суду.

Відтак, апеляційна скарга Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області підлягає повному задоволенню.

Керуючись ст.ст. 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області задовольнити повністю.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 березня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову суду, якою у задоволенні адміністративного позову Южноукраїнської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області відмовити повністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов