Справа № 2а-0770/3161/11
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2011-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Cправа № 2a-0770/3161/11
Ряд стат. звіту № 8.2.6
ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2011 року м. Ужгород

Закарпатський окружний адміністративний суд під головуванням судді Плеханова З.Б. за участю секретаря судового засідання Немеш Ю.С. та сторін, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача :представник ОСОБА_2

прокурор: Роман М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дастор Ужгород" до Державної податкової інспекції м.Ужгороді про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.08.2011 року № НОМЕР_1 1798/23-1/34325992/6477 та № НОМЕР_2 1799/23-1/34325992/6478,

ВСТАНОВИВ:

Вступна та резолютивна частини оголошені 29 листопада 2011 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції м.Ужгороді про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.08.2011 року № НОМЕР_1 1798/23-1/34325992/6477 та № НОМЕР_2 1799/23-1/34325992/6478.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем було проведену виїзну планову перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2010 року, за результатами якої 22.07.2011 року був складений ОСОБА_3 № 1716/23-1/10/34325992, за висновками якого прийнято рішення, яке позивач вважає необгрунтованим у зв'язку з наступним.

В ході перевірки було встановлено, що нібито договір постачання № 030111 від 03.01.2011 року, укладений з ПП "Елвіко", наступні додаткові угоди про внесення змін до договору, договір маркетингових досліджень № 35 від 01.02.2011 року , укладений з ПП "Олми", а також договір постачання № 030111 від 03.01.2011 року, укладений з ПП "Новако" є нікчемними.

Зменшення валових витрат та податкового кредиту позивача у зв'язку з нікчемністю укладених позивачем правочинів проведено на підставі представленого аналізу ДПІ у Оболонському районі м. Києва, відповідно до якого ПП "ТД Макком", з яким позивач не мав жодних правовідносин, та ПП "Олми" за юридичною адресою не знаходяться , аналізом звітів, реєстраційних та інших документів встановлено, що на вказаних підприємствах відсутні основні засоби та трудові ресурси, у зв'язку з цим зроблено висновок про те, що всі операції купівлі-продажу та операції з надання послуг з ПП "ТД "Макком" та з ПП "Олми" не спричиняють реального настання правових наслідків і є нікчемними. З даними висновками позивач не погоджується з огляду на те, що відповідачем не було враховано, що на момент укладення вказаних договорів та складання акту перевірки набула чинності норма ч. 3 ст. 228 ЦК України, яка узгоджується з ч.1 ст.207 ГК України та ч.2 ст. 234 ЦК України, яка встановлює правові наслідки фіктивного правочину і так само передбачає, що правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків , які обумовлюються цим правочином , визнається судом недійсним.

Також позивач зазначає, що не може бути покладено в основу недійсності чи нікчемності даного договору інформація ДПІ у Оболонському районі м.Києва відносно ПП "ТД Макком", так як позивач жодних правовідносин з вказаним підприємством не мав і жодних правочинів не вчиняв. Щодо угод укладених позивачем з ПП "Новако" , то дані угоди та податкові накладні підписані безпосередньо і власноручно гр. ОСОБА_4 в присутності уповноважених представників ТОВ "Дастор - Ужгород", а товари , зазначені у первинних документах, фактично отримані позивачем і використані в господарській діяльності. Також гр. ОСОБА_4 підтвердив факт укладення договорів і реальне здійснення господарських операцій відображених у первинних документах. Що стосується факту наявності чи відсутності у позивача документів, які б підтверджували факт транспортування продукції від ПП Новако, то відповідачем не і враховано, що в процесі проведення перевірки посадовим особам, які проводили перевірку наголошувалось на необхідності надання товарно-транспортних накладних. Водночас, в ході перевірки позивачем було надано інспекторам для перевірки первинні документи, у тому числі і подорожні листи вантажного автомобіля, які підтверджують факт транспортування продукції з м Києва власним транспортом, в т.ч. продукції, отриманої від ПП Новако. Недійсність (нікчемність) правочинів укладених ПП Елвіко та ПП Олми з позивачем, відповідач обґрунтовує також тим, що вказані підприємства відсутні за юридичною адресою. Однак, можлива зміна місцезнаходження юридичної особи не тягне за собою нікчемність всіх правочинів, які нею вчинялися з моменту державної реєстрації та сама по собі не може свідчити, що ці правочини укладені з метою, яка суперечить інтересам держави і суспільства.

Також відповідачем не прийнято до уваги, що договір постачання № 030111 від 03.01.2011 року, договір про надання маркетингових досліджень б/н від 01.12.2010 року та договір щодо надання маркетингових досліджень № 35 від 01.02.2011 р., договір № 01/03 від 01.03.2010 року та № 010311 від 01.03.2011 року, а також здійснені на їх виконання господарські операції, носили реальний товарний характер. Фактична наявність товарів підтверджується відповідними фіскальними звітними чеками РРО, які не можуть бути поставлені під сумнів.

Крім того, відповідачем не враховано, що для визнання правочину недійсним на цій підставі необхідним є доведення спеціальної мети при укладенні договору та відповідного умислу у сторін. У даному випадку необхідно врахувати, що ні з боку контрагентів ПП Елвіко, ПП Олмі та ПП Новако, ні з боку позивача такої мети та умислу не було, що підтверджується тим, що кожною із сторін здійснені господарські операції належним чином відображені у податковому обліку та у податкових деклараціях, зокрема постачальником відповідні суми ПДВ відображено у складі його податкових зобов'язань, тому жодної шкоди інтересам держави чи суспільства укладений правочин заподіяти не міг. Відповідачем не доведено належними і допустимими доказами умисел будь-якої із сторін правочину на незаконне заволодіння майном держави, порушення інтересів держави і суспільства (а отже не встановлено кваліфікуючих ознак нікчемності. Суми валових витрат підтверджені в установленому законом порядку оформленими належним чином первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського і податкового обліку.

Позивач наголошує, що при проведенні попередньої документальної перевірки посадовим особам податкового органу були надані всі первинні документи, які підтверджують придбання товарів, оплату їх вартості, оприбуткування, подальше використання у власній господарській діяльності. Крім того, позивач вважає необґрунтованим зменшення валових витрат на суму відсотків, сплачених товариством за кредитним договором та договором овердрафту. Взагалі, використання кредитних коштів жодним чином не пов'язано з правовідносинами, що випливають з договорів позики, які укладались фізичними та юридичними особами, відповідачем такий зв'язок не доведений і не встановлений.

Таким чином, зменшення валових витрат по сплаті процентів за банківським кредитом проведено без достатніх підстав. З вищенаведеного вбачається, що відповідачем безпідставно, в супереч вимог податкового законодавства України було донараховано грошове зобов'язання по податку на прибуток приватних підприємств та по податку на додану вартість

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з мотивів викладених у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог з мотивів зазначених у письмових запереченнях. Відповідач вважає, що заявлені позовні вимоги є безпідставними з огляду на наступне. В ході проведення перевірки позивачем представлено Договір постачання №30111 від 13.01.2011 року та Додаткову угоду про зміну Договора постачання №030111 від 03.02.2011 року від 04.01.2011 року, укладені між ПП Елвіко (Постачальник) та ТОВ „Дастор-Ужгород (Покупець).Проведеною перевіркою встановлено, що вартість овочів, фруктів та мяса па підставі податкових накладних ПП Елвіко відображено Позивачем у складі валових витрат за І квартал 2011 року в загальній сумі 3066 794,0 грн. Під час проведення аналізу правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати до бюджету податку на додану вартість ПП "Елвіко" було використано висновок № 263/2304/37371250 і від 29.03.2011р. щодо діяльності ПП "ТД Макком"', за матеріалами якого не встановлено факту передачі товарів від продавця до покупця, в зв'язку і відсутністю (не наданням для перевірки) актів прийому - передачі товару, довіреностей, документів, що засвідчують транспортування, зберігання товарів. Враховуючи вищевикладене, правочини нібито укладені між ПП ТД Макком та підприємствами постачальниками не спричинили реального настання юридичних наслідків. Також в ході перевірки позивачем предоставлено Договір щодо надання маркетингових досліджень № б/н від 01.12.2011 р.) та Договір щодо надання маркетингових досліджень №35 від 01.02.2011 року, укладені між ПП Олми (Виконавець) та ТОВ „Дастор -Ужгород" (Замовник). Перевіркою встановлено відсутність реальної можливості поставок товарів (робіт, послуг) контрагентам-покупцям від ПП Олми, оскільки Свідоцтво платника ПДВ від 13.08.2009 року №100240209 анульовано, а стан платника 8 До ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням. Господарські операції між ПП Олми та контрагентами - покупцями, зокрема ТОВ „Дастор -Ужгород не підтверджуються, виходячи з врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень засобів для транспортування та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій у зазначених обсягах, що свідчить про відсутність необхідних умов для реального настання результатів відповідної господарської діяльності. Що стосується Договору постачання №030111 від 03.01.2011 року укладений між ПП „Новако (Постачальник) та ТОВ Дастор-Ужгород (Покупець), яким передбачено постачання продуктів харчування (овочі, фрукти, мясо) та видаткові накладні ПП „Новако за період 01.04.2010 року - 31.03.2011 року, та встановлено, що вартість овочів, фруктів та мяса на підставі вищевказаних видаткових накладних ПП Новако відображено позивачем у складі валових витрат в загальній сумі 4 633 766,0 грн. Посадові особи ПП Новако не могли фактично здійснювати господарські операції і урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного. Виявлені в ході перевірки порушення вплинули на коригування податкового кредиту позивача, а також на формування зобовязання по податку на додану вартість позивача. Отже, відповідачем правомірно донараховано позивачу податок на додану вартість та застосовані штрафні санкції відповідно до п.123.1 ст. 123 Податкового Кодексу України.

Заслухавши сторони, встановивши обставини справи, які були перевірені в судовому засіданні належними та допустимими доказами в їх сукупності, суд приходить до наступного.

22 липня 2010 року ДПІ м. Ужгорода складено ОСОБА_3 № 1716/23-1/10/34325992 "Про результати виїзної планової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Дастор -Ужгород" ( код ЄРДПОУ -34325992) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2010 року по 31.03.2011 року.( т.1 а.с. 10-81).

Проведеною перевіркою встановлені порушення , зазначені у висновках ОСОБА_3, а саме:

1. п.1.32 ст. 1, п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2,пп.5.51 ст. 5,пп11.2.1 п.11.2 ст. 11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств " , в результаті чого встановлено заниження підприємством податку на прибуток в періоді , що перевірявся на загальну суму 1996645, 0 грн..

2. пп.7.4.1 п.7.4.ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" встановлено заниження підприємством податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 951753,00 грн.

3. п.3 ст.5 та п.1 ст. 7 Господарського кодексу України , внаслідок чго є нікчемними :

- договір постачання № 030111 від 03.01.2011 року та Додаткова угода про зміну ЖДоговора постачання № 030111 від 03.02.2011 року від 04.01.2011 року , укладені між П "Елвіко" ( Постачальника) та ТОВ "Дастор-Ужгород" ( Покупець) з обсягом поставок за січень 2011 року в розмірі 2398106,76 грн., в тому числі ПДВ 399684,46 грн. та за лютий 2011 року в розмірі 1282045,65, в тому числі ПДВ 213 674,27 грн.;

- договір щодо надання маркетингових досліджень № б/н від 01.12.2010 року, укладений між ТОВ "Дастор-Ужгород" ( Замовник) та ПП "Олми" (Виконавець) з обсягом проведених операцій в грудні 2010 року в розмірі 150000, 00 грн., в тому числі ПДВ 25 000,00 грн. та договір щодо надання маркетингових досліджень № 35 від 01.02.2011 року, укладений між ТОВ "Дастор-Ужгород"( Замовник) та ПП "Олми" ( виконавець)з обсягом проведених операцій в лютому 2011 року в розмірі 150000,00 грн., в т.ч. ПДВ 25 000,00 грн.

- договір постачання №030111 від 03.02.1011 року, укладений між ПП "Новако" ( Постачальник) та ТОВ "Дастор-Ужгород" (Покупець), з обсягом проведених операцій за період з 01.04.2010 року по 31.03.2011 року в сумі 5560518,84 грн., в тому числі ПДВ - 926753,14 грн.

У ОСОБА_3 також підтверджується , що первинні, бухгалтерські та ніші документи , використані при проведенні перевірки достовірні , надані в повному обсязі , а додаткові ( інші) документи , що свідчать про діяльність суб'єкта господарювання ( спростовують викладені в акті перевірки факти ) за період , що перевірявся , відсутні.

08 серпня 2011 року ДПІ м. Ужгорода за наслідками вищевказаного ОСОБА_3 винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 ( форма Р) , яким збільшено суму грошового зобов'язання ТОВ "Дастор-Ужгород" за платежем: податок на прибуток приватних підприємств на 1996645 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 235123 грн.( т.1 а.с 82).

08 серпня 2011 року ДПІ м. Ужгорода за наслідками вищевказаного ОСОБА_3 винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 ( форма Р), яким збільшено збільшено суму грошового зобов'язання ТОВ "Дастор-Ужгород" за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів ( робіт , послуг) на 951753 грн. за за штрафими санкціями на 186565 грн.( т. 1 а.с 83).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи деражавної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи , та ОСОБА_3 № 1716/23-1/10/34325992 від 22.07.2011 року перевіркою встановлено, що Договір постачання №30111 від 13.01.2011 року та Додаткову угоду про зміну Договора постачання №030111 від 03.02.2011 року від 04.01.2011 року, укладені між ПП Елвіко (Постачальник) та ТОВ „Дастор-Ужгород (Покупець).Проведеною перевіркою встановлено, що вартість овочів, фруктів та мяса па підставі податкових накладних ПП Елвіко відображено Позивачем у складі валових витрат за І квартал 2011 року в загальній сумі 3066 794,0 грн. Під час проведення аналізу правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати до бюджету податку на додану вартість ПП "Елвіко" було використано висновок № 263/2304/37371250 і від 29.03.2011р. щодо діяльності ПП "ТД Макком"', за матеріалами якого не встановлено факту передачі товарів від продавця до покупця, в зв'язку і відсутністю (не наданням для перевірки) актів прийому - передачі товару, довіреностей, документів, що засвідчують транспортування, зберігання товарів. Враховуючи вищевикладене, правочини нібито укладені між ПП ТД Макком та підприємствами постачальниками не спричинили реального настання юридичних наслідків. Також в ході перевірки позивачем предоставлено Договір щодо надання маркетингових досліджень № б/н від 01.12.2011 р.) та Договір щодо надання маркетингових досліджень №35 від 01.02.2011 року, укладені між ПП Олми (Виконавець) та ТОВ „Дастор -Ужгород" (Замовник). Перевіркою встановлено відсутність реальної можливості поставок товарів (робіт, послуг) контрагентам-покупцям від ПП Олми, оскільки Свідоцтво платника ПДВ від 13.08.2009 року №100240209 анульовано, а стан платника 8 До ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням. Господарські операції між ПП Олми та контрагентами - покупцями, зокрема ТОВ „Дастор -Ужгород не підтверджуються, виходячи з врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень засобів для транспортування та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій у зазначених обсягах, що свідчить про відсутність необхідних умов для реального настання результатів відповідної господарської діяльності. Що стосується Договору постачання №030111 від 03.01.2011 року укладений між ПП „Новако (Постачальник) та ТОВ Дастор-Ужгород (Покупець), яким передбачено постачання продуктів харчування (овочі, фрукти, мясо) та видаткові накладні ПП „Новако за період 01.04.2010 року - 31.03.2011 року, та встановлено, що вартість овочів, фруктів та мяса на підставі вищевказаних видаткових накладних ПП Новако відображено позивачем у складі валових витрат в загальній сумі 4 633 766,0 грн.

У відповідності до статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. 2. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. 3. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

При кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК України має враховуватись вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі щодо знищення , пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Наслідки вчинення правочину , що порушує публічний порядок , визначаються загальними правилами згідно ст. 216 ЦК України.

Як вбачається із змісту ОСОБА_3 перевірки , висновок відповідача про нікчемність правочину є необгрунтованим , оскільки ним не наведено підстав та не надано належних доказів вважати укладені позивачем угоди нікчемними правочинами , оскільки ні в акті перевірки, ні іншими доказами не доведена вина сторін правочину (однієї із сторін правочину) в намірі порушити публічний порядок у вигляді порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина та / або знищити , пошкодити майно фізичної або юридичної особи, держави , Автономної Республіки Крим , територіальної громади, незаконно заволодіти ним.

Слід зазначити , що з 01. 01.2011 року діє норма статі 228 ЦК України , за якою правочини, що не відповідають інтересам держави і суспільства та його моральним засадам визнаються недійсними в судовому порядку. Обов'язковою умовою для визнання недійним правочину , який суперечить інтересам держави та суспільства , є встановлення умислу в діях осіб, що уклали таких правочин, а право на звернення податкових органів із відповідними позовами встановлено п. 11 ст. 10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні".

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що посилання на нікчемнісь укладених договорів з підстав його невідповідності інтересам держави і суспільства та його моральним засадам - є помилковою, так як нікчемний правочин є недійсним в силу закону ( та його визнання недійсним в судовому порядку не здійснюється ) на відміну від правочину, що суперечить інтересам держави і суспільства та його моральним засадам ( який визнається недійсним в судовому порядку, в тому числі, за зверненням податкового органу )- та така позиція суперечить нормам діючого законодавства.

Статтею 203 ЦК України втановлені вимоги до чинного правочину: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У статі 234 ЦК України зазначено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Тобто фіктивний правочин характеризується тим , що сторони вчиняють такий правочин лише для виду , знаючи заздалегідь , що він не буде виконаний . При вчиненні фіктивного правочину сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Причому цілі можуть бути визнані протизаконними або фіктивний правочин може взагалі не мати правової мети. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин , якщо він немає на меті встановлених правових наслідків, незалежно від того, в якій формі він вчинений , його нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

Посилання податкового органу на ст.203, ч.1 ст. 16 , ст. 234 ЦК України є помилковими , так як зазначені норми законодавства використовуються лише при визнанні правочинів недійсними у судовому порядку . При цьому, в акті перевірки зазначено , що правочин є нікчемним, оскільки не направлений на настання реальних наслідків, однак, згідно вимог цивільного законодавства ( ч. 2 ст. 234 ЦК України ) фіктивний правочин визнається недійсним судом.

Податковий орган помилково посилається на ст.ст. 626,665,658,662,664 ЦК України як норми , які регулються питання недійсності правочинів, оскільки вказаними статтями регулюються умови та порядок виконання договорів

У зв'язку з наведеним, підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність , прямо встановлена законом, а не висновки акту перевірки, а вказані в актах податкових органів можливі порушення , допущені суб'єктами господарювання при укладенні та виконані договорів , не є підставою для визнання правочинів нікчемними, оскільки чинне законодаство не встановлює таких підстав нікччемності.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про податок на додану вартість" та ст.ст. 1, 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", а також згідно ст. 16 Податкового кодексу України, ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується саме платника податку і не може автоматично поширюватися на його контрагентів. Виходячи з наведеного, порушення, допущені одним платником податків у відображенні (чи невідображені) в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом не впливають на права та обов'язки інших платників, тобто юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до п. 5.1. ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що діяв у період, охоплений перевіркою, валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. У даному випадку всі первинні документи, надані позивачем для підтвердження своїх витрат і податкового кредиту, оформлені в результаті фактичного здійснення господарських операцій і являються достовірними.

Згідно з пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті. Водночас пункти 5.3-5.7 ст. 5 Закону не містять жодного з тих обмежень, що зафіксовані податковим органом в акті перевірки.

Відповідно до п. 5.11. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється.

При проведенні попередньої документальної перевірки посадовим особам податкового органу були надані всі первинні документи, які підтверджують придбання товарів, оплату їх вартості, оприбуткування, подальше використання у власній господарській діяльності, а також інші первинні документи, що стверджують реальність укладених договорів . Дані документи вивчались у судовому засіданні ( т. т.2-30).

Статтею 9 Закону України " Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, відповідність укладених позивачем договорів з контрагентами та їх виконання стверджується первинними документами , які відповідають вищевказаним вимогам. (актами здачі приймання робіт , платіжними дорученнями , фіскальними чеками, податковими та видатковими накладними , договорами та виписками , кредитними документами за рахунками(т. т.2-30).

У відповідності до п.198.6.Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.1. .Податкового кодексу України визначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця та є підставою для нарахування сум податку , що відноситься до податкового кредиту.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість", що діяв у період, охоплений перевіркою, податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пп. 7.4.5. п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). Отже, закон забороняє включення до складу податкового кредиту тільки тих сум ПДВ, які взагалі не підтверджені податковими накладними.

На підставі вищенаведеного, якщо на момент проведення контролюючим органом перевірки платника суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, відповідають зазначеним у податкових накладних , податковий кредит покупця вважається підтвердженим податковими накладними . Оскільки податковий кредит з ПДВ визначено на підставі отриманих податкових накладних , наявні податкові накладні містять всі передбачені законодавством відомості ,- податковий кредит ТОВ "Дастор-Ужгород" сформовано у відповідності до положень Податкового кодексу України.

Згідно з п. 56.21 ст. 56 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

У відповідності до статті 69 КАСУ доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 71 КАСУ встановлено , що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. . В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зясувавши повно та всебічно обставини в адміністративній справі, підтверджені належними та допустимими доказами в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі з дотриманням вимог встановлених 3. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

. Згідно ч. 1 ст. 94 КАСУ якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа)., на підставі чого на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 3 грн. 40 коп. ( а.с. 2).

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 160-163, 183-2, ч.1 ст. 256 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Дастор Ужгород"- задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції м. Ужгороді від 08.08.2011 року про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Дастор-Ужгород" грошового зобов'язання № НОМЕР_1 1798/23-1/34325992/6477 та № НОМЕР_2 1799/23-1/34325992/6478.

Стягнути з державного ( місцевого) бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дастор-Ужгород" (м. Ужгород, вул. Собранецька, 89, код ЄРДПОУ 34325992) судовий збір в розмірі 3грн. 40 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Плеханова З.Б.