Справа № 804/16045/14
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2015 рокусправа № 804/16045/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Проценко О.А.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги Головного управління державної санітарно-епідеміологічної служби у Дніпропетровській області Державної санітарно-епідеміологічної служби; Головного державного санітарного лікаря м. Нікополя, м. Орджонікідзе та Нікопольського району, Начальника Нікопольського міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2014 року у справі № 804/16045/14 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління державної санітарно-епідеміологічної служби у Дніпропетровській області Державної санітарно - епідеміологічної служби; Нікопольського міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області; Головного державного санітарного лікаря м. Нікополя, м. Орджонікідзе та Нікопольського району, Начальника Нікопольського міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби ОСОБА_1, за участю третьої особи ОСОБА_3 про визнання дій та бездіяльності незаконними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 01 жовтня 2014 року звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідачів, у якому, з урахуванням уточнень від 22 жовтня 2014 року, просила:

- визнати незаконними дії (бездіяльність) по перевірці поданих ОСОБА_2 скарги від 30 липня 2014 року та заяви від 31 липня 2014 року Головним управлінням державної санітарно-епідеміологічної служби у Дніпропетровській області Державної санітарно-епідеміологічної служби України, начальником Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області ОСОБА_4, не вирішення питань по суті поданих скарги та заяви;

- визнати незаконними дії (бездіяльність) по перевірці поданих ОСОБА_2 заяв в 2013 році, заяви від 16 червня 2014 року Нікопольським міськрайонним управлінням Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області, Головним державним санітарним лікарем м. Нікополя, м. Орджонікідзе та Нікопольського району, начальником Нікопольського міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області ОСОБА_1, не вирішення питань по суті поданих заяв;

- зобовязати головне управління державної санітарно-епідеміологічної служби у Дніпропетровській області Державної санітарно-епідеміологічної служби України, начальника Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області ОСОБА_4, у відповідності до вимог чинного законодавства, посадових обовязків, розглянути подані ОСОБА_2 скаргу від 30 липня 2014 року та заяву від 31 липня 2014 року, прийняти рішення, яким зобовязати ОСОБА_5, ОСОБА_6 пересадити посаджений ними яблуневий сад на земельній ділянці по вул. Свердлова, 92, в с.Новоіванівка, Нікопольського району, Дніпропетровської області за межі населеного пункту, а також надати ОСОБА_2 відповідь на поставлені в вказаних скаргах питання у письмовій формі та у встановленні законодавством строки.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачами під час перевірки її звернень про порушення правил застосування пестицидів ОСОБА_5 не було взято до уваги п. 1.4, розділ 5 та розділ 6 Державних санітарних правил Транспортування, зберігання та застосування пестицидів у народному господарстві ДСП 8.8.1.2.001-98. Також відповідачами належним чином не досліджено обставин використання ОСОБА_5 пестицидів з застосуванням не сертифікованого оприскувача.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2014 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії відповідачів щодо не встановлення факту порушення ОСОБА_5 порядку сповіщення населення, власників суміжних сільськогосподарських угідь та об'єктів про місця, строки і методи застосування пестицидів та не встановлення факту порушення ОСОБА_5 порядку використання технічного засобу застосування пестицидів - садового оприскувача VAIPER 3WF - 3.

Зобов'язано Нікопольське міськрайонне управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області, Головного державного санітарного лікаря м. Нікополя, м. Орджонікідзе та Нікопольського району, Начальника Нікопольського міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби заборонити ОСОБА_5 використання технічного засобу застосування пестицидів - садового оприскувача VAIPER 3WF 3 та вирішити питання щодо притягнення ОСОБА_5 до відповідальності у відповідності до норм чинного законодавства. В іншій частині позову - відмовлено.

Рішення суду обгрунтовано посиланнями на норми ст. 136-3 Закону України «Про пестициди і агрохімікати», Положення про Державну санітарно-епідеміологічну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 400/2011 (далі Положення № 400/2011), Положення про територіальні органи Державної санітарно-епідеміологічної служби України, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоровя України 19.01.2012 № 34, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 березня 2012 року за № 413/20726 (далі Положення № 34), а також Державних санітарних правил Транспортування, зберігання та застосування пестицидів у народному господарстві ДСП 8.8.1.2.001-98, які затверджені Наказом Міністерства охорони здоров'я України 03.08.1998 № 1 (далі ДСП 8.8.1.2.001-98), які, на думку суду першої інстанції, відповідачами виконано не було.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Головне управління державної санітарно-епідеміологічної служби у Дніпропетровській області Державної санітарно-епідеміологічної служби, Головний державного санітарний лікар м. Нікополя, м. Орджонікідзе та Нікопольського району, Начальник Нікопольського міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби ОСОБА_1 подали апеляційні скарги, у яких, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права та невідповідність рішення суду обставинам справи, просять постанову суду скасувати, у задоволенні позову - відмовити.

Так, відповідачі зазначають, що судом першої інстанції невірно застосовано норми Державних санітарних правил Транспортування, зберігання та застосування пестицидів у народному господарстві ДСП 8.8.1.2.001-98, які затверджені Наказом Міністерства охорони здоров'я України 03.08.1998 № 1, оскільки третя особа ОСОБА_3 не є субєктом господарювання (приватним підприємцем або членом селянського фермерського господарства). На думку відповідачів, спір щодо правомірності дій третьої особи під час обробки рослин на земельній ділянці повинен вирішуватись між власниками ділянок, виходячи з норм ст..ст. 103, 104 Земельного кодексу України, ст.. 13,14 Цивільного кодексу України.

Відповідачі також вважають, що органами Держсанепідслужби не було допущено бездіяльності, оскільки 01.072014 року посадовими особами Новоіванівської сільської ради, Нікопольського міськрайонного Управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області, Державної фітосанітарної інспекції Дніпропетровської області, Нікопольської райдержадміністрації та дільничним інспектором Нікопольського МВ ГУМВС України у Дніпропетровській області було проведено перевірку обставин, зазначених у зверненні позивача про порушення третьою особою вимог законодавства при проведені робіт по обробці саду. Перевіркою було встановлено препарат, який застосував ОСОБА_3 при обробці яблуневого саду та механічний пристрій, за допомогою якого здійснювалась обробка. Жодного факту щодо порушення порядку сповіщення населення, власників суміжних сільськогосподарських угідь та обєктів про місця, строки і методи застосування пестицидів встановлено не було.

У судовому засіданні, представник Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області доводи та вимоги, викладені у апеляційних скаргах відповідачів, підтримав.

Представник позивача проти апеляційних скарг заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обгрунтоване.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 16 червня 2014 року направила на імя Начальника Нікопольського міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області, Головного державного санітарного лікаря м. Нікополя, м. Орджонікідзе та Нікопольського району ОСОБА_1 заяву про порушення ОСОБА_5 правил використання пестицидів.

На заяву ОСОБА_2 від 16 червня 2014 року Начальник Нікопольського міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області, Головний державний санітарний лікар м. Нікополя, м. Орджонікідзе та Нікопольського району ОСОБА_1 надала письмову відповідь за вих. № 2/1648/2-17 від 02 липня 2014 року. У названому листі зазначено, що фахівець Нікопольського міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області 01 липня 2014 року приймав участь у комісійному розгляді питань, які зазначені у заяві ОСОБА_2, за результатами якого не встановлено порушення санітарного законодавства громадянином ОСОБА_5

Так, для вирішення поставлених ОСОБА_2 питань було проведено комісійний розгляд звернення, за результатами якого складено акт від 01 липня 2014 року. Даним актом, з пояснень ОСОБА_5, зафіксовано що він протягом 2014 року двічі здійснював обробку яблуневого саду біологічним препаратом Гуапсін в нічний час. Обробку саду ОСОБА_3 здійснював за допомогою переобладнаного (збільшено вміст баку для препаратів) садового оприскувача VAIPER 3WF-3, який встановлений на базі трактору ЮМЗ. Також даним актом зафіксовано, що ОСОБА_3 не є субєктом господарювання, у звязку з чим дія п. 5.1.21, п. 6.1.4 ДСП 8.8.1.2.001-98 на нього не розповсюджується, а п. 6.11.1, п. 6.11.2, п. 6.11.4, п. 6.11.5 ДСП 8.8.1.2.001-98 ОСОБА_3 виконує.

ОСОБА_2 30 липня 2014 року та 31 липня 2014 року направила до Державної санітарно-епідеміологічної служби України скарги на відповідь від 02 липня 2014 року за вих. № 2/1648/2-17, що була надана на заяву ОСОБА_2 від 16 червня 2014 року.

Державна санітарно-епідеміологічна служба України листом від 20 серпня 2014 року за вих. № 04.03-12-831/Го-833/Го направила на адресу ОСОБА_2, у відповідь на її скарги від 30 липня 2014 року та 31 липня 2014 року, лист Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області від 15 серпня 2014 року за вих. № 02.22/5270, у якому вказано, що використання біопрепарату Гуапсин громадянином ОСОБА_5 на власній земельній ділянці не суперечить діючому законодавству.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Зі змісту ч. 1 ст. 16-3 Закону України Про пестициди і агрохімікати від 02.03.1995 № 86/95-ВР вбачається, що до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, у сфері діяльності, пов'язаної з пестицидами і агрохімікатами, належить здійснення державного нагляду за додержанням громадянами державних санітарних норм і правил, гігієнічних нормативів і регламентів безпечного виробництва, транспортування, зберігання, застосування пестицидів і агрохімікатів, за вмістом залишкової кількості пестицидів і агрохімікатів у харчових продуктах та продовольчій сировині, у тому числі імпортованих, лікарських травах, водних об'єктах, воді, що використовується для господарсько-питного постачання, купання, спортивних занять, організованого відпочинку та з лікувальною метою, лікувальних грязях, ґрунтах, на землях населених пунктів, оздоровчого та рекреаційного призначення, у повітрі робочої зони.

Проаналізувавши п. 1 Положення про Державну санітарно-епідеміологічну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 400/2011 (далі Положення № 400/2011), можна зробити висновок, що саме Державна санітарно-епідеміологічна служба України є центральним органом виконавчої влади та входить до системи органів виконавчої влади у галузі охорони здоров'я та утворюється для забезпечення реалізації державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Відповідно до абз. 1 п. 7 Положення № 400/2011, Держсанепідслужба України здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі і на водному, залізничному, повітряному транспорті.

Згідно п. 1 Положення про територіальні органи Державної санітарно-епідеміологічної служби України, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоровя України 19.01.2012 № 34, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 березня 2012 року за № 413/20726 (далі Положення № 34), Головні управління Державної санітарно-епідеміологічної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на водному, залізничному, повітряному транспорті (далі - Головні управління) та їх відокремлені структурні підрозділи в містах (міські управління) та районах (районні або міжрайонні управління) (далі - відокремлені структурні підрозділи) підпорядковуються Державній санітарно-епідеміологічній службі України і є її територіальними органами.

Головні управління відповідно до покладених на них завдань (п. 4 Положення № 34):

4.4. Здійснюють державний санітарно-епідеміологічний нагляд та контроль за дотриманням вимог санітарного законодавства органами виконавчої влади і органами місцевого самоврядування, органами влади Автономної Республіки Крим, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми їх власності, фізичними особами та громадянами, виконанням ними санітарних та протиепідемічних (профілактичних) заходів.

4.5. Застосовують передбачені законодавством заходи для припинення порушення санітарного законодавства.

4.6. Здійснюють нагляд за дотриманням вимог санітарних норм у стандартах.

З огляду на викладене, суд вважає, що саме до компетенції Головного управління та його структурного підрозділу Нікопольського міськрайонного управління належить здійснення державного нагляду за додержанням громадянами санітарних норм і правил, гігієнічних нормативів і регламентів безпечного зберігання, застосування пестицидів на землях населених пунктів.

Згідно п. 5 Положення про державний санітарно-епідеміологічний нагляд, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 1999 року № 1109 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2002 року № 1217) (далі Положення № 1109), державний санітарно-епідеміологічний нагляд здійснюється головними державними санітарними лікарями, їх заступниками, іншими посадовими особами, а також установами і закладами державної санітарно-епідеміологічної служби у порядку запобіжного та поточного нагляду.

Отже, за визначенням даної норми, державний санітарно-епідеміологічний нагляд на території м. Нікополя, м. Орджонікідзе та Нікопольського району здійснюється Начальником Нікопольського міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області, Головним державним санітарнимо лікарем м. Нікополя, м. Орджонікідзе та Нікопольського району ОСОБА_1

Відповідно до змісту п. 9 Положення № 1109, поточний державний санітарно-епідеміологічний нагляд як діяльність головних державних санітарних лікарів, їх заступників, інших посадових осіб установ і закладів державної санітарно-епідеміологічної служби з контролю за дотриманням юридичними і фізичними особами санітарного законодавства, санітарних та протиепідемічних (профілактичних) заходів, приписів, постанов та висновків здійснюється шляхом обстеження та перевірки об'єктів нагляду щодо дотримання і реалізації вимог безпеки для здоров'я і життя людини.

Обстеження та перевірка об'єктів нагляду проводиться вибірково за планами, що розробляються органами, установами і закладами державної санітарно-епідеміологічної служби, позапланово залежно від санітарної та епідемічної ситуації, а також за повідомленнями підприємств, установ і організацій та за заявами громадян.

Результати обстеження та перевірки оформлюються актом, форма і порядок складання якого визначаються головним державним санітарним лікарем України.

Таким чином, слід дійти висновку, що заява ОСОБА_2 стосовно перевірки дотримання ОСОБА_5 правил використання пестицидів булла звернута до належних органів та посадових осіб.

Дослідивши дії, вчинені відповідачами на підставі звернень позивача, та відповіді, надані останньому, суд встановив наступне.

Як свідчить зміст акту комісійного розгляду звернення громадянки ОСОБА_2, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, вид препарату, що застосовувався ОСОБА_5 для обробки рослин встановлено комісією виключно на підставі пояснень ОСОБА_5. Комісія встановила, що «обробку саду ОСОБА_3 здійснює за допомогою садового оприскувача VAIPER 3WF-3, переобладнаного (збільшення вмісту баку для препаратів). Радіус розпилювання згідно паспорту становить 9 метрів. Даний оприскувач встановлений на базі трактору ЮМЗ». Будь-які відомості про правила застосування названого оприскувача, зокрема викладені у паспорті останнього, у акті перевірки на зазначено.

При цьому, комісія дійшла висновку, що ОСОБА_3 не є субєктом господарювання, він не має складу, який підпадає під дію Державних санітарних правил ДСП 8.8.1.2.001-98 «Транспортування, зберігання та застосування пестицидів у народному господарстві».

На підставі названого акту (а.с.23), позивачу було надано відповіді Головним управлінням Держсанепідслужби у Дніпропетровській області від 15.08.2014 року № 02.22/5270 (а.с.29), Державною санітарно-епідеміологічною службою України від 20.08.2014 року № 04.03-12-831/Го-833/Го (а.с.30), Нікопольським міськрайонним управлінням Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області від 02.07.2014 року № 2/1648/2-17 (а.с.40).

Висновки акту перевірки та відповіді, надані на його підставі, не можна вважати обґрунтованими та такими, що у повній мірі відповідають чинному законодавству, виходячи з наступного.

Державні санітарні правила Транспортування, зберігання та застосування пестицидів у народному господарстві ДСП 8.8.1.2.001-98 затверджені Наказом Міністерства охорони здоров'я України 03.08.1998 № 1 (далі ДСП 8.8.1.2.001-98).

У п. 1.4 ДСП 8.8.1.2.001-98 визначено, що дані правила є частиною санітарного законодавства та обов'язкові для дотримання всіма підприємствами, установами і організаціями, приватними господарствами та особами, що проводять будь-які дії з пестицидами.

З огляду на викладене, оскільки ОСОБА_3 є особою, яка зберігає та використовує для власних потреб пестициди, то ДСП 8.8.1.2.001-98 є обовязковими для нього у тій частині, що стосується діяльності фізичних осіб, що проводять будь-які дії з пестицидами. Отже, лише у випадку, коли законодавцем звужено субєктний склад, на який поширюється ДСП 8.8.1.2.001-98, до кола підприємств, установ і організацій, то дані правила до фізичної особи не застосовуються.

Відповідно до п. 6.11.6 ДСП 8.8.1.2.001-98, для обробки індивідуальних садів і городів в межі населеного пункту дозволяється застосування тих пестицидів, які дозволені для роздрібного продажу населенню Переліком пестицидів і агрохімікатів, дозволених до використання в Україні і Доповненнями до нього.

Відповідно до пп. 12 п. 10 Положення № 1109 Головні державні санітарні лікарі Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя, міст, районів та їх заступники, головні державні санітарні лікарі на водному, залізничному, повітряному транспорті та їх заступники, а також головні державні санітарні лікарі об'єктів з особливим режимом роботи у межах відповідних адміністративних територій (об'єктів) мають право безоплатно вилучати зразки сировини, продукції, матеріалів для проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи і необхідних видів лабораторного дослідження.

Отже, обовязком відповідачів є встановлення реального препарату (речовини), яка застосовувалась третьою особою.

Як свідчать матеріали справи, будь-яких дій (огляду рослин, земельної ділянки, взяття проб, тощо) комісією не здійснювалось.

Технічні засоби застосування пестицидів і агрохімікатів спеціальні машини, механізми та пристрої для обробки об'єктів пестицидами та внесення органічних і мінеральних добрив (ст. 1 Закону України Про пестициди і агрохімікати від 02.03.1995 № 86/95-ВР).

Відповідно до п. 2 Порядку проведення державних випробувань та державної реєстрації технічних засобів застосування пестицидів і агрохімікатів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 1996 року № 479 (далі Порядок № 479), технічні засоби застосування пестицидів і агрохімікатів вітчизняного і зарубіжного виробництва (далі технічні засоби) можуть використовуватися всіма підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами на території України лише після здійснення державної реєстрації шляхом внесення їх до Державного реєстру технічних засобів застосування пестицидів і агрохімікатів в Україні (далі Державний реєстр). Державним реєстратором технічних засобів застосування пестицидів і агрохімікатів згідно п. 5 Порядку № 479, призначено ДП УкрЦВТ.

Як вже зазначалось судом, у акті від 01 липня 2014 року відповідачами було встановлено факт обробки саду ОСОБА_5 за допомогою садового оприскувача VAIPER 3WF-3, переобладнаного (збільшено вміст баку для препаратів), який встановлений на базі трактору ЮМЗ.

Зміст акту перевірки та відповідей, наданих позивачу, свідчать, що питання стосовно внесення оприскувача, який використовувався третьою особою, до Державного реєстру, ні комісією, ні відповідачами не зясувались.

За таких обставин, доводи позивача щодо наявності протиправної бездіяльності відповідачів, що мала місце під час перевірки заяви та скарги ОСОБА_2, поданих у 2014 році, є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи.

Згідно змісту пп. 15 п. 10 Порядку № 1109, Головні державні санітарні лікарі Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя, міст, районів та їх заступники, головні державні санітарні лікарі на водному, залізничному, повітряному транспорті та їх заступники, а також головні державні санітарні лікарі об'єктів з особливим режимом роботи у межах відповідних адміністративних територій (об'єктів) мають право у порядку, встановленому головним державним санітарним лікарем України:

а) складати акти і протоколи про порушення санітарного законодавства;

б) видавати приписи, постанови, а також вносити пропозиції власникам підприємств, установ і організацій або уповноваженим ними особам:

про відсторонення від будь-яких видів діяльності, робіт, навчання, відвідування дошкільних закладів осіб, які страждають на інфекційні хвороби або є носіями збудників інфекційних захворювань чи були в контакті з такими хворими, а також осіб, які ухиляються від обов'язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється МОЗ;

про приведення нормативно-технічних, розпорядчих та інших документів у відповідність з вимогами санітарного законодавства;

про обмеження діяльності об'єкта нагляду у разі виявлення порушення санітарного законодавства, що безпосередньо не впливає негативно на стан здоров'я людей, але може зумовлювати такий вплив;

в) видавати постанови про:

обмеження, тимчасову заборону чи припинення діяльності підприємств, установ і організацій, об'єктів будь-якого призначення, технологічних ліній, машин і механізмів, виконання окремих технологічних операцій, користування плаваючими засобами, рухомим залізничним складом і літаками у разі невідповідності їх вимогам санітарних норм:

обмеження, тимчасову заборону або припинення будівництва, реконструкції та розширення об'єктів за проектами, що не мають позитивного висновку за результатами державного санітарно-епідеміологічної експертизи, та у разі відступу від затвердженого проекту;

тимчасову заборону виробництва, заборону використання та реалізації хімічних речовин, продуктів харчування, технологічного устаткування, будівельних матеріалів, біологічних засобів, товарів широкого вжитку, джерел іонізуючого випромінювання у тому разі, коли не здійснено їх гігієнічну регламентацію та державну реєстрацію, а також коли їх визнано шкідливими для здоров'я людей;

обмеження, зупинення або заборону проведення викидів (скидів) забруднюючих речовин у разі порушення санітарних норм.

Отже, виходячи з обставин справи та керуючись нормами законодавства, що регулює діяльність органів та посадових осіб Держсанепідслужби, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню в частині визнання протиправною бездіяльності відповідачів, яка полягає у неповному зясуванні обставин, зазначених у заяві названої особи.

При цьому, враховуючи норми КАС України, суд вважає за необхідне здійснити захист права названої особи шляхом покладення на відповідачів обовязку в межах відповідної компетенції у повному обсязі зясувати обставини щодо здійснення ОСОБА_5 дій, повязаних з застосуванням пестицидів та використанням садового оприскувача VAIPER 3WF - 3, а також питання щодо заборони використання ОСОБА_5 садового оприскувача VAIPER 3WF - 3 та питання щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_2 про зобовязання відповідачів прийняти рішення, яким зобовязати ОСОБА_5, ОСОБА_6 пересадити посаджений ними яблуневий сад на земельній ділянці по вул. Свердлова, 92, в с.Новоіванівка, Нікопольського району, Дніпропетровської області, за межі населеного пункту, то вона не підлягає задоволенню, як така, що не відповідає чинному законодавству.

Отже, доводи відповідачів стосовно того, що норми ДСП 8.8.1.2.001-98 взагалі не поширюються на третю особу, що виключає необхідність під час перевірки останньої повного та всебічного зясування контролюючим органом обставин, повязаних із застосуванням названого нормативного акту, спростовуються викладеним вище.

Суд також вважає, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки позивач оскаржує саме бездіяльність контролюючого органу, що мала місце під час здійснення останнім дій та перевірки, що віднесені до компетенції відповідачів.

В той же час, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами осіб, які подали апеляційні скарги, стосовно того, що спонукаючи орган контролю до вчинення певних дій чи прийняття рішення, суд не може визначати результат розгляду питання, стосовно якого здійснюється дія чи приймається рішення.

Зобовязуючи відповідачів встановити саме факт вини третьої особи ОСОБА_3 та заборонити йому використання технічного засобу, суд по суті вирішив спір між позивачем та третьою особою.

В той же час, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1ст.103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Згідно ст.. 104 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоровя людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Відповідно ст. 13 Цивільного кодексу України:

- цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

- при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

- не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

- при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

- у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Отже, виходячи з норм ЗК та ЦК України, безпосередній спір між позивачем та третьою особою, суміжним землевласником, тощо повинен вирішуватись у порядку цивільного судочинства.

Виходячи з викладеного, апеляційні скарги Головного управління державної санітарно-епідеміологічної служби у Дніпропетровській області Державної санітарно-епідеміологічної служби; Головного державного санітарного лікаря м. Нікополя, м. Орджонікідзе та Нікопольського району, Начальника Нікопольського міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби ОСОБА_1 слід задовольнити частково. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2014 року у справі № 804/16045/14 скасувати. Позов задовольнити частково: визнати протиправною бездіяльність Головного управління державної санітарно-епідеміологічної служби у Дніпропетровській області Державної санітарно - епідеміологічної служби; Нікопольського міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області; Головного державного санітарного лікаря м. Нікополя, м. Орджонікідзе та Нікопольського району, Начальника Нікопольського міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби ОСОБА_1, яка полягає у неповному зясуванні обставин,зазначених у заявах ОСОБА_2, поданих у 2014 році; зобовязати Головне управління державної санітарно-епідеміологічної служби у Дніпропетровській області Державної санітарно - епідеміологічної служби; Нікопольське міськрайонне управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області; Головного державного санітарного лікаря м. Нікополя, м. Орджонікідзе та Нікопольського району, Начальника Нікопольського міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби ОСОБА_1 у повному обсязі зясувати обставини щодо здійснення ОСОБА_5 дій, повязаних з застосуванням пестицидів та використанням садового оприскувача VAIPER 3WF - 3, а також питання щодо заборони використання ОСОБА_5 садового оприскувача VAIPER 3WF - 3 та питання щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності. В іншій частині позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,202,205,207 КАС України,суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління державної санітарно-епідеміологічної служби у Дніпропетровській області Державної санітарно-епідеміологічної служби; Головного державного санітарного лікаря м. Нікополя, м. Орджонікідзе та Нікопольського району, Начальника Нікопольського міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2014 року у справі № 804/16045/14 скасувати. Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління державної санітарно-епідеміологічної служби у Дніпропетровській області Державної санітарно - епідеміологічної служби; Нікопольського міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області; Головного державного санітарного лікаря м. Нікополя, м. Орджонікідзе та Нікопольського району, Начальника Нікопольського міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби ОСОБА_1, яка полягає у неповному зясуванні обставин,зазначених у заявах ОСОБА_2, поданих у 2014 році.

Зобовязати Головне управління державної санітарно-епідеміологічної служби у Дніпропетровській області Державної санітарно - епідеміологічної служби; Нікопольське міськрайонне управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області; Головного державного санітарного лікаря м. Нікополя, м. Орджонікідзе та Нікопольського району, Начальника Нікопольського міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби ОСОБА_1 у повному обсязі зясувати обставини щодо здійснення ОСОБА_5 дій, повязаних з застосуванням пестицидів та використанням садового оприскувача VAIPER 3WF - 3, а також питання щодо заборони використання ОСОБА_5 садового оприскувача VAIPER 3WF - 3 та питання щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

(Постанову суду складено в повному обсязі 07.07.2015)

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко