Справа № 2а-12079/12/2670
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" червня 2015 р. м. Київ К/800/55590/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Головчук С.В.,

Черпака Ю.К.,

секретар Малина Л.В.,

за участю позивача, його представника - ОСОБА_2, представника Міністерства надзвичайних ситуацій України - Жукової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві та Головного управління Державного казначейства України у місті Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року про зміну способу та порядку виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Міністерства надзвичайних ситуацій України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання провести перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2012 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2013 року, визнано неправомірною бездіяльність Міністерства надзвичайних ситуацій України щодо надання Головному управлінню Пенсійного фонду України в місті Києві довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_4 для перерахунку пенсії. Зобов'язано Міністерства надзвичайних ситуацій України надати Головному управлінню Пенсійного фонду України в місті Києві довідку про розмір грошового забезпечення позивача з 01 лютого 2012 року для проведення перерахунку його пенсії. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії у відповідності до розміру грошового забезпечення, встановленого згідно з наданої Міністерством надзвичайних ситуацій України довідки, з 01 лютого 2012 року з урахуванням раніше проведених пенсійних виплат.

05 червня 2014 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві звернувся до суду з поданням про зміну способу виконання рішення шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на користь ОСОБА_4 заборгованість по пенсії в сумі 73100,77 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2014 року подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві про зміну способу та порядку виконання рішення суду задоволено частково. стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 заборгованість по пенсії у розмірі 73100,77 грн.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві та Головного управління Державного казначейства України у місті Києві залишено без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2014 року - без змін.

Не погоджуючись із судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві та Головне управління Державного казначейства України у місті Києві звернулися з касаційними скаргами, в яких, посилаючись на порушення судами норм процесуального права Головне управління Державного казначейства України у місті Києві просило змінити спосіб та порядок виконання рішення шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві заборгованість по пенсії в сумі 73100,77 грн. на користь ОСОБА_4 Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві просило відмовити у задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання рішення.

Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених ст. 220 КАС України, колегія суддів вважає, що касаційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві підлягає задоволенню, а Головного управління Державного казначейства України у місті Києві - частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 14 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2012 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_4, у тому числі й стосовно зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії у відповідності до розміру грошового забезпечення, встановленого згідно з наданої Міністерством надзвичайних ситуацій України довідки, з 01 лютого 2012 року з урахуванням раніше проведених пенсійних виплат.

За приписами пункту другого частини четвертої статті 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2012 року та синтез наведених процесуальних норм дають підстави зробити висновок про те, що зобов'язання, покладені на відповідача цим судом, є позовними вимогами як обраним судом видом захисту порушених прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин заявник просив змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття цієї постанови. Хоча в адміністративному судочинстві повноваження щодо зміни постанови суду в частині задоволення позовних вимог мають тільки адміністративні суди апеляційної та касаційної інстанцій (ст. 198, 223 КАС України).

Відтак суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи заяву про зміну способу виконання рішення, не звернув увагу та не врахував відмінності між позовною вимогою як обраним судом видом захисту порушених прав позивача від способу виконання судового рішення як одного з його заходів, чим змінив постанову суду по суті за відсутності на це процесуальних повноважень.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що виконання постанови суду першої інстанції неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду першої інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що "захист порушеного права у судовому рішенні" і "спосіб виконання судового рішення" не є тотожними поняттями (процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду першої інстанції свідчить про те, що суд першої інстанції, змінюючи спосіб виконання постанови суду, фактично змінив її суть, що належить до повноважень суду апеляційної або касаційної інстанції.

Цього також не врахував суд апеляційної інстанції під час перегляду в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції.

Вирішення питання про стягнення коштів як заборгованості невиплаченої пенсії, яка нарахована у разі виконання рішення адміністративного суду, відноситься до юрисдикції цивільних судів.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або проведення додаткової перевірки доказів, обставини справи судом апеляційної інстанції встановлені повно й правильно, але допущена помилка в застосуванні норм матеріального права, суд касаційної інстанції, згідно зі статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України, скасовує рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 220, 221, 223, 229, 230, 231, 254, 263 КАС України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві задовольнити.

Касаційну скаргу Головного управління Державного казначейства України у місті Києві задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року скасувати.

У задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві про зміну способу виконання рішення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.В. Ліпський

Судді: С.В. Головчук

Ю.К. Черпак