Справа № 526/661/13-а
Суддя: Заколодяжна О. А.
Дата ухвалення: 2013-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 526/661/13-а
Провадження №2-а/526/15/2013
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2013 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Заколодяжної О.А.

при секретарі Шульзі Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 18.02.2013 року,-

в с т а н о в и в:

у квітні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби про скасування постанови повернення виконавчого документа стягувачеві від 18.02.2013р., вказуючи, що є учасником війни, що підтверджується посвідченням для ветеранів війни учасників війни.

20 березня 2008 року колегією суддів Гадяцького районного суду Полтавської області поставлено рішення, яким зобовязано Міністерство фінансів України виділити та перерахувати через Міністерство праці та соціального захисту населення Головному управлінню праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації нарахувати для виплати ОСОБА_1 суму недоплаченої щорічної грошової допомоги як учаснику війни відповідно до ч.5 ст.14 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту за 2007 рік в розмірі 1136 грн. Зобовязано Головне управління праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації виплатити отримані на імя ОСОБА_1 кошти сумі 1136 грн.. Вказана постанова суду набрала законної сили і була звернута до виконання в Департамент державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України. В червні 2008 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби відкрив виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-а-125 виданий 08.05.2008року.

16 грудня 2008 року постановою Департаменту ДВС виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа закінчено в звязку з тим, що ЗУ „Про Державний бюджет України на 2008 рік не передбачає бюджетних призначень для взяття зобовязань по судовим рішенням щодо перерахунку виплаченої разової грошової допомоги ветеранам війни та особам , на яких поширюється дія ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту . Постанова позивачкою ОСОБА_1 була оскаржена.

23 лютого 2009 року постановою Гадяцького районного суду визнано незаконною та скасовано постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС від 16 грудня 2008 року. Виконавчий лист № 2-а-125 виданий 08.05.2008 року повернутий Департаменту ДВС для виконання рішення суду.

22 червня 2009 року Департаментом ДВС винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі ст.ст. 21,23, 26 ЗУ «Про виконавче провадження», яку 03 листопада 2009 року постановою Гадяцького районного суду визнано незаконною та скасовано. Виконавчий лист № 2-а-125 виданий 08.05.2008р. повернутий Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України для виконання рішення суду.

15 грудня 2009 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби відкрив виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-а-125 виданий 08.05.2008р.

16 лютого 2010 року постановою Департаменту ДВС виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа закінчено на підставі п.11 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», яку 15 червня 2010 року постановою Полтавського окружного адміністративного суду визнано протиправною та скасовано.

24 вересня 2010 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби своєю постановою ВП № 16639795 відновив виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-а-125 виданий 08.05.2008року.

6 грудня 2010 року Гадяцький районний суд Полтавської області на підставі заяви старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України змінив спосіб і порядок виконання рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 20 березня 2008 року по справі ОСОБА_1 про стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги до 5 травня. Рішення підлягає виконанню шляхом стягненню з Міністерства фінансів України на користь ОСОБА_1 суму недоплаченої щорічної грошової допомоги як учаснику війни відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії ії соціального захисту» за 2007 рік в розмірі 1136 грн.

12 січня 2011 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби своєю постановою ВП № 16639795 поновив виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-а-125 виданий 08.05.2008року Гадяцьким районним судом.

25 березня 2013 року відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби своєю постановою від 18.02.2013р. повернув виконавчий документ стягувачеві ОСОБА_1 на підставі того, що 1 січня 2013 року вступив в дію ЗУ « Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і відповідно до закону виконавчий лист слід направити до виконання до Державного казначейства України, в звязку з тим, що позивачка вважає вказану постанову Департаменту державної виконавчої служби незаконною, тому звернулася до суду з даним позовом та просила суд визнати протиправною та скасувати вказану постанову Департаменту державної виконавчої служби від 18.02.2013 року про повернення виконавчого документа стягувачеві та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати в сумі 34,41 грн.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилась, але надала заяву в якій підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі.

Представник Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заперечила щодо задоволення вимог позивачки.

Суд, заслухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

20 березня 2008 року колегією суддів Гадяцького районного суду Полтавської області поставлено рішення, яким зобовязано Міністерство фінансів України виділити та перерахувати через Міністерство праці та соціального захисту населення Головному управлінню праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації нарахувати для виплати ОСОБА_1 суму недоплаченої щорічної грошової допомоги як учаснику війни відповідно до ч.5 ст.14 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту за 2007 рік в розмірі 1136 грн. Зобовязано Головне управління праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації виплатити отримані на її імя кошти сумі 1136 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2008 року апеляційну скаргу Міністерства фінансів України на постанову від 20 березня 2008 р. залишено без розгляду.

Постанова від 20 березня 2008 року набрала законної сили, звернута до виконання шляхом направлення виконавчого листа до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

6 грудня 2010 року Гадяцький районний суд Полтавської області на підставі заяви старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України змінив спосіб і порядок виконання рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 20 березня 2008 року по справі ОСОБА_1 про стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги до 5 травня. Рішення підлягає виконанню шляхом стягненню з Міністерства фінансів України на користь ОСОБА_1 суму недоплаченої щорічної грошової допомоги як учаснику війни відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії і соціального захисту» за 2007 рік в розмірі 1136 грн.

12 січня 2011 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби своєю постановою ВП № 16639795 поновив виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-а-125 виданий 08.05.2008р. Гадяцьким районним судом.

18 лютого 2013 року відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі набрання чинності з 1 січня 2013 року ЗУ « Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», відповідно до якого виконавчий лист слід направити до виконання до Державного казначейства України.

22 березня 2013 року позивачкою була отримана вказана постанову від 18.02.2013 р.

Не погодившись з вказаною вище постановою про повернення виконавчого документа без виконання, позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом про визнання її протиправною та скасування.

В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що згідно Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України і відповідно ніякі нормативно-правові акти не можуть встановлювати заборону на виконання рішень суду, а тому спірна постанова від 18.02.2013 року про повернення виконавчого документа без виконання стягувачу є протиправною.

Спірні правовідносини, що склалися між сторонами регулюються нормами Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про виконавче провадження» 21 квітня 1999 р. та іншими нормативно-правовими актами.

Зважуючи на роз'яснення зазначені в п.1 Постанови Пленуму ВАСУ від 13.12.2010 року за №3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» при розгляді справ із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (Рим, 4 листопада 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР), міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Кодексу адміністративного судочинства України, законами України від 24 березня 1998 року N 202/98-ВР "Про державну виконавчу службу", від 21 квітня 1999 року N 606-ХІV "Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо.

Згідно ч. 4 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно п.2 ч.2 ст.3 ЗУ «Про виконавче провадження» із змінами від 15.03.06р. - відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи: постанови суддів у адміністративних справах у випадках, передбачених законодавством.

У відповідності до ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею першою Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року- виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Перелік підстав, із яких виконавчий документ може бути повернуто стягувачу, визначений ч.1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження", є вичерпним .

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» про повернення виконавчого документа державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Аналізуючи вказані вище норми Закону, можна зробити висновок, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження повертається стягувачу у разі наявності встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника.

В обґрунтування винесеної постанови від 18.02.2013 року державний виконавець зазначив, що відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень, шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, призначених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" набрав чинності з 1 січня 2013 року і за приписами ст. 58 Конституції України не має зворотної дії в часі. Виконавчий лист був пред'явлений до виконання, а виконавче провадження - відкрито задовго до набрання чинності вказаного закону.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що на стягувача - ОСОБА_1 у виконавчому провадженні, яке було відкрито раніше, не може бути покладений обов'язок щодо подачі заяви про виконання рішення суду, який випливає із змісту Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Крім того, відповідно до ч.2 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», винесенню постанови про повернення стягувачу виконавчого документа передує складання акту в якому державний виконавець зазначає про наявність обставин зазначених у ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Про складання акту щодо неможливості здійснити стягнення коштів позивачка ОСОБА_1 не повідомлялася, та такий акт на її адресу не надсилався, в постанові про повернення стягувачці виконавчого документа не міститься посилання на те, що державним виконавцем складався такий акт.

Відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затвердженого Постановою КМУ від 03.08.2011р. № 845, у разі наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, керівник органу державної виконавчої служби подає відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" Казначейству протягом 10 днів з дня складення державним виконавцем відповідного акта оригінал виконавчого документа разом із супровідним листом та завірені належним чином державним виконавцем копії інших матеріалів виконавчого провадження.

Доказів складення такого акту немає і в оскаржуваній позивачкою постанові від 18.02.2013 року посилання на акт - відсутнє. Отже, підстави для повернення виконавчого документу стягувачці, яку вказав у постанові держвиконавець не існує.

Згідно з частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Крім того, у відповідності до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, суд зазначає, що конституційна норма, яка гарантує обов'язковість рішень судів до виконання на всій території України є нормою прямої дії та не підлягає звуженню при прийнятті нових та внесенні змін до чинних законів та підзаконних нормативно-правових актів.

Однак, усупереч встановленим вимогам Закону, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 протиправно винесено спірну постанову від 18.02.2013 року про повернення виконавчого документа без виконання, яка вмотивована тим, що у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» наявна встановлена законом заборона на виконання виконавчого листа № 2-а-125/08 виданого Гадяцьким районним судом 8 травня 2008 року.

Таким чином, відповідачем не надано доказів дотримання вимог чинного законодавства під час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачці, а тому суд вважає, що вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Також, з відповідача слід стягти понесені судові витрати, та задовольнити позов в цій частині.

Керуючись ст.ст. 58, 124 Конституції України, ст.ст. 6, 87 ЗУ „Про виконавче провадження , Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту , ст.ст. 8-11, 21, ч.4 ст.70 ,71, 86, 94, 159, 163, 181, 257 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

- позовну заяву ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 18.02.2013 року задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України від 18.02.2013року про повернення виконавчого документа стягувачеві за виконавчим листом № 2-а-125 виданий 08.05.2008 року Гадяцьким райсудом в справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства Фінансів України, Державного казначейства України, головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації, головного управління державного казначейства в Полтавській області про стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги до 5 травня.

Виконавчий лист № 2-а-125 виданий 08.05.2008 року повернути відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України для виконання рішення суду.

Стягти з відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби на користь ОСОБА_1 34,41 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського адміністративного апеляційного суду через Гадяцький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Головуюча: підпис

Копія: вірно

Суддя Гадяцького

районного суду ОСОБА_3