Справа № 607/3808/15-а
Суддя: Черніцька І. М.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2015 Справа №607/3808/15-а

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Черніцької І.М.

при секретарі Борисевич І.А.

з участю позивача ОСОБА_1,

його представника -ОСОБА_2

представника УПФ ОСОБА_3Є,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду України в м.Тернопіль про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі (далі УПФ) про визнання неправомірними дій відповідача щодо обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, нарахування податку у розмірі 15%, військового збору у розмірі 1,5; зобовязати УПФ проводити нарахування та виплату пенсії без обмежень та стягнення податків; стягнути невиплачену пенсію, моральну шкоду розмірі 10 000 грн. та судові витрати на правову допомогу адвоката на суму 10 000 грн.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що він є інвалідом другої групи, учасником ліквідації наслідків ЧАЕС. З 01.11.2006 року йому призначена та виплачується пенсія відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у розмірі відшкодування фактичних збитків внаслідок захворювання, повязаного з виконанням службових обовязків по ліквідації наслідків аварії . З листа УПФ від 11.02.2015 року йому стало відомо, що відповідач обмежує виплату його пенсії у розмірі 10 прожиткових мінімумів та нараховує податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

Посилаючись на те, що такі дії УПФ є неправомірними, просить позов задовольнити

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, зіславшись на доводи викладені у позові.

Представник відповідача позов не визнала та вказала, що дії УПФ щодо обмеження розміру пенсії 10 прожиткових мінімумами та нарахування податку, військового збору, відповідають вимогам Закону, а тому у задоволені позов просила відмовити.

Судом встановлено та визнається сторонами спору, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, категорія І, що підтверджується посвідченням серії А №031743 виданим 02.03.1993 р. Тернопільською обласною державною адміністрацією.

Згідно вкладки № 049101 до посвідчення серії А № 031743, виданого 02.03.1993 року Тернопільською обласною державною адміністрацією та посвідчення серії Є №025003 від 27.06.2006 р., вбачається, що ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років по інвалідності - інвалід II групи з числа учасника ліквідації на ЧАЕС - довічно.

Управлінням Пенсійного фонду України в м. Тернополі з 2006 року призначено позивачу пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи як інваліду ІІ-групи, виходячи із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 році, на підставі довідки, виданої Головним Управлінням МНС України в Тернопільській області № 9/6105 від 23 жовтня 2006 року.

01.01.2012 р. позивачу припинено виплату пенсії згідно цієї довідки, оскільки при проведенні інвентаризації пенсійних справ було виявлено, що довідка не відповідає вимогам чинного законодавства та відсутні первинні документи, а тому було здійснено перерахунок пенсії згідно довідки про заробітну плату від 23.10.2006 р. за № 9/6105 та уточнюючої довідки від 31.07.2012 р.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 06 травня 2014 року позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в місті Тернополі задоволено частково. Визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі в нарахуванні та виплаті позивачу пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання, виходячи із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 році. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі починаючи з 06 червня 2013 року нарахувати та виплати ОСОБА_1 С,В. пенсію по інвалідності, що настала внаслідок захворювання, виходячи із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 році на підставі довідки виданої Головним Управлінням МНС України в Тернопільській області № 9/6105, від 23 жовтня 2006 року. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року дану постанову залишено без змін.

Встановлено та не заперечується представником відповідача в судовому засідання, що розмір пенсії позивача нарахований та виплачених з 06 червня 2013 року згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду 06 травня 2014 року обмежується 10 прожитковими мінімумами.

Крім того, починаючи з 01.01.2015 року із його пенсії нараховується податок на доходи від фізичних осіб у розмірі 15% та військовий збір у розмірі 1,5 % бази оподаткування.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з вимогами п. 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Даний Закон набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, крім абзацу одинадцятого підпункту 11 та абзацу сто тридцять восьмого підпункту 17 пункту 6 розділу II цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2012 року.

З врахування наведено та те, що пенсія позивачу призначена у 2006 році, суд вважає, що дії відповідача щодо обмеження розміру пенсії позивачу десятьма прожитковими мінімумами згідно Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" є неправомірними.

З листа відповіді Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції від 09.04.2015 року вбачається, що на запит УПФ ТОДПІ повідомляє, що вичерпний перелік компенсації та пільг, які виплачуються або надаються на користь громадян та не включаються до загального місячного річного оподаткованого доходу такого платника, передбачений розділами 4-6 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до вимог ст. 19 розділу 4 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» компенсації та пільги, встановлені в даному розділі, стосуються всіх громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до встановлених категорій.

Положеннями ст. 20 даного Закону встановлено, що особам, віднесеним до категорії 1 надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги, у тому числі, зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства (п. 18).

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини. суд вважає, що діями УПФ щодо обмеження розміру пенсії 10 прожитковими мінімумами, нарахування та стягнення з пенсії податку на доходи від фізичних осіб у розмірі 15% та військового збору у розмірі 1,5 % бази оподаткування порушено права позивача, які підлягають захисту шляхом визнання таких дій неправомірними та зобовязання відповідача здійснити нарахування та виплату призначеної позивачу пенсії без обмеження 10 прожиткових мінімумів, без нарахування та стягнення з пенсії податку на доходи від фізичних осіб у розмірі 15% та військового збору у розмірі 1,5 % бази оподаткування.

Разом з тим, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу адвоката слід відмовити, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 1-2 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Положеннями ч.1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд вважає, що позивачем не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди саме діями відповідача, тому позовні вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн. не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини третьої статті 87 цього Кодексу до судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу. До таких відносяться витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором (частина перша статті 90 КАС України).

На підтвердження понесених позивачем витрат суду надано договір укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 28.02.2015 року та квитанція про оплату 10 000 грн.

При цьому, позивачем не надано суду будь-якого розрахунку витрат на суму 10 000 грн., акт прийому здачі виконаних робіт, свідоцтва адвоката, а тому суд вважає, що дані вимог до задоволення не підлягають .

Керуючись ст.ст. 2, 5-11, 69-72, 158-163, 185 Кодексу адміністративного судочинства України, суд.

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду України в м.Тернопіль про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в м.Тернополі щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності призначеної з 01 листопада 2011 року з обмеженням 10 прожиткових мінімумів, нарахування та стягнення з пенсії податку на доходи від фізичних осіб у розмірі 15% та військового збору у розмірі 1,5 % бази оподаткування.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України в м.Тернополі м.Тернополі здійснити нарахування та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії по інвалідності нарахованої та виплаченої з 06 червня 2013 року згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду від 06 травня 2014 року без обмеження розміром десять прожиткових мінімумів, без нарахування та стягнення з пенсії податку на доходи від фізичних осіб у розмірі 15% та військового збору у розмірі 1,5 % бази оподаткування.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через десять днів з дня її проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення постанови.

Головуючий суддяОСОБА_4