Справа № 127/11395/15-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/11395/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Овсюк Є.М.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

08 липня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці про визнання дій щодо відмови в перерахунку пенсії протиправними та зобов'язання провести перерахунок пенсії з розміру 86%.

Постановою Вінницького міського суду від 03 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача та перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково із наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи ОСОБА_2 з вересня 2010 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до положень ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній на момент звернення за оформленням пенсії) від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ (далі Закон № 1789-ХІІ ), на підставі поданих ним документів із розрахунку 86 % від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначення пенсії.

В зв'язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 31 травня 2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» позивач в серпні 2012 року звернувся до управління Пенсійного фонду України в м.Вінниця із заявою про здійснення відповідного перерахунку пенсії по заробітній платі на підставі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії працівникам органів прокуратури відповідно до посадових окладів, затверджених цією постановою, виданої прокуратурою Вінницької області. Проте відповідач з 01.07.2012 року здійснив йому такий перерахунок, виходячи з розміру 80 відсотків від суми заробітної плати, що зазначена у наданій ним довідці, на підставі статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ зі змінами, внесеними Закон України від 8 липня 2011 року № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі - Закон № 3668-VІ). В квітні 2015 року позивач вдруге звернувся до відповідача з заявою про перерахунок йому пенсії з розміру 86 відсотків від суми його заробітної плати на підставі довідки № 18-Ф-221 від 22.04.2015 року, виданої прокуратурою Вінницької області, проте отримав відмову, що слугувало підставою для звернення ним до суду з вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що положення ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» зі змінами внесеними згідно Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» є більш новими в порівнянні з редакцією цієї статті, що діяла на момент призначення пенсії позивачу, а тому за загальним правилом дії норм права у часі саме вони підлягають пріоритетному застосуванню при визначенні розміру відсотків, з яких здійснювався перерахунок пенсії позивача.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури, до яких законодавцем віднесено і позивача, встановлено приписами ст.50-1 Закону України № 1789-12.

Згідно з частиною першою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Так, відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції Закону № 3668-VІ прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Отже, з 1 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року № 1166-VII, внесено зміни до ст.50-1Закону № № 1789-ХІІ і відповідно до цих змін пенсія прокурорам іслідчим призначається в розмірі 70 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст.37 Закону №3723-XII, зі змінами внесеними Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, пенсія прокурорам та слідчим призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсії прокурорам регулюють частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям вищезазначених законів не зазнали змін, змінилася лише нумерація частин цієї статті.

Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно із частиною 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанці дійшов до помилкового висновку про те, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент перерахунку пенсії, оскільки внесені Законами № 3668-VІ, № 1166-VII та № 76-VIII зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 10.12.2013 року у справі № 21-420а13.

Відповідно до ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що з 02.07.2012 року у позивача виникло право на перерахунок пенсії відповідно до ст.50-1 Закону № 1789-ХІІ, з застосовуванням норми, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Проте, колегія суддів вважає, що не підлягає до задоволення позовна вимога ОСОБА_2, про зобов'язання управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці виплатити йому різницю пенсії за 12 минулих місяців, оскільки відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено не більш як за 12 місяців у разі, якщо пенсіонер набув права на підвищення пенсії, а у даному випадку перерахунок пенсії позивачу вже проведено, а позивач оскаржує правильність цього перерахунку.

Що стусується вимоги позивача щодо звернення постанови до негайного виконання, суд апеляційної інстанції вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсії, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. ст. 256 КАС України негайно також виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження у справах передбачених пунктами 1,3,4 частини першої статті 183-2 цього Кодексу.

Пунктами 1,3,4 частини першої статті 183-2 цього Кодексу передбачені справи щодо оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію; припинення за зверненням суб'єкта владних повноважень юридичних осіб чи підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців у випадках, передбачених законом, чи відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців та стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження до яких дана адміністративна справа не належить.

Оскільки дана адміністративна справа не входить до переліку справ передбачених п.п.1,3,4 ч.1 ст.183-2 КАС України, а управління Пенсійного фонду України є позабюджетним державним фондом, то постанову слід звернути до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

З огляду на зазначене, колегія судів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, за таких обставин, судове рішення відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга - підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції--скасуванню, з прийняттям нової постанови.

Відповідно до ч.1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Відповідно до частини шостої, вказаної статті, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці щодо відмови в здійсненні перерахунку призначеної ОСОБА_2 пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу), виходячи з 86% середньомісячного заробітку.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_2 пенсії на підставі довідки прокуратури Вінницької області від 22.04.2015 року № 18-Ф-221 відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу), виходячи з 86% середньомісячного заробітку, починаючи з 01.05.2015 року, з урахуванням виплачених сум по день припинення такого права.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 36,54 грн. судових витрат.

Постанову звернути до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Біла Л.М.

Гонтарук В. М.