Справа № 133/425/15-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 133/425/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Слободяний О.Є.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

08 липня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Козятинської міської ради, Головного управління ДСНС України у Вінницької області про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до Козятинської міської ради про зобов'язання вчинити дії. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29.05.2015 року залучено як другого відповідача ОСОБА_3 управління ДСНС України у Вінницькій області та передано справу на розгляд до Вінницького окружного адміністративного суду. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись при цьому на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи та порушення норм права, що призвело до неправильного вирішення питання.

В судове засідання представники сторін не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Представник Головного управління ДСНС України у Вінницькій області надав суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження. Крім того, направив на адресу суду письмові заперечення на апеляційну скаргу, з яких вбачається, що відповідач апеляційну скаргу не визнає у повному обсязі, проти її задоволення заперечує. Просить ухвалу суду першої інстанції визнати нечинною, а позов залишити без розгляду. Інші учасники про причини неявки в судове засідання не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.

У звязку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про його дату, час і місце, а також враховуючи те, що їх явка в судове засідання не визнавалась обов'язковою, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, за наявними у справі матеріалами, при цьому, згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 1 ст. 195 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулася до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до Козятинської міської ради, в якому просила зобов'язати Козятинську міську раду привести у відповідність до наданої технічної документації рішення 5 сесії 23 скликання Козятинської міської ради №111/98-мр від 17.12.1998 року, яким була вилучена у СДПЧ-11 та надана їй в користування земельна ділянка площею 30 кв.м. для гаражного будівництва в частині уточнення розміру земельної ділянки 45 кв.м.; зобов'язати Козятинську міську раду примусово вилучити з постійного користування Управління ДСНС України у Вінницькій обл. земельну ділянку площею 45 кв. м. для індивідуального гаражного будівництва, яка розташована по вул. Грушевського, 111 у м. Козятині.

Судом першої інстанції було витребувано з Управління Держземагенства у Козятинському районі копію державного акту на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,0742 га, яка розташована по вул. Грушевського,111 у м. Козятині, який був виданий 04.04.2007 року Управлінню ДСНС України у Вінницькій обл.

З наданої копії державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №017013 вбачається, що на підставі рішення 22 сесії 4 скликання Козятинської міської ради від 04.03.2005 року Управлінню МНС України у Вінницькій обл. була надана в постійне користування земельна ділянка площею 0,0742 га, розташована по вул. Грушевського,111 у м. Козятині.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога позивачки ОСОБА_2 про примусове вилучення з постійного користування Управління ДСНС України у Вінницькій обл. земельної ділянки площею 45 кв. м. для індивідуального гаражного будівництва, яка розташована по вул. Грушевського, 111 у м. Козятині, безпосередньо стосується прав та інтересів Головного Управління ДСНС України у Вінницькій обл., яке повинно бути співвідповідачем по справі. Тому, ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29.05.2015 року залучено як другого відповідача ОСОБА_3 управління ДСНС України у Вінницькій області та передано справу на розгляд до Вінницького окружного адміністративного суду згідно ч.1 ст. 21 КАС України. Колегія суддів апеляційного суду вважає такий висновок суду передчасним, з огляду на наступне.

Згідно із статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Так, відповідно до частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною другою статті 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "субєкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України). Отже, визначальним при визначенні підсудності спору адміністративним судам є не тільки субєктний склад, а й належність спору до публічно-правового.

Виходячи з положень статей 13, 14 Конституції України, статей 177, 181, 324, глави 30 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 148 Господарського кодексу України (далі - ГК України), земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава та територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах з метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.

З положень статей 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, статей 11, 16, 167, 169, 374 ЦК України, статей 2, 8, 48, 133, 148, 152, 197 ГК України, статей 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) випливає, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.

Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з суб'єктами підприємницької діяльності.

Відносини, пов'язані з набуттям та реалізацією громадянами, юридичними особами прав на земельні ділянки та з цивільним оборотом земельних ділянок ґрунтуються на засадах рівності сторін, і є цивільно-правовими.

Таким чином, справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника землі, а також в інших спорах, які виникають із земельних відносин приватноправового характеру, належить розглядати в порядку цивільного судочинства. Аналогічна правова позиція була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 11 листопада 2014 року (справа № 21-493а14).

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що у поданій апеляційній скарзі позивач зазначає, що ухвалення Козятинською міською радою рішення, про яке вона просить у позові, вплине на права постійного користувача земельної ділянки - УДСНС України у Вінницькій області. Крім того, апеляційний суд наголошує, що при поданні адміністративного позову (а.с. 1-3) ОСОБА_2 посилалася на норми ст.118-120 ЦПК України, що, однак, не було належним чином враховано судом першої інстанції при відкритті провадження за правилами КАС України (а.с. 35). Враховуючи зазначені обставини у їх сукупності та взаємозв'язку, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про передачу справи на розгляд до Вінницького окружного адміністративного суду є передчасною, прийнята без урахування усіх істотних обставин і не відповідає суті спірних правовідносин.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду скасувати постанову суду і закрити провадження у справі. Постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених ст. 157 цього Кодексу (ст. 203 КАС України). За правилами вказаної статті, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. У такому випадку суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи порушення судом першої інстанції норм права, колегія суддів вбачає підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29 травня 2015 року скасувати, а провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Козятинської міської ради, Головного управління ДСНС України у Вінницької області про зобов'язання вчинити дії закрити.

Роз'яснити позивачу, що розгляд цієї справи належить до юрисдикції Козятинського міськрайонного суду Вінницької області в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П.

ОСОБА_4