Справа № 2а-0870/855/11
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2011-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2011 року Справа № 2а-0870/855/11

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Татаринова Д.В.

при секретарі Сокол О.О.

розглянув в відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1, м. Запоріжжя,

до: Головного управління Міністерства внутрішніх справ України, м. Запоріжжя,

про: визнання наказів та розпоряджень незаконними та поновлення на посаді,-

за участі представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (договір № б/н від 17.02.2011 року);

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність № 65/44 від 23.03.2010 року);

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2011 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України, у якому позивач просить суд визнати незаконним та скасувати наказ відповідача № 7 від 10 січня 2011 року за п.п. Положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України» за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу та наказ від 06 січня 2011 року № «Про покарання працівників Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області»; поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ ГУМВС України.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, з підстав, викладених у позовній заяві. Зокрема вказав, 10 січня 2011 року Наказом Головного управління МВС України в Запорізькій області №7 о/с, ОСОБА_1В, був звільнений з органів внутрішніх справ за п.66 Положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України» за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, підставою якого став Наказ ГУМВС від 06 січня 2011 року №9 «Про покарання працівників Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області»

Представник позивача не погоджується з зазначеними Наказами, вважає їх не законними та такими, що підлягають скасуванню. В обґрунтування посилається на ст.2 Закону України «Про дисциплінарний статут ОВС України» відповідно до якого дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Крім того, вказав, що у оспорюваних наказах відсутні посилання на норми КЗпП України, який має вищу юридичну силу по відношенню до Положення «Про проходження служби», а отже при звільненні позивача повинна була застосовуватися норма КЗпП України з урахуванням норми ст.36 КЗпП України, яка регламентує вичерпний перелік підстав для звільнення, серед яких звільнення за порушення службової дисципліни не передбачається.

На підставі вищевикладеного просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив у повному обсязі, з підстав викладених у письмових запереченнях. Просить у задоволені адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Заслухавши представників сторін, судом встановлено наступне.

З 01 жовтня 1992 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та Наказом ГУМВС від 23 березня 2000 року №26 о/с звільнений з ОВС за власним бажанням.

Наказом ГУМВС від 05 жовтня 2006 року № 428 о/с позивач призначений на посаду дільничного інспектора міліції СДІМ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС.

Згідно резолюції начальника ГУМВС, 23 листопада 2010 року було призначено службове розслідування. На підставі ст. 14 ЗУ «Про Дисциплінарний статут ОВС України», термін службового розслідування продовжено до 07 січня 2011 року.

В ході службового розслідування встановлено, що 24 лютого 2004 року ОСОБА_1 пред'являлось обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 та ч.2 ст. 176 КК України, у кримінальній справі №14330304. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2004 року позивача від кримінальної відповідальності та покарання звільнено, а кримінальну справу закрито за ст. 7 КПК України у зв'язку із зміною обстановки, тобто за нереабілітуючими обставинами.

04 січня 2011 року було затверджено висновок службового розслідування та 06 січня 2011 видано наказ ГУМВС №9 «Про покарання працівників Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області» та Наказом ГУМВС від 10 січня 2011 року № 7 о/с ОСОБА_1 звільнено з ОВС за ст. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу).

Вважаючи вказані Накази незаконними, позивач звернувся до суду про їх скасування.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає заявлені позивачем вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і Законами України.

Згідно з ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ст. 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (далі Дисциплінарний статут), дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до ст.5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність передбачену статутом. Дисциплінарним статутом передбачено, що рішення про наявність в діях особи дисциплінарного проступку встановлюється органами внутрішніх справ за результатами проведеного службового розслідування.

Як вбачається з матеріали справи, під час проведення службового розслідування, ОСОБА_1 приховано факт, притягнення його до кримінальної відповідальності, пред'явлення йому обвинувачення у скоєнні злочину, про що свідчить рапорт та пояснення останнього від 19 листопада 2010 року, які надані у судовому засіданні представником відповідача, відповідно до яких позивачем зазначено, що жодного відношення до даної кримінальної справи він не має.

Але, документами, які містяться в матеріалах справи, встановлено факт ознайомлення позивача із змістом процесуальних документів щодо пред'явлення обвинувачення та направлення справи до суду засвідчених його особистими підписами та відповідними записами у постановах та протоколах слідчих дій.

Крім того, в судовому засіданні оглянуто та досліджено оригінала матеріалів службової перевірки та встановлено, що відповідно протоколу судового засідання, позивач 05 квітня 2004 року при винесені Шевченківським районним судом м. Запоріжжя постанови був присутній у залі судового засідання.

Таким чином, позивач проходячи службу в органах внутрішніх справ, маючи юридичну освіту, достовірно знаючи обставини розслідування відносно нього кримінальної справи, при проведені службового розслідування надав недостовірні відомості, тим самим виявивши нещирість та порушивши вищевказані норми закону та правила поведінки.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут ОВС України», службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Відповідно до вимог Етичного кодексу працівника органів внутрішніх справ України, працівник міліції повинен у своїй роботі неухильно керуватись законодавством України. Виконувати норми Дисциплінарного Статуту. У службових та позаслужбових стосунках з людьми, в особистій поведінці - бути зразком чесності, чемності, тактовності, зовнішньої охайності і внутрішньої дисциплінованості, культури спілкування.

Згідно з п. 66 Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

Посилання представника позивача про порушення відповідачем норм КЗпП України при його звільненні, на увагу не заслуговує, оскільки порядок проходження служби в органах внутрішніх справ, як вказано вище регулюється спеціальним законодавством, тому норми КЗпП України на нього не поширюються.

Таким чином, вищенаведене свідчить, що Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства було звільнено ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ ГУМВС України, а тому вимоги позивача щодо визнання незаконним та скасування наказу № 7 від 10 січня 2011 року за п.п. Положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України» за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу; наказу від 06 січня 2011 року № «Про покарання працівників Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області» та поновлення ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ ГУМВС України суд вважає безпідставними, необґрунтованими та документально не доведеними.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За результатом розгляду, зважаючи на всі викладені вище обставини у їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

У відповідності до ст. 94 КАС України судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160, 162, 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

У адміністративному позові відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення її в повному обсязі, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова складена у повному обсязі 12 березня 2011 року.

Суддя (підпис) Д.В. Татаринов