Справа № 2а-401/2010
Суддя: Корюкіна М.П. М. П.
Дата ухвалення: 2010-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-401/2010р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2010 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Корюкіної М.П.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі про здійснення перерахунку пенсії та стягнення невиплаченої доплати до пенсії як дитині війни,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду в якому просить визнати відмову відповідача щодо перерахунку та виплати пенсії у відповідності до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» їй протиправною.

Просить зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити їй пенсію з урахуванням положень ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 рік та з 22.05.2008 рік по 31.12.2008 рік, з 01.01.2009р. по. 31.12.2009р. та з 01.01.2010р. по 05.10.2010р.

Просить справу розглядати без її участі.

ОСОБА_1 в позові вказала, що вона народилася 1943 року і відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дитини війни» є дитиною війни. Згідно зі ст. 6 зазначеного закону з 01.01.2006 року їй як дитині війни повинна бути збільшена пенсія у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. У 2006-2010 роках перерахунок їй пенсії у відповідності до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» здійснений не був і така збільшена пенсія не виплачувалась.

Відповідно до п.2.1 Постанови правління пенсійного фонду України «Про затвердження Положення про управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і в Севастополі, положення про управління пенсійного фонду України районі, містах і районних містах» від 30 квітня 2002 року №8-2 основним завданням органів Пенсійного фонду України є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які законодавством здійснюються за рахунок коштів фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Таким чином перерахунок їй пенсії та її виплата мала здійснюватися відповідачем.

Положенням ст.22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав свобод громадян України.

Законами України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», «Про Державний бюджет України на 2008 рік» положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було викладено в новій редакції, відповідно до якої, право на державну соціальну підтримку дітям війни було обмежено.

Проте рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6- рп/2007 та №10-рп/2008 від 22 05.2008 року положення, що призупиняли дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними ) та втратили свою чинність з дня ухвалення, тобто формулювання ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» повернулись до попереднього стану. Зміни від 22.05.2008 року у вищевказаний закон не вносились і він чинний і на 2010 рік в редакції від 18.11.2004 року.

Таким чином відповідач зобов'язаний був здійснити перерахунок їй пенсії зі збільшенням на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за періоди 2007-2010 роки.

У зв'язку із чим вона звернулася до відповідача з вимогою здійснити перерахунок призначеної їй пенсії у розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком за відповідний період 2007-2010 роки та забезпечити їй виплату.

Попри те, що Конституція України, як закон прямої дії має вищу юридичну силу, а рішення Конституційного суду є обов'язковим до виконання на території України остаточним і не може бути оскаржено відповідач, як орган владних повноважень відмовив їй у гарантованому Конституцією України та ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» праві.

Вважає, що відмова є незаконною, оскільки відповідно до ч.2 ст.З зазначеного закону державні соціальні гарантії дітям війни не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно правовими актами.

Таким чином, відмова відповідача у здійсненні перерахунку та виплаті їй пенсії, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», є протиправною і такою, що суперечить Конституції України та законам України. Розмір підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» становить 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які тратили працездатність.

Із листа - відповіді направленого УПФ в Городенківському районі, зазначено, що питання визначення величини мінімальної пенсії за віком, яку необхідно застосувати для обчислення підвищення пенсій особам, яким встановлено статус „дитина війни", ще не вирішено в законодавчому порядку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій. Передбачених цим Законом здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, а не з бюджету Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 30 Бюджетного кодексу України видатки Державного бюджету України включають бюджетні призначення, встановлені законом про Державний бюджет України на конкретні цілі, що пов'язані з реалізацією державних програм, перелік яких визначено статтею 87 цього Кодексу. Підпункт «а» пункту 9 статті 87 Бюджетного кодексу України належать видатки на соціальний захист і соціальне забезпечення, зокрема фінансування доплат, надбавок, підвищення до пенсій, встановлених законом. З державного бюджету виділено кошти на виплату особам, які мають статус „діти війни", тільки в 2007 році у розмірі 50% від розміру надбавки встановленої для учасників війни тим „дітям війни", які мають інвалідність, та у 2008 році всім особам із статусом „діти війни" у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, яка відповідно становить 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Ст.6 Закону України "Про соціальний статус дітей війни" передбачає фінансування державних соціальних гарантій з державного бюджету, тільки після прийняття відповідного законодавчого акту. А тому вважає, що зазначене питання мало бути вирішено в законодавчому порядку.

Ухвалою від 13.12.2010 року залишено без розгляду позов в частині вимог за період з 09.07.2007 року по 09.03.2010 року включно на підставі ст. 100 КАС України та в поновленні строку на звернення до суду. Таким чином підлягає розгляду позов в частині вимог за період з 10.03.2010 року по день заявлених вимог у позові.

Дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із таких підстав: судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 має статус „дитина війни" та перебуває на обліку в УПФУ в Городенківському районі та відноситься до категорії громадян, яким надано статус дитина війни, що підтверджується копією пенсійного посвідчення з відповідною відміткою. Статтею 6 Закону України „Про соціальний статус дітей війни", передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п.2 п.41 розділу II Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення деяких змін до законодавчих актів України" Відповідно до ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058 - IV від 09.07.2003 р. мінімальна пенсія за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Однак, з 01.10 2008 року по даний час, виплата підвищення до пенсії позивачці передбачено ст. 6 Закону України „Про соціальний статус дітей війни" здійснювалась у розмірі 49.80 грн., тобто у розмірі, що не відповідає вимогам нормам вказаної статті. Враховуючи вище наведене, вважаю необхідним визнати дії відповідача неправомірними щодо невиплати позивачці підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону України „Про соціальний статус дітей війни", яка призвела до порушення прав позивачки на своєчасне нарахування та отримання підвищення до пенсії та зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачці підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний статус дітей війни за період із 10.03.2010 ру відповідності заявленим вимогам, а саме по 05.10.2010 року з врахуванням здійснених раніше виплат.

На підставі ст.ст. 1, 6, 7 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року №2195-ІУ(із змінами та доповненнями), ч.4ст.14 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 33.10.1993 року №3551-XII, ст. 28 Законом України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-1, пп. 2 п.41 розділу II Закону України „Про Державний бюджет України на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року №107-ІУ, ст. 54 Закону України „Про державний бюджет України на 2009р., ст. 52 Закону України „Про Державний бюджет України на 2010р., керуючись ст.ст. 69-71, 94, 183-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати відмову управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі щодо перерахунку та виплати пенсії у відповідності до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 10.03.2010 року по 05.10.2010 року - протиправною.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі Івано-Франківської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію з урахуванням положень ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 10.03.2010 року по 05.10.2010 р з урахуванням фактично отриманих сум.

Постанова прийнята в скороченому провадженні. Крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Львівському апеляційному адміністративному суду через Городенківськмий районний суд протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Корюкіна М.П.