Справа № 2а-38/10
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2011-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2011 р. Справа № 30726/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Попко Я. С., Улицького В. З.,

при секретарі судового засідання Шологон В. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Любомльського районного суду Волинської області від 05 липня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 до Ягодинської митниці, заступника начальника Ягодинської митниці ОСОБА_4 про визнання дій неправомірними та скасування постанови в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И Л А:

27 квітня 2010 року, Любомльським районним судом Волинської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 до Ягодинської митниці, заступника начальника Ягодинської митниці ОСОБА_4 про поновлення ОСОБА_2 строку на оскарження постанови в справі про порушення митних правил № 0122/20500/2010 від 13 березня 2010 року, визнання неправомірними дій відповідачів стосовно винесення постанови в справі про порушення митних правил № 0122/20500/2010 від 13 березня 2010 року, скасування постанови в справі про порушення митних правил № 0122/20500/2010 від 13 березня 2010 року та закриття провадження в даній справі про порушення митних правил, а також звільнення ОСОБА_2 від сплати штрафу у розмірі 16 000 грн. накладеного постановою в справі про порушення митних правил № 0122/20500/2010 від 13 березня 2010 року (з урахуванням уточнень).

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що згідно оскаржуваної постанови про порушення митних правил ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. ст. 332, 355 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 16 000 грн., однак такі дії відповідачів є неправомірними. Зокрема, справу про порушення митних правил розглянуто з грубим порушенням гарантованих законом прав особи, яка притягується до відповідальності. Крім того, у діянні ОСОБА_2 відсутній умисел, як форма вини, тобто відсутня субєктивна сторона правопорушення, а відтак відсутній і склад правопорушення.

Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 05 липня 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що пояснення стосовно того, що позивач став жертвою шахрайських дій невстановлених осіб, не звільняє його від відповідальності за порушення митних правил, оскільки останнім визнано, що за призначеною йому в ПД № 100000014/2009/215450 адресою він вантаж не доставив. Про вчинення щодо нього та переміщуваного вантажу неправомірних дій третіми особами позивач не повідомив митницю, в зоні якої проводилось вивантаження автомобіля, відповідно до ст. 159 Митного кодексу України. Крім того, обовязок перевізника доставити вантаж саме у митний орган призначення, а не одержувачу вантажу, визначено ч. 2 ст. 154 Митного кодексу України. При винесенні оскаржуваної постанови про порушення митних правил ОСОБА_2 відповідачами не допущено порушень, які тягнуть за собою скасування такої постанови.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою скасувати постанову заступника начальника Ягодинської митниці ОСОБА_4 від 13 березня 2010 року про визнання ОСОБА_2 винним у порушенні митних правил та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 16 000 грн. а провадження в справі в частині позовних вимог щодо закриття справи про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначено, що висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу порушення митних правил є помилковим. Крім того, відповідачами недотримано процедури розгляду справи про порушення митних правил.

Представник відповідачів, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечив та просить такі залишити без задоволення.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що 26 лютого 2010 року начальником оперативного відділу СБК та ПМП Ягодинської митниці у с. Римачі Волинської області було складено протокол про порушення митних правил № 0122/20500/2010 громадянином ОСОБА_5 ОСОБА_2. Згідно даного протоколу, в діях ОСОБА_2, посадовими особами митниці, було виявлено ознаки порушення митних правил, передбачених статтями 332, 336, 355 Митного Кодексу України.

У даному протоколі зазначено, що 16 лютого 2010 року, на територію України, через митний пункт «Ягодин» автомобілем SCANIA р. н. BWM98MM з причіпом SCHMITZ р. н. BWM14PK, під керуванням громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_2, по товаросупровідних документах СМR № 002541 від 15.02.2010 р., інвойс № НОМЕР_1, було ввезено товар «поверхнево-активні засоби LENOR» вагою 20 091,31 кг (27 палет) загальною вартістю 184 180,18 грн. Відправником товару виступала компанія «DSV SOLUTIONS GNATOWICE STARE 30, 05-085 KAMPINOS Procter & Gamble MATERIAL MANAGEMENT» (CZECH REPUBLIC SRO OTTOVA 402, 26932 RAKOVNIK, Republika Czeska), а отримувачем «Procter & Gamble UKRAINE LLC», (м. Київ, вул. Ігоревська/Набережно-Хрещатинська, 13/5 А, Україна). Після проведення митного контролю на Ягодинській митниці згідно ПД № 100000005/2010/350145 даний товар «Під митним контролем» було направлено до Київської регіональної митниці. Зобовязання доставити задекларовані вищевказані товари до Київської регіональної митниці в термін до 19.02.2010 року взяв на себе гр-н ОСОБА_6 ОСОБА_2, крім того, останнього було ознайомлено з його обов'язками та попереджено про відповідальність яка настає за недоставлення товару до митниці призначення. 19.02.10 р., під час виїзду автомобіля SCANIA р. н. BWM98MM з причіпом SCHMITZ р. н. BWM14PK з території України ОСОБА_2 було затримано, оскільки на документах, що свідчили про доставлення товару до місця призначення, було проставлено печатки митниці з явними ознаками підробки. Ягодинською митницею отримано інформацію з Київської регіональної митниці від 23.02.2010 р. № 35/7-32/1456-ЕП про те, що товар до митниці призначення доставлено не було. Відповідно до листа ТзОВ з II «Проктер енд Гембл Україна» даний товар, який вони мали розмитнити, не було доставлено також і на адресу ТОВ з II «Проктер енд Гембл Україна», яку було зазначено в товаросупровідних документах. Відповідно до пояснення наданого водієм ОСОБА_2, товар, який він переміщував згаданим автомобілем, було вивантажено 18.02.10 р. в Київській області невідомим особам. Таким чином громадянином ОСОБА_6 ОСОБА_2 (BIELICKI ARTUR), НОМЕР_2, не доставлено до митного органу товар «поверхнево-активні засоби LENOR» вагою 20 091,31 кг (27 палет) загальною вартістю 184 180,18 грн., що перебував під митним контролем і перевозився з одного митного органу до іншого. Крім того, ОСОБА_7 (BIELICKI ARTUR) навіть не видав товар отримувачу ТзОВ з II «Проктер енд Гембл Україна» за адресою, яка зазначена в товаросупровідних документах, а розпорядився вищезгаданим товаром без дозволу митного органу, чим позбавив можливості отримувача вантажу сплатити необхідні митні платежі, тобто вчинив інші протиправні дії, що спричинили недобори митних платежів. Вищезазначені дії спричинили недобори податків і зборів на суму 51 202,09 грн.

Постановою про порушення митних правил № 0122/20500/2010, винесеною 13 квітня 2010 року заступником начальника Ягодинської митниці ОСОБА_4 А, водія-експедитора фірми «USLUGI TRANSPORTOWE», в особі громадянина республіки ОСОБА_5 ОСОБА_7 (BIELICKI ARTUR), визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. ст. 332, 355 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 16 000 грн., згідно вимог п. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У мотивувальній частині вищевказаної постанови про порушення митних правил зазначено, що вчинення правопорушення, передбаченого ст. ст. 332, 355 Митного кодексу України повністю стверджено зібраними матеріалами справи про порушення митних правил, зокрема протоколом про порушення митних правил № 0122/20500/2010, поясненнями ОСОБА_2 (BIELICKI ARTUR), листом з Київської регіональної митниці за № 35/7-32/1456 від 23.02.2010 р. та іншими матеріалами перевірки. На розгляд справи громадянин ОСОБА_7 (BIELICKI ARTUR) не зявився, хоча був повідомлений про дату та місце розгляду справи про порушення митних правил. Пом'якшуючих обставин по даній справі встановлено не було. З метою забезпечення виконання вимог ст. 406 Митного кодексу України, у гр. ОСОБА_7 (BIELICKI ARTUR) Ягодинською митницею 26.02.2010 року цим же протоколом про порушення митних правил було вилучено. в порядку ч. 2 ст. 377 Митного кодексу України, сідловий тягач «Сканія», 2004 року випуску, шассі YS2R4X4, р. н. BWM98MM, вартістю 95 921,63 грн. та напівпричіп марки «SCHMITZ CARGOBULL AG», 2008 року випуску, р. н. BWM14PK, шассі SM8377, вартістю 145 500 грн., що знаходяться на зберіганні в Ягодинській митниці. На розгляд справи, в якості свідка, прибув директор фірми «USLUGI TRANSPORTOWE» громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_8, який визнав провину водія ОСОБА_7 (BIELICKI ARTUR) та просить надати копію постанови у справі для сплати штрафу фірмою та повернути вилучений автомобіль.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 9 КУпАП чітко закріплює, що адміністративний проступок діяння винне.

Згідно ст. 319 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність

Системний аналіз змісту ст. 319 Митного кодексу України свідчить, що адміністративній відповідальності підлягає тільки винне діяння, тобто, якщо протиправна дія чи бездіяльність вчинена громадянином або посадовою особою підприємства умисно або з необережності. Відсутність вини виключає суб'єктивну сторону і тим самим сам склад правопорушення.

Під виною розуміється психічне у формі наміру чи необережності ставлення особи до свого протиправного діяння і його наслідків.

Адміністративне правопорушення, а рівно й порушення митних правил визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки й бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП).

Особливою формою психічного ставлення особи до протиправних наслідків є необережність.

Порушення митних правил визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).

Якщо поняття умислу пов'язане з психічним ставленням особи до свого діяння і його наслідків, то при визначенні необережності до уваги беруться ставлення лише до шкідливих наслідків.

Здійснивши аналіз матеріалів справи, колегія суддів вважає, що відповідачами безпідставно винесено оскаржувану постанову про порушення митних правил, оскільки матеріали справи не містять доказів вини ОСОБА_2 (BIELICKI ARTUR) у вчинені порушень митних правил, передбачених ст. ст. 332, 355 Митного кодексу України, що в свою чергу свідчить про відсутність всіх ознак складу адміністративного правопорушення, наявність яких у сукупності є підставою для визнання діяння (бездіяльності) правопорушенням.

Звідси, висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 (BIELICKI ARTUR) складу порушення митних правил та вірність кваліфікації таких дій відповідачами, на переконання колегії суддів, не відповідає обставинам справи.

Статтею 395 Митного кодексу України передбачено, що підставами для скасування постанови про накладення стягнення або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду, якщо таке обмеження зашкодило всебічному розгляду справи та вплинуло або могло вплинути на винесення обгрунтованої постанови за результатами її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення стягнення або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Водночас, колегія суддів констатує вірність висновків суду першої інстанції про те, що датою винесення оскаржуваної постанови про порушення митних правил є 13 квітня 2010 року, про дату та місце розгляду справи про порушення митних правил ОСОБА_2 (BIELICKI ARTUR) було повідомлено належним чином.

Разом з тим, частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Колегія суддів вважає, що постанова заступника начальника Ягодинської митниці ОСОБА_4 в справі про порушення митних правил № 0122/20500/2010 від 13 квітня 2010 року не відповідає вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України.

Крім цього, колегія суддів вважає, що вимога позивача про закриття провадження в справі про порушення митних правил не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів не поширюється на розгляд справ про накладення адміністративних стягнень, тобто адміністративні суди не наділені повноваженнями щодо закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення, до яких відносяться і справи про порушення митних правил.

Стосовно клопотання позивача про поновлення строку на оскарження постанови в справі про порушення митних правил № 0122/20500/2010 від 13 квітння 2010 року, то колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 9 ст. 103 КАС України встановлено, що строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

Враховуючи те, що в ході судового розгляду справи встановлено, що датою винесення оскаржуваної постанови в справі про порушення митних правил є 13 квітня 2010 року, а матеріали адміністративного позову здано позивачем на пошту 22 квітня 2010 року (А. с. 19), колегія суддів приходить до висновку, що строк оскарження постанови в справі про порушення митних правил № 0122/20500/2010 від 13 квітня 2010 року не пропущено, тому клопотання підлягає задоволенню, а пропущений строк поновленню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що адміністративний позов слід задовольнити частково.

Узагальнюючи викладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необєктивно і всебічно не зясованих обставинах, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги її спростовують.

Керуючись ст. ст. 158-163, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Любомльського районного суду Волинської області від 05 липня 2010 року в справі № 2а-38/10 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 до Ягодинської митниці, заступника начальника Ягодинської митниці ОСОБА_4 про визнання дій неправомірними та скасування постанови в справі про порушення митних правил задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 строк оскарження постанови в справі про порушення митних правил № 0122/20500/2010 від 13 квітня 2010 року.

Постанову заступника начальника Ягодинської митниці ОСОБА_4 № 0122/20500/2010 від 13 квітня 2010 року про визнання водія-експедитора фірми «USLUGI TRANSPORTOWE», в особі громадянина республіки ОСОБА_5 ОСОБА_7 (BIELICKI ARTUR), винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. ст. 332, 355 Митного кодексу України та накладеня адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 16 000 грн., згідно вимог п. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнати незаконною та скасувати.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: Я. С. Попко

ОСОБА_9

Постанову складено в повному обсязі 18 січня 2011 року