Справа № 872/15888/13
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2015 р.

справа 808/5968/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя Суховаров А.В. (доповідач)

судді Головко О.В. Ясенова Т.І.

при секретарі Троянові А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Комунарському районі м.Запоріжжя на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18.09.2013 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Босал ЗАЗ» до Державної податкової інспекції в Комунарському районі м.Запоріжжя про скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18.09.2013 позов задоволений (ас129).

В апеляційній скарзі податкова інспекція просить постанову суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилаються на те, що податковий кредит не може бути сформований внаслідок внесення майна до статутного фонду господарського товариства (ас137)

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

Згідно акту №808/1501/33985999 від 23.05.2013 позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Босал ЗАЗ» з питання достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість в лютому 2013 року, проведеної ДПІ в Комунарському районі м.Запоріжжя, в липні 2010 року до статутного фонду внесено обладнання на суму 16’ 445’ 598гр, в тому числі податок на додану вартість 2’ 740’ 933гр. В вересні 2010 року до статутного фонду внесено обладнання на суму 932’ 714гр, в тому числі податок на додану вартість 155’ 452гр33коп. В деклараціях за липень і вересень 2010 року до податкового кредиту віднесено 2’ 896’ 385гр33коп. Внесення майна до статутного фонду не є господарською операцією та відображення податкового кредиту в такому випадку є помилковим (ас8).

Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість», який діяв на час спірних правовідносин, податковий кредит це сума, на яку платник податків має право зменшити податкове зобов’язання звітного періоду.

Відповідно до пункту 1.8 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість», бюджетне відшкодування це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету в зв’язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим законом.

Відповідно до пункту 7.4.1 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пунктів 7.5, 7.5.1 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) – в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пунктів 7.3, 7.3.1 Закону України «Про податок на додану вартість», датою виникнення податкових зобов’язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг) , що підлягають поставці, а в разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Таким чином, визначальним при розгляді справи є визначення, чи є майновий внесок до статутного фонду товариства придбанням товарів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності.

Відповідно до пункту 1.4 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість», поставка товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу. Не належать до поставки операції з передачі товарів в межах договорів схову (відповідального зберігання), довірчого управління, оперативної оренди (лізингу), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачу права власності (користування або розпорядження) на такі товари іншій особі.

З огляду на викладене, основним критерієм віднесення операції для цілей оподаткування у відповідності до Закону України «Про податок на додану вартість» є передача права власності на товар.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про господарські товариства», товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного капіталу.

Згідно протоколу загальних зборів ТОВ «Босал ЗАЗ» №6 від 25.03.2010, прийнято рішення про збільшення статутного фонду до 40’ 598’951гр (ас181).

Про названі акти, податкові і видаткові накладні зазначено в акті перевірки та щодо правильності оформлення документів податкова інспекція не заперечує.

Оскільки майно передано у власність позивача, відбулась зміна в його майновому стані, яка оформлена податковими накладними та первинним бухгалтерськими документами, складеними у відповідності до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність», пункту 7.2.1 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», тобто збільшились активи платника податків, податок на додану вартість внаслідок такої операції правомірно віднесений ТОВ «Босал ЗАЗ» до складу податкового кредиту та відображений в податкових деклараціях відповідно до пунктів 7.5, 7.5.1 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»

Відбулось збільшення активів ТОВ «Босал ЗАЗ» з одночасним зменшенням активів ЗАТ «Запорізький автомобільний завод», що відображено у відповідних регістрах і рахунках бухгалтерського обліку. Має місце передача права власності на майно від одного власника до іншого на суму 17’ 378’ 312гр, в тому числі податок на додану вартість 2’ 896’ 385гр33коп. Передача майна здійснена не безоплатно, а за компенсацію у формі корпоративних прав. На збільшену частку у статутному фонді, ЗАТ «Запорізький автомобільний завод» отримало право управляти діяльністю ТОВ «Босал ЗАЗ», брати участь у розподілі прибутку.

Відповідно до пункту 1.8 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», корпоративні права – право власності на статутний капітал юридичної особи або його частку, включаючи права на управління, отримання частки прибутку такої юридичної особи, а також активів в разі її ліквідації.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно керувався переліченими нормами та обгрунтовано звернув увагу, що податковим законодавством не передбачено звільнення від оподаткування операцій з майнового внеску до статутного фонду господарського товариства, або окреме спеціальне податкове регулювання таких операцій. Такі операції підлягають оподаткуванню на загальних підставах, в тому числі податком на додану вартість.

Керуючись пунктом 1 статті 198, статтями 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Комунарському районі м.Запоріжжя залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18.09.2013 – без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Вступну та резолютивну частини ухвали проголошено 02.07.2015.

В повному обсязі ухвала складена 06.07.2015.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова