Справа № П/811/14/15
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2015 рокусправа № П/811/14/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Шальєвої В.А. Білак С.В.

за участю секретаря судового засідання: Фірсіка Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 березня 2015 р.

по справі № П/811/14/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ювента-Оіл"

до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Ювента-Оіл" звернулося до суду з адміністративним позовом Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29 серпня 2014 року, яким збільшено суму грошових зобовязань з податку на додану вартість на 5160641 грн. та накладено штрафну санкцію 2580321 грн.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 березня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, та винести нову, якою відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилався на те, що згідно автоматизованої системи співставлення на рівні Міндоходів України податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів та додатками № 5 «Розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» встановлено, що ТОВ « Ювента Ойл» відображено в податковому обліку, а саме: віднесено до складу податкового кредиту операції з придбання товарів( робіт, послуг) за перевіряє мий період всього на загальну суму ПДВ -5 160 640,95 грн., в тому числі: у ТОВ «Праус» на загальну суму ПДВ- 4 903 058,38 грн. в т.ч. за квітень 2014 року на суму ПДВ- 4 903 085,38 грн.( в тому числі задекларовано в декларації за квітень в сумі ПДВ-3 649 080,44 грн. та задекларовано в декларації за травень 2014 року в сумі ПДВ- 1 254 004,94 грн.); у ТОВ «ОСОБА_1 Петролеум» на загальну суму ПДВ-257 555,57 грн. в т.ч. за квітень 2014 року, на суму -257 555,57 грн.

В процесі до перевірочного аналізу на ТОВ « Ювента Оіл» Кіровоградською ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області було направлено запит № 16654/11-23-22-04 від 10.06.2014 року» Про надання письмових пояснень та їх документальних підтверджень про взаємовідносини з придбання товарів у ТОВ «Праус» та ТОВ «ОСОБА_1 Петролеум» за квітень 2014 року».

До Кіровоградської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області платником надано лист-відповідь від 25 червня 2014 року № 92 з документами на придбання ТМЦ у ТОВ «Галнафта», а також зазначено, що товар придбаний у ТОВ «Праус» ( бензин) та ТОВ « ОСОБА_1 Петролеум» (скраплений газ) був реалізований кінцевому споживачу через мережу АЗС/АГЗС «Ювента Оіл» у Кіровоградській області.

Перевіркою повноти визначення податкового кредиту за перевіряє мий період встановлено його завищення в сумі-5 160 641,00 грн.

У звязку з тим, що на здійснення роздрібної торгівлі товариству необхідно мати торговий патент зареєстрований у встановлений законодавством поряду, тоді як ТОВ «Ювента Оіл» було 18 патентів на здійснення торгівлі зареєстровані 01.04.2014 року, анульовані з 01.07.2014 року, фактично у перевіряємому періоді платник податків мав змогу здійснювати роздрібну торгівлю через АЗС.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, відповідно до ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що ДПІ не довела законність дій щодо здійснення зустрічної звірки у Товариства, оформлення результатів звірки актом та внесення до нього завідомо недостовірних відомостей щодо нікчемності правочинів Товариства з його контрагентами.

Перевіривши правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до наказу Кіровоградської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області №1386 від 31.07.2014 року ДПІ здійснила позапланову невиїзну документальну перевірку Товариства щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків, їх реальності та повноти відображення в обліку за квітень 2014 року, за результатами якої був складений акт № 21/11-23-22-04/37096772 від 14.08.2014 року.

В цьому акті зафіксована відсутність об'єктів оподаткування, які підпадають під визначення статті 22, статті 185, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України з операцій з придбання товарів (робіт, послуг) у підприємств-постачальників та операцій з продажу цих товарів (робіт, послуг) підприємствам-покупцям за квітень 2014 року. Задекларований податковий кредит Товариства у зазначеному періоді був сформований на підставі податкових накладних, договорах поставки від підприємств-постачальників. Задекларовані податкові зобов'язання Товариства за даний період по ланцюгу товарів сформовані неправомірно і перевіркою не підтверджені.

Відповідно до акту перевірки за квітень травень 2014 року Товариство задекларувало податкові зобов'язання з податку на додану вартість за рахунок контрагентів-постачальників: ТОВ «Праус», ТОВ «ОСОБА_1 Петролеум».

Укладені Товариством правочини ДПІ кваліфікувало як такі, що не спрямовані на настання відповідних правових наслідків, та дійшов висновку про непідтвердженість факту реального виконання господарських операцій Товариства з контрагентами.

Як вбачається з матеріалів справи, перевірка проводилася із застосуванням автоматизованої системи співставлення на рівні Міндоходів України податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів та додатками №5 № Розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів встановлено, що ТОВ «Ювента-Ойл» відображено в податковому обліку, а саме віднесено до складу податкового кредиту операції з придбання товарів (робіт, послуг) за перевіряє мий період всього на загальну суму ПДВ-5 160 640,95 грн.

Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні Державної податкової адміністрації України є програмним продуктом, який розроблений для реалізації Порядку взаємодії органів державної податкової служби при опрацюванні розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України №266 від 18.04.2008 року (далі - Порядок).

Відповідно до підпункту 2.10.3 пункт 2.10 Порядку співставлення даних податкової звітності з податку на додану вартість з інформацією з інших джерел, а саме інформації кол. 2 розділу II Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, кол. 3 Розрахунку коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість з даними Реєстру платників податку на додану вартість здійснюється у складі автоматизованого контролю.

Згідно з п. 2.14 Порядку інформація податкової звітності з ПДВ, надіслана до центральної бази даних податкової звітності, у розрізі контрагентів підлягає співставленню засобами системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні Державної податкової адміністрації України з метою виявлення платників податку на додану вартість, якими занижено суму податкових зобов'язань або завищено суму податкового кредиту.

Відповідно до п. 2.21 Порядку підсумки перевірок за результатами автоматизованого співставлення податкової звітності з податку на додану вартість на центральному рівні відображаються в описовій частині акта перевірки (камеральної, документальної невиїзної, планової, позапланової перевірки) або довідки у розрізі періодів та операцій з одним контрагентом та фіксуються в АС «Аудит». По мірі підписання актів перевірки та узгодження податкових зобов'язань, визначених податковим повідомленням-рішенням, прийнятим за результатами таких перевірок, уточнюються результати автоматизованого співставлення на центральному рівні податкової звітності з податку на додану вартість за поданням підрозділу, яким завершено процедуру такого узгодження та яким прийнято таке повідомлення-рішення.

Згідно з п. 4.16 Порядку якщо платником податку на додану вартість (постачальником) до податкових зобов'язань включено суму податку на додану вартість меншу, ніж контрагентом (отримувачем) до податкового кредиту, працівники підрозділу оподаткування юридичних, фізичних осіб органу Державної податкової служби, на обліку якого знаходиться платник податку на додану вартість (постачальник), та органу Державної податкової служби, на обліку якого знаходиться платник податку на додану вартість (отримувач), відповідно до п. 3 ст. 11, п. 3 ст. 111 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» звертаються в письмовій формі до таких платників податку на додану вартість щодо одержання пояснень та їх документальних підтверджень (перелік документів, що затребується у платника податку на додану вартість, передбачений п. 4.2 Порядку) з метою встановлення причин розбіжностей даних, що містяться у поданій ними податковій звітності з податку на додану вартість, виявлених під час камеральної перевірки, та/або за результатами автоматизованого співставлення.

Наведені законодавчі положення дають підстави для висновку, що процес зіставлення даних податкової звітності з податку на додану вартість у розрізі контрагентів є формальним рівнем податкового контролю, на стадії якого податковий орган фактично порівнює задекларовані контрагентами кореспондуючі суми податкових зобов'язань та податкового кредиту з метою оперативного виявлення платників, що підлягають документальній перевірці.

Зазначений етап контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника. Питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при здійсненні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податку.

У даному випадку, як встановлено під час розгляду справи, податковим органом не були виявлені розбіжності у податковій звітності Товариства та його контрагентів за перевірені податкові періоди при співставленні засобами системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні Державної податкової адміністрації України.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, у перевіряємому періоді позивач мав взаємовідносини з наступними контрагентами, а саме: ТОВ «Праус» (договір поставки нафтопродуктів № 01/84 від 01.04.2014, № 06/3 від 06.04.2014 року, № 01/42 від 01.04.2014 року, № 13/3 від 13.04.2014 року, № 22/58 від 22.04.2014 року та № 25/1 від 25.04.2014 року), ТОВ «ОСОБА_1 Петролеум» (договір поставки №44/14-П від 27.03.2014 року, № 77/14-П від 13.04.2014 року № 88/14-П від 19.04.2014 року та № 12/14-П від 22.04.2014 року), що підтверджується відповідними копіям первинних бухгалтерських документів, а саме: копіями договорів, податкові накладні, видаткові накладні, товарно-транспортними накладними, копіями накладних, акти приймання-передачі,сертифікати відповідності,а також іншими бухгалтерськими документами,які свідчать про отримання товару, послуг та використання придбаного товару у господарській діяльності позивача.

Розрахунки за вищевказаними договорами проводились у безготівкові формі, що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками.

У статті 198 ПК встановлено підстави, за яких у платника ПДВ виникає право на податковий кредит; визначено умови, дату, час та порядок його формування; визначено права і обов'язки платників податку в цій сфері податкових правовідносин; підстави, що унеможливлюють віднесення сплаченого (нарахованого) податку до податкового кредиту.

Зокрема, згідно із пунктом 198.1 цієї статті право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За пунктом 198.2 зазначеної статті датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (абзаци перший-третій цього пункту).

Згідно з пунктом 198.6 не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог чи не підтвердженими митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу) (в редакції Закону № 2755-VI). У редакції Закону № 3609-V змінено формулювання цього пункту і вказано, що не відноситься до податкового кредиту сума податку, зокрема, підтверджена податковою накладною, яка була оформлена з порушенням вимог статті 201 ПК.

Норми статті 201 ПК, до яких відсилають правила пункту 198.6 статті 198 цього Кодексу, регулюють відносини, пов'язані з оформленням і легітимацією податкової накладної. У цій нормі містяться обов'язкові правила щодо форми та порядку заповнення податкових накладних, недотримання яких тягне визнання податкової накладної недійсною; визначено правову природу цього документа, підстави, порядок, умови його складання і надання; встановлено права й обов'язки учасників податкових відносини, пов'язані із складанням, наданням та реєстрацією податкової накладної; передбачено наслідки недотримання обов'язкових вимог щодо форми, змісту та інших дій зі складання, надання та реєстрації податкових накладних.

Так, у пункті 201.1 статті 201 ПК зазначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Згідно з пунктом 201.6 цієї статті податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

За пунктом 201.10 зазначеної статті податкова накладна надається платнику податку, який здійснює операції з постачання товарів (послуг), на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. За абзацом другим цього пункту продавець зобов'язаний надати покупцю податкову накладну після реєстрації в Реєстрі.

Абзаци третій-п'ятий зазначеного пункту регулюють питання підтвердження дати, часу і факту реєстрації продавцем податкової накладної. Зокрема, про внесення податкової накладної до Реєстру свідчить квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Дата і час, зафіксовані у такій квитанції, визнаються датою і часом надання продавцем податкової накладної до податкового органу.

Відповідно до підпункту 49.18.1 пункту 49.18. статті 48 ПК податкові декларації подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно з пунктом 1 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246, цей Порядок визначає механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних платників ПДВ - продавців товарів (послуг), звіряння даних, що містяться у виданих платникам такого податку - покупцям товарів (послуг) податковій накладній та розрахунку коригування з відомостями, що містяться у Реєстрі.

Системний аналіз наведених податкових норм дає підстави дійти висновку, що платник податку має право на включення до податкового кредиту сум податку, сплачених ним за наслідками господарських операцій, дійсність та достовірність яких має підтверджуватися внесеними до Реєстру податковими накладними або іншими документами, встановленими ПК, що посвідчують право на віднесення сум податку до податкового кредиту. Це право вони мають незалежно від часу внесення платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних до Реєстру. Визначальним є факт підтвердження операцій податковими накладним і факт внесення їх до Реєстру в строки, встановлені законодавством: 1) відведені для складання та подання податкової звітності з ПДВ (у редакції Закону № 2755-VI); 2) двадцять днів (у редакції Закону № 3609-V). В іншому випадку, без подання заяви на постачальника, який своєчасно не зареєстрував податкові накладні, платник податку - покупець товарів/послуг зобов'язаний включити суму податку, вказану в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Слід також зазначити, що згідно зі статтею 201 ПК обов'язок із оформлення і реєстрації податкових накладних покладено на платника податку - продавця товарів (послуг), а не платника податку, який формує податковий кредит, і при цьому зазначена стаття не містить імперативних приписів про неприйнятність цих документів через несвоєчасність (не у день надання) внесення їх до Реєстру.

Оцінюючи законність висновків податкового органу щодо нікчемності спірних правочинів, суд апеляційної інстанції виходили з того, що податковим органом не встановлені порушення Товариством чи його контрагентами порядку оформлення первинних документів та виписки з податкових накладних, а акт перевірки не містить будь-якого доказу, який би ставив під сумнів реальність спірних господарських операцій.

Колегія суддів зазначає, що з урахуванням первинних документів та обставин (наступний продаж придбаного товару), які у їх сукупності свідчать про фактичний рух активів із урахуванням ділової мети такого руху у межах господарської діяльності Підприємства, та враховуючи принцип індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, згідно з якими негативні наслідки, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, можуть бути застосовані саме до такого платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи, та добросовісність платника податків, а також достовірність задекларованих таким платником даних податкового обліку, що презумується податковим законодавством у підпункті 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК, за змістом якої, за умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими платником податків правомірно (обґрунтовано), суди дійшли правомірного висновку про задоволення позовних вимог.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, дав їм правильну юридичну оцінку, застосував до правовідносин, як виникли між сторонами по справі норми права, які регулюють саме ці правовідносини, прийняв законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Передбачені ст.202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області -залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 березня 2015 р. по справі № П/811/14/15 -залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 08.07.2015 року.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак