Справа № 753/141/15-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Даниленко В.В. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року Справа: № 753/141/15-а

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Жигіля Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м.Києва від 16 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Дарницькому районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про зміну порядку та способу виконання рішення суду, а саме постанови Дарницького районного суду м. Києва від 06 червня 2011 року.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 лютого 2015 року у задоволені зазначеної заяви було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням заявниця подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу та постановити нову про задоволення її заяви, так як, на думку апелянта, оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 1 ст. 197 КАС України розглядає справу за їх відсутності в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши у межах апеляційної скарги повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою Дарницького районного суду м. Києва від 06 червня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2012 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Дарницькому районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії було визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови в нарахуванні позивачу державної і додаткової пенсії у розмірі, визначеному ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та зобов'язано відповідача провести перерахунок та виплату позивачу, згідно вимог вказаної норми законодавства, основної пенсії з розрахунку не нижче 6 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком, розрахованої від встановленого прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 17.09.2010 р.

На підставі вказаного судового рішення Дарницьким районним судом м. Києва 12.09.2012 р. було видано виконавчий лист, на виконання якого державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.10.2012 р. ВП № 34635394.

Листами УПФУ в Дарницькому районі м. Києва від 19.09.2014 року № 377/с-352 та від 16.10.2014 р. № 22352/10/с-1760 ОСОБА_2 було повідомлено про здійснення відповідачем перерахунку доплати до її пенсії на підставі та на виконання вказаного виконавчого листа та про неможливість здійснення виплати нарахованих коштів через відсутність фінансових ресурсів.

У своїй заяві про зміну способу та порядку виконання рішення суду ОСОБА_2 посилається на те, що УПФУ в Дарницькому районі м. Києва було здійснено часткове виконання рішення суду шляхом нарахування їй грошових коштів за судовим рішенням, однак без їх виплати.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні зазначеної заяви суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для зміни порядку і способу виконання постанови Дарницького районного суду м. Києва від 06 червня 2011 року та стягнення з УПФУ в Дарницькому районі м. Києва коштів в розмірі 37371,14 грн., як про таке просить заявниця.

Спірні правовідносини врегульовані статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України ) та статтею 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» ( далі - Закон № 4901-VI ).

Так, згідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 2 Закону № 4901-VI, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником яким є, зокрема, державний орган. Водночас судові рішення у справах, пов'язаних із соціальними виплатами, які мають зобов'язальний характер щодо проведення таких виплат, не належать до зазначених у згаданій статті видів рішень, що унеможливлює їх виконання без зміни його способу.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що для зміни способу і порядку виконання судового рішення вимагається наявність двох обставин: 1) неможливість повного виконання судового рішення; 2) початок виконання боржником зобов'язальної частини рішення.

Крім того, підстави для зміни способу виконання судового рішення, відповідно до положень Закону № 4901-VI, могли би виникнути лише у випадку, коли після звернення стягувача за правилами ч. 2 ст. 3 цього Закону до Державної казначейської служби України із заявою про виконання рішення суду йому було б відмовлено з мотивів неможливості виконання судового рішення за нормами зазначеного Закону у зв'язку з невідповідністю формулювань резолютивної частини судового рішення вимогам цього Закону.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 04 лютого 2015 року у справі № 752/20924/13-а (6а/752/25/14).

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем не надано суду належних і допустимих, у розумінні ст. 70 КАС України, доказів, які б вказували на часткове виконання боржником зобов'язальної частини рішення, а листи УПФУ, на які посилається заявниця, такими доказами не є.

Крім того, колегія суддів встановила й те, що у матеріалах справи міститься постанова державного виконавця від 21.02.2013 р. про закінчення виконавчого провадження ВП № 34635394 / а.с. 44-45 /, жодних відомостей щодо скасування якої та поновлення даного виконавчого провадження заявницею суду надано не було ані в ході розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного провадження.

Водночас, проведення аналізу ст. 263 КАС України і ст. 2 Закону № 4901-VI надає підстави стверджувати, що зміна порядку та способу виконання судового рішення можлива виключно до завершення відповідного виконавчого провадження.

Таким чином, ОСОБА_2 не доведено наявність підстав для зміни порядку та способу виконання постанови Дарницького районного суду м. Києва від 06 червня 2011 року.

Більш того, як було правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 у своїй заяві фактично ставить перед судом не питання про зміну порядку та способу виконання вказаного судового рішення, а просить суд стягнути з УПФУ в Дарницькому районі м. Києва на її користь грошові кошти в розмірі 37 371,14 грн., тобто змінити резолютивну частину судового рішення, яке набрало законної сили, що є неприпустимим, відповідно до вимог КАС України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про зміну порядку та способу виконання судового рішення.

При цьому, ретельно перевіривши всі доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, безпідставними і такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, із дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 16 лютого 2015 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 197, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя :

Судді :

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.