Справа № 814/3698/14
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 р. Справа № 814/3698/14

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І.
судді - Потапчука В.О.
судді - Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Миколаївської міської ради на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 січня 2015 року по справі за позовом заступника прокурора Миколаївської області до Миколаївської міської ради, треті особи: ОСОБА_4, реєстраційна служба Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області про визнання протиправними та скасування п.2 р. 1 рішення № 36/25 від 12.12.2013 року, п.п. 40, 40.2, 40.3 р. 1 рішення № 43/4 від 16.09.2014 року, -

встановиЛА:

Позивач - заступник прокурора Миколаївської області, звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради (Відповідач), про визнання протиправними та скасування п. 2 р. 1 рішення від 12.12.2013 р. № 36/25 і п.п. 40, 40.2, 40.3 р. 1 рішення від 16.09.2014 р. № 43/4.

Суд першої інстанції своєю постановою від 27 січня 2015 року адміністративний позов задовольнив частково.

Визнав протиправними та скасував п.п. 40, 40.2, 40.3 р. 1 рішення Миколаївської міської ради від 16.09.2014 р. № 43/4 щодо затвердження проекту землеустрою та передачі у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 1000 м.кв. та в оренду терміном на 25 років земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 303 м.кв., розташованих по АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Миколаївська міська рада не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Миколаївська міська рада посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, або у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали та доводи апелянта в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Пунктом 2 р. 1 рішення від 12.12.2013 р. № 36/25 відповідач надав ОСОБА_4 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1430 кв.м. (1000 кв.м. для надання у власність та 430 кв.м. для передачі в оренду) із комплексної житлової забудови, розташованої по вул. Флотській. 1-е (незавершене будівництво, придбане у ТОВ "ПівденьІнвестБуд") для будівництва житлового будинку з присвоєнням адреси: АДРЕСА_1.

16.09.2014 р. відповідач прийняв рішення № 43/40, п. 40 якого затвердив проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та оренду загальною площею 1303 кв.м. за рахунок земель ТОВ "ПівденьІнвестБуд" для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1. П.п. 40.2 і 40.3 зазначеного рішення ОСОБА_4 надана у власність земельна ділянка площею 1000 кв.м. для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1, а також передана в оренду без права забудови на 25 років земельна ділянка площею 303 кв.м. жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1.

Спірні земельні ділянки, відповідно до генерального плану, затвердженого рішенням відповідача від 18.06.2009 р. № 35/18, і Правил використання та забудови території м. Миколаєва, затверджених рішенням відповідача від 17.10.2003 р. № 15/41, розташовані у зеленій зоні загального користування та відносяться до перспективної ландшафтно-рекреаційної зони загальноміського значення. Вказане підтверджує і сам відповідач у листі від 29.09.2014 р.

Пунктами 10.1, 10.4 розділу 10 ДБН 360-92 та п. 4.2 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19.06.1996 р. № 173, господарське та інше будівництво у межах ландшафтно-рекреаційних територій, розміщення житлово-громадських об'єктів та дачних поселень, а також розміщення будинків, споруд і комунікацій на землях водоохоронних зон прямо заборонено.

Згідно ч. 7 ст. 118, ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, затверджених у встановленому законом порядку, є підставою для відмови у наданні органом місцевого самоврядування дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Матеріалами справи підтверджено, що спірні земельні ділянки розташовані у прибережній захисній смузі р. Інгул. Прибережна захисна суга - це частина водоохоронної зони визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий режим. Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене імперативними нормами (ст. 60 ЗК України і ст. 88 Водного кодексу України).

Статтею 83 ЗК України передбачено, що землі водного фонду перебувають виключно у державній та комунальній власності, їх надання у приватну власність заборонено. Надання цих земель у користування, у тому числі в оренду, здійснюється лише для цілей визначених ст. 59 ЗК України та ст. 85 Водного кодексу України. Можливість передачі земельних ділянок прибережних захисних смуг на умовах оренди громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, цими статтями не передбачена.

Крім того, відповідач прийняв оскаржувані рішення за відсутності позитивних висновків управління екології та природних ресурсів Миколаївської обласної державної адміністрації та Миколаївського обласного управління водних ресурсів про погодження проекту землеустрою ОСОБА_4

Так, відповідно до ч. 3 ст. 186-1 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої в межах прибережної захисної смуги, підлягає погодженню зі структурним підрозділом обласної державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища; водного фонду - з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства.

Пунктом 2.9 "Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок", затвердженого наказом Міністерством охорони навколишнього природного середовища України від 05.11.2004 р. № 434, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об'єктів природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 р. № 486 "Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них", з урахуванням конкретної ситуації.

Однак, з листів управління екології та природних ресурсів Миколаївської обласної державної адміністрації та Миколаївського обласного управління водних ресурсів від 17.11.2014 р., вбачається, що проект землеустрою ОСОБА_4 на погодження до управлінь не надходив. Відсутні такі висновки й у проектах відведення.

У той же час, п. 2 р. 1 рішення від 12.12.2013 р. № 36/25, яким відповідач надав ОСОБА_4 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, є реалізованим, у зв'язку з чим інтереси позивача в даній частині позовних вимог не порушені.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги заступника прокурора Миколаївської області до Миколаївської міської ради, треті особи: ОСОБА_4, реєстраційна служба Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області про визнання протиправними та скасування п.2 р. 1 рішення № 36/25 від 12.12.2013 року, п.п. 40, 40.2, 40.3 р. 1 рішення № 43/4 від 16.09.2014 року - підлягають частковому задоволенню.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначено характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Миколаївської міської ради, - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 січня 2015 року по справі за позовом заступника прокурора Миколаївської області до Миколаївської міської ради, треті особи: ОСОБА_4, реєстраційна служба Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області про визнання протиправними та скасування п.2 р. 1 рішення № 36/25 від 12.12.2013 року, п.п. 40, 40.2, 40.3 р. 1 рішення № 43/4 від 16.09.2014 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням до Вищого адміністративного суду України в порядку статті 212 КАС України.

Головуючийсуддя С.І. Жук
суддя В.О. Потапчук
суддя Г.В. Семенюк