Справа № 596/2728/13-а
Суддя: Цвинтарна Т. М.
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 596/2728/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2014 р.

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Цвинтарної Т.М.

при секретарі Рудніцькій О.П.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 про поновлення пропущеного строку та визнання незаконним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5 звернулася до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_6 сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 про поновлення строку звернення до суду щодо оскарження рішення виконкому ОСОБА_6 сільської ради № 53 від 11.01.2002 року «Про оформлення права власності на житловий будинок та господарські будівлі», про визнання незаконною та скасування рішення, посилаючись на те, що згідно оскаржуваного рішення за померлою ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7Д, - третіми особами по справі незаконно визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що по вул.Грушевського,38 в с.Верхівці Гусятинського району, оскільки вважає, що вона також має право на частку в даному житловому будинку як член колгоспного двору. Вказала, що у вказаному житловому будинку (колгоспному дворі) вона проживала з 1996 року до 2013 року, з листопада 2000 року з переривом до березня 2002 року та працювала в колективному господарстві, вела спільне господарство з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, за рахунок їх спільних коштів утримувалися раніше побудовані будівлі, проводилося будівництво нових будівель. Також зазначила, що за ОСОБА_8 не було підстав визнавати право власності, так як остання на час прийняття оскаржуваного нею рішення була покійною, а ОСОБА_7 у вказаному будинковолодінні з 1996 року не проживала. Вважає, що оскаржуване рішення виконкому ОСОБА_6 сільської ради порушує її майнові права і відповідно до ст.393 ЦК України підлягає скасуванню.

Крім того зазначила, що про прийняття оскаржуваного рішення вона дізналася лише 28 жовтня 2013 року коли ознайомилася із матеріалами цивільної справи за її позовом до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності. Звернувшись до суду з аналогічним позовом в порядку цивільного судочинства, їй ухвалою суду від 13.11.2013 року було відмовлено у відкритті провадження у справі. Посилаючись на вищенаведене, просить поновити строк звернення до суду та задовольнити позов.

Позивач в судовому засіданні 13.01.2014 року позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила поновити строк звернення до суду на оскарження вказаного рішення виконкому та задовольнити позов. Додала, що вона проживала у будинковолодінні, що в с.Верхівці по вул.Грушевського, 38, Гусятинського району з 1996 року до травня 2013 року. З ОСОБА_2 третьою особою по справі розлучилася у 2013 році.

Позивачка 13.01.2014 року після оголошеної судом в судовому засіданні перерви не зявлялася, проте до суду подала письмову заяву з проханням її позов розглядати без її участі та задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, проти його задоволення заперечили, пояснили, що позивачка у вищевказаному будинковолодінні була зареєстрована з лютого 2000 року до вересня 2000 року, з жовтня 2003 року по даний час. Вважають, що оскаржуване рішення є законним.

Третя особа ОСОБА_7 в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про день,час,місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила.

Треті особи без заявлення самостійних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позову, мотивуючи це тим, що позивачка у вказаному у житловому будинку була зареєстрована з 23.02.2000 року до 12 вересня 2000 року і згодом з 25 жовтня 2003 року по даний час. Також вказали, що позивачка з 1996 року у їх будинку, що по вул.Грушевського,38 в с.Верхівці ні фактично не проживала ні була зареєстрована. Позивачка не брала участі своєю працею та грішми у веденні спільного господарства. ОСОБА_2 в період з 1991 року до 1995 року проходив дійсну строкову військову службу та навчався в професійно-технічному училищі. ОСОБА_9 з 1991 року до 14.05.1997 року навчалася у професійно-технічному училищі. Зазначили, що оскаржуване рішення прийнято в рамках закону.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов поданий після закінчення строків установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Суд, заслухавши доводи сторін, третіх осіб, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що враховуючи пропущений строк, також те, що судом 13.11.2013 року відмовлено у відкритті провадження у справі за аналогічним позовом, де заява була подана до суду в порядку цивільного судочинства, а також керуючись ст.55 Конституції України, яка передбачає право на судовий захист, з метою забезпечення громадянам доступу до правосуддя, строк слід поновити, а позов не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету ОСОБА_6 сільської ради Гусятинського району Тернопільської області від 11 січня 2002 року за № 53 вирішено оформити право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Верхівці по вул.Грушевського,38 за ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_2.

18 лютого 2002 року ОСОБА_6 сільська рада на підставі вказаного вище рішення виконкому видала на зазначений вище житловий будинок свідоцтво, які були зареєстровані в Чортківському обласному КМБТІ 18.02.2002 року за реєстровим № 283, згідно яких по 1/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що по вул.Грушевського,38 в с.Верхівці Гусятинського району Тернопільської області належить на праві приватної власності ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_2.

В будинку, що в с.Верхівці по вул. Грушевського,38, Гусятинського району Тернопільської області до грудня 1990 року проживали і були зареєстровані ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_9. Двір мав статус колгоспного двору. Всі зазначені особи проживали однією сімєю, а отже були членами одного колгоспного двору. Дана обставина стверджується записами в погосподарській книзі ОСОБА_6 сільської ради № 6 за 1985-190 р.р., особовий рахунок 397, а також поясненнями представників відповідача та третіми особами.

У 1992 році померла ОСОБА_8, у вказаному житловому будинку залишились проживати інші члени колгоспного двору ОСОБА_4, ОСОБА_3.

Позивачка ОСОБА_5 у вказаному житловому будинку проживала та була зареєстрована з 18 лютого 2000 року до 12.09.2000 року, а також з 25 жовтня 2003 року по даний час, що підтверджується записами в по господарських книжках за 2001-2005рр., 2006-2010 рр., 2011-2015 рр. ОСОБА_6 сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, записами в будинковій книзі прописки громадян № 7 с. Верхівці Гусятинського району, а також поясненнями третіх осіб по справі.

Позивачка стверджувала, що вона фактично проживала у домогосподарстві, що в с.Верхівці по вул. Грушевського,38, Гусятинського району Тернопільської області з 1996 року, а тому має право власності на нього як член колгоспного двору.

Згідно ст.ст.120,121 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору.

Відповідно до розяснень, викладених у постанові Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року № 20 ( з подальшими змінами та доповненнями) « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до ведення в дію Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, придбаного до 15 квітня 1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

З матеріалів справи: пояснень представників відповідача, третіх осіб, витягів з погосподарських книг, будинкової книги прописки громадян ОСОБА_6 сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, копії паспорта позивачки, довідки ОСОБА_6 сільської ради Гусятинського району від 16.01.2014 року № 39, копії рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 17.06.2013 року вбачається, що позивач ОСОБА_5 після одруження 26.10.1996 року не прибула у житловий будинок свекрів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та чоловіка ОСОБА_2 і не була зареєстрована у спірному будинку до 18.02.2000 року.

З 15 квітня 1991 року припинено існування колгоспного двору у звязку із веденням в дію Закону України «Про власність».

Таким чином, позивачка не була членом колгоспного двору, що в с.Верхівці по вул. Грушевського,38, Гусятинського району Тернопільської області, де станом на 15.04.1991 року не проживала і не була зареєстрована, а тому рішенням виконкому ОСОБА_6 сільської ради № 53 від 11.01.2002 року «Про оформлення права власності на житловий будинок та господарські будівлі», її прав не порушено. Сільська рада, видавши рішення діяла в межах закону та своїх повноважень, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Таким чином, слід поновити строк на звернення до суду щодо оскарження рішення виконкому ОСОБА_6 сільської ради № 53 від 11.01.2002 року «Про оформлення права власності на житловий будинок та господарські будівлі» та відмовити позивачці у задоволенні позову про визнання незаконним та скасування рішення виконкому ОСОБА_6 сільської ради Гусятинського району Тернопільської області № 53 від 11.01.2002 року «Про оформлення права власності на житловий будинок та господарські будівлі».

На підставі наведеного, керуючись главою 84,86 ЦК України, вимогами ЦК УРСР від 1963 року, ст.ст. 6, 10, 11, 17,18, 70,71,79,86,100,159,160-163, 167, 186,245 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк на оскарження рішення виконкому ОСОБА_6 сільської ради Гусятинського району Тернопільської області № 53 від 11.01.2002 року «Про оформлення права власності на житловий будинок та господарські будівлі».

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 про поновлення пропущеного строку та визнання незаконним та скасування рішення виконкому ОСОБА_6 сільської ради Гусятинського району Тернопільської області № 53 від 11.01.2002 року «Про оформлення права власності на житловий будинок та господарські будівлі» відмовити.

Постанова суду може буде оскаржена до Львівського апеляційного адмінстративного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області протягом 10 днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя- підпис

З оригіналом вірно

Суддя Гусятинського районного суду Т.М.Цвинтарна