Справа № 22-а-24188/11
Суддя: Кашперська Т. Ц.
Дата ухвалення: 2011-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія90Доповідач у 2 інстанціїТамара
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Білоконь О.В.,

розглянула у порядку письмового провадження у приміщенні Апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про стягнення недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2010 року позивач звернулася до суду з позовом простягнення недоотриманої суми одноразової грошової допомоги на оздоровлення, посилаючись на те, що вона являється учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії і згідно закону має право на щорічну грошову допомогу на оздоровлення в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат, розмір якої визначається на момент виплати. Оскільки відповідачем такий розмір щорічної допомоги здійснюється у значно меншому розмірі, просила визнати неправомірною відмову відповідача сплатити їй недоотриману щорічну допомогу на оздоровлення за 2007 2009 роки, стягнути з відповідача на свою користь 8970 грн. недоотриманої допомоги на оздоровлення за 2007 2009 роки.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2010 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право на проведення перерахунку одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2007 2009 роки, зобовязано відповідача провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2007 2009 роки з врахуванням виплачених сум, стягнуто із відповідача на користь позивача судові витрати 45,50 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що позивачка є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії і згідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на щорічну грошову допомогу на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Виплату грошової допомоги проводять органи соціального забезпечення громадян за місцем їх проживання.

Разом із тим позивачу за 2007-2009 роки виплата зазначеної грошової допомоги проведена відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ст. 113 Конституції України передбачено, що Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією і Законами України. Разом із тим розмір допомоги на оздоровлення, визначений постановою КМ України від 12.07.2005 року № 562 суперечить вимогам ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо проведення виплат згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», повинен був діяти у відповідності з вимогами цієї статті і здійснити позивачу відповідні нарахування, але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми по виплатам обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів відповідачу для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Вирішуючи питання щодо правомірності нарахування та виплати щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2007 рік, суд першої інстанції правильно виходив із того, що щорічна допомога на оздоровлення в 2007 році позивачу виплачена 27.12.2007 року, тобто після прийняття рішення Конституційним Судом України від 09.07.2007 року за № 6-пр/2007 і тому відповідач, виплачуючи її в розмірі, визначеному постановою КМ України від 12.07.2005 року № 562, діяв неправомірно.

Щодо вимог позивача в частині зобовязання відповідача провести перерахунок та виплату допомоги на оздоровлення за 2009 рік, колегія суддів зазначає наступне.

Законом України "Про державний бюджет на 2009 рік" № 835-ІV від 26.12.2008 р. дія Закону України №769-ХІІ не зупинялась. Як зазначено ч.2 ст. 54 Закону України "Про державний бюджет на 2009 рік", розміри державних гарантій на 2009 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Законом, який встановлює разову грошову допомогу на оздоровлення громадянам, постраждалим внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС є Закон України № №769-ХІІ.

Таким чином, у 2009 році відповідач мав виконувати приписи діючої норми ст. 48 Закону України №769-ХІІ і виплату позивачу у 2009 році допомоги на оздоровлення у розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 562 неможна вважати правомірною.

Разом із тим судом першої інстанції не було взято до уваги ті обставини, що згідно довідки наданої відповідачем (а. с. 5), позивачу 19.05.2008 року була виплачена щорічна грошова допомога на оздоровлення за 2008 рік, тобто відповідно до законодавчих актів, що діяли на момент здійснення виплат, оскільки в 2008 році до прийняття рішення Конституційним Судом України від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008 щорічна допомога на оздоровлення виплачувалася в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що нараховуючи та виплачуючи позивачу щорічну грошову допомогу на оздоровлення за 2008 рік відповідач діяв правомірно, а тому передбачені підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Відповідно до вимог ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про часткове задоволення вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 198, 202, 207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської областізадовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2010 року скасувати та ухвалити нове.

Зобовязати Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської областінарахувати та виплатити ОСОБА_2 як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС щорічну допомогу на оздоровлення за 2007 та 2009 рік відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

В решті позову ОСОБА_2 відмовити

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: