Справа № 825/1437/15-а
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1437/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Скалозуб Ю.О. Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

07 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддів при секретаріБорисюк Л.П., Петрика І.Й., Собківа Я.М. Приходько К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою старшого прокурора відділу прокуратури Чернігівської області на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом Заступника прокурора Чернігівської області Івашко Сергія Володимировича до Головного управління Держземагенства у Чернігівській області, третя особа: ОСОБА_5 про визнання протиправними та скасування наказів, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року позовну заяву Заступника прокурора Чернігівської області Івашко С.В. залишено без розгляду з підстав застосування положень ст. 100 КАС України.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем без поважних причин пропущено шестимісячний строк звернення до суду та відсутні правові підстави для його поновлення.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

При цьому, слід зазначити, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Після закінчення цього часу особа не втрачає права звернутися із адміністративним позовом, але у задоволенні цього позову може бути відмовлено на підставі пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить визнати протиправними та скасувати накази відповідача, якими надано дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок прийняті 15.07.2013, 19.02.2014, 10.12.2013, 25.02.2014.

В тексті оскаржуваної ухвали зазначено, що постанова про проведення перевірки у порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів, в якій встановлені факти незаконного відведення земель, зазначеними в позові наказами прийнята 06.10.2014, а позов подано лише 24.04.2015, тобто поза межами шестимісячного строку.

Однак, вказаний висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, відповідно до ст. 19 Закону України «Про прокуратуру», предметом нагляду за додержанням і застосуванням законів є, зокрема, відповідність актів, які видаються всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами, вимогам Конституції України та чинним законам; додержання законів, що стосуються економічних, міжнаціональних відносин, охорони навколишнього середовища, митниці та зовнішньоекономічної діяльності.

Перевірка виконання законів проводиться за заявами та іншими повідомленнями про порушення законності, що вимагають прокурорського реагування, а за наявності приводів - також з власної ініціативи прокурора.

Згідно ч. 3 ст. 21 Закону України «Про прокуратуру», для здійснення перевірки прокурор приймає постанову, в якій зазначає підстави, що свідчать про можливі порушення законності, та обґрунтовує необхідність вчинення дій, передбачених пунктами 3, 4 та 5 частини першої статті 20 цього Закону.

Відповідно до п. 1.2 наказу Генерального прокурора України від 12.11.2012 № 111, постанова про проведення перевірки - документ, що приймається керівником прокуратури для здійснення перевірки відповідного об'єкта.

Тобто, постанова про проведення перевірки - це документ, який лише дає прокурору право здійснювати повноваження, визначені п. 3-5 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про прокуратуру» і не містить висновків про наявність чи відсутність порушень вимог законодавства.

Такі висновки приймаються за результатами проведеної перевірки і фіксуються у доповідній записці.

У постанові про проведення перевірки в Головному управлінні Держземагентства в області відсутні відомості про видання управлінням протиправних наказів щодо передачі в оренду земель ОСОБА_5 на території Козелецького району.

Такі висновки відсутні і в доповідній записці від 28.10.2014. У зазначеній записці лише констатуються факти надання дозволів на виготовлення землевпорядної документації щодо передачі в оренду громадянам великих земельних масивів для ведення фермерського господарства. При цьому жодного висновку про законність чи незаконність таких наказів доповідна записка не містить.

З метою подальшого вивчення стану законності у земельній сфері, наявності наказів щодо надання ОСОБА_5 дозволів на розроблення землевпорядної документації та їх реалізації, 29.12.2014 у Головного управління Держземагентства в області витребувано накази, а у відділі в Козелецькому районі інформацію щодо передачі ОСОБА_5 земель в оренду.

10.02.2015 направлено запити до Головного управління Держземагентства у Чернігівській області, відділу Держземагенства у Козелецькому районі Чернігівської області та Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області, копії відповідей на які знаходяться у матеріалах справи (а.с.108-110).

27.02.2015 отримано витяги від реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, копії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с.25-26).

10.03.2015 направлено запити до Головного управління Держземагентства у Чернігівській області, відділу Держземагенства у Козелецькому районі Чернігівській області (а.с.111-114), відповіді на які надійшли на адресу прокуратури області 24.03.2015 та копії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с.17-23).

Отримавши відповіді на запити, проаналізувавши зібрану протягом лютого-березня 2015 року інформацію прокуратурою області встановлено, що оскаржувані накази Держземагентства прийнято із порушенням вимог закону.

Таким чином, підстави для звернення до суду виникли лише 24.03.2015, оскільки самі по собі накази не можуть свідчити про законність чи незаконність їх прийняття.

З наведеного впливає, що, враховуючи момент, коли прокурор дізнався про порушення закону та інтересів держави (березень 2015 року), позов до суду подано у строки, передбачені ст. 99 КАС України (квітень 2015 року).

Будь-які інші особи, які могли б знати або повинні були дізнатися про порушення прав та інтересів держави, реалізувати повноваження щодо їх захисту у судовому порядку відсутні, оскільки єдиним розпорядником спірних земельних ділянок сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту згідно ст. 122 Земельного кодексу України, є Головне управління Держземагентства у Чернігівській області.

Таким чином, з позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачаються поважні та об'єктивні причини на звернення прокурора до суду у шестимісячний строк з часу прийняття незаконних наказів відповідача, а тому такий позов подано у визначені ст. 99 КАС України строки з моменту, коли йому стало відомо про порушення закону.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання, та є підставою для скасування ухвали суду та направленням справи для продовження розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 199, 204, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу старшого прокурора відділу прокуратури Чернігівської області на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року про залишення позовної заяви - задовольнити.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року про залишення позовної заяви скасувати з направленням справи для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя Борисюк Л.П.

Судді: Петрик І.Й.

Собків Я.М.