Справа № 2а-0770/3607/11
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2012-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2a-0770/3607/11
рядок статзвітності № 10.3.4
ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА
30 жовтня 2012 року м. Ужгород
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Луцович М.М.
при секретарі судового засідання Симканич Ю.В.
представника позивача ОСОБА_1;
представник відповідача ОСОБА_2;

ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав з мотивів, що наведені в позовній заяві. Додатково пояснив, що виконанням нормативу робочих місць у кількості, що визначена статтею 19 Закону України № 875 в редакції Закону України № 2961-IV від 06.10.2005 року, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією інвалідів, для яких це місце роботи є основним. Підстав звільнення від виконання обовязку Закон не містить.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з мотивів наведених у письмових запереченнях проти позову та просив суд відмовити в задоволені позовних вимог (а.с.14).
Зясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх належними та допустимими доказами суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити з огляду на наступне.
В судовому засіданні встановлено, що 17 жовтня 2011 року ФОП ОСОБА_3 подала до Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт форми 10-ПІ про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2010 рік (а.с. 5). Кількість інвалідів які повинні працювати на підприємстві відповідно до вимог ст.. 19 ЗУ «Про основи соціального захисту інвалідів в Україні» становить 1 особа, в той же час, згідно рядка 02 звіту, на підприємстві протягом 2010 року середньооблікова кількість інвалідів становила 0 осіб. Тобто відповідачем не працевлаштовано, відповідно до нормативу, інвалідів в кількості 1 особи.
За змістом статті 19 Закону України № 875-XII для підприємств, установ, організацій встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.
Відповідно до статті 18 Закону України № 875-XII забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 181 частини 3 цього Закону державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.
Статтею 20 частиною 1 Закону України № 875-XII встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які використовують найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.
Разом з тим, адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця є заходом впливу до правопорушника у сфері господарювання у звязку зі скоєнням правопорушення.
Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає, зокрема за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Як установлено Закарпатським окружним адміністративним судом, на виконання вимог законодавства, ФОП ОСОБА_3 протягом січня грудня 2010 року щомісячно подавала звіт до Берегівського міськрайонного центру зайнятості Закарпатської області про наявність вакансій для осіб із обмеженими фізичними можливостями (інвалідів), однак протягом січня-грудня 2010 року Берегівським МРЦЗ не направлялись на заповнення вакантних робочих місць(а.с.а.с. 15-27).
У звязку з тим, що у діях відповідача відсутній склад правопорушення, на нього не може бути покладена відповідальність за ненаправлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, або за відмову направлених інвалідів працевлаштуватися, відсутність у населеному пункті за місцем знаходження відповідача інвалідів, які бажають працевлаштуватись.
За встановлених судом обставин позовні вимоги є безпідставними та до задоволення не підлягають.
Керуючись статтями 11, 70, 71, 72, 86, 160-163 КАС України, суд
У задоволенні позовної заяви в і д м о в и т и.
Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий-суддя Луцович М.М.