Справа № 2а-3236/09/0970
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" липня 2015 р. м. Київ К/800/36637/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Моторного О.А. - головуючого,

Кошіля В.В.,

Приходько І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2014

у справі № 2а-3236/09/0970

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Новекс"

до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області

про скасування першої та другої податкових вимог,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.06.2010 у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2014 скасовано постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.06.2010 та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково: визнано протиправними та скасовано першу податкову вимогу №1/230-0 від 22.09.2009 та другу податкову вимогу №2/2595 від 26.10.2009; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 22.09.2009 ДПІ в м. Івано-Франківську виставила ТОВ «Новекс» першу податкову вимогу про нарахування податкового боргу за узгодженими податковими зобов'язаннями на суму 88781,97 грн., а 26.10.2009 - другу податкову вимогу про нарахування податкового боргу за узгодженими податковими зобов'язаннями на суму 217979,92 грн.

Підставою для виставлення податкових вимог стало невиконання позивачем умов договору розстрочення податкових зобов'язань від 30.07.2009, згідно якого позивачу надавалось розстрочення сплати узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 428491,72 грн. під 120% річних терміном з 30.07.2009 до 18.12.2009. Суми розстроченого податкового зобов'язання повинні були сплачуватись по 85698,34 грн. щомісячно.

На виконання умов вище вказаного договору, позивачем платіжними дорученнями №602 від 03.09.2009, №754 від 10.09.2009, №754 від 17.09.2009, №595 від 18.09.2009, №596 від 18.09.2009, №755 від 22.09.2009 доручено ВАТ СКБ «Дністер» перерахувати суми податку на додану вартість на загальну суму 179650,00 грн. на рахунок Державного бюджету.

Ці платіжні доручення були прийняті банком, разом з тим, у зв'язку з банкрутством платежі в повному обсязі проведені не були.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що несплата податкових зобов'язань, у зв'язку з порушенням банком строків виконання доручень клієнтів на переказ грошей, не є підставою для звільнення платника податків від обов'язку сплатити основну суму податкового зобов'язання або податкового боргу, а відтак, відповідачем правомірно надіслано на адресу позивача оскаржувані податкові вимоги на суму наявного податкового боргу.

Суд апеляційної інстанції не погодився з наведеними вище висновками суду першої інстанції, зазначивши, що позивач, сплативши податок на додану вартість вказаними платіжними дорученнями, які подані та зареєстровані ВАТ СКБ «Дністер», виконав свій обов'язок щодо сплати податкового боргу в повному обсязі, а відтак, у податкового органу були відсутні підстави вживати заходи щодо погашення податкового боргу.

Однак, колегія суддів, переглядаючи оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій в касаційному порядку, вважає такі висновки судів передчасними та такими, що зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин у справі.

Відповідно до пп.6.2.1 п.6.2 ст.6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (чинного на момент направлення податкових вимог), у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Податкові вимоги також надсилаються платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суму податкових зобов'язань у встановлені законом строки, без попереднього направлення (вручення) податкового повідомлення (пп.6.2.2 п.6.2 ст.6 цього Закону).

Відповідно до пп.6.2.3 п.6.2 ст.6 даного Закону, податкові вимоги надсилаються:

а) перша податкова вимога - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків, обов'язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк;

б) друга податкова вимога - не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

У разі коли у платника податків, якому було надіслано першу податкову вимогу, виникає новий податковий борг, друга податкова вимога має містити суму консолідованого боргу. При цьому окрема податкова вимога щодо такого нового податкового боргу не виставляється (п.п.6.3.2 п.6.3 ст.6 цього Закону).

Таким чином, податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів.

При цьому, грошові зобов'язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків. Тільки після того, як платник податків повністю погасить податковий борг, включаючи пеню, податкова вимога буде вважатись відкликаною, а у разі виникнення в майбутньому суми податкового боргу - контролюючим органом має бути виставлена нова податкова вимога.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що при вирішенні даної справи судами попередніх інстанцій не з'ясовано правомірність формування та направлення відповідачем податкових вимог ТОВ «Новекс» з урахуванням зазначених обставин.

Крім того, судам слід з'ясувати чи подавались в процесі банкрутства кредиторські вимоги до банку з урахуванням суми сплачених податків.

Вказані обставини залишилися поза межами дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, що, з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), виключає можливість перевірити Вищим адміністративним судом України правильність висновків судів попередніх інстанцій в цілому по суті спору.

Відповідно до ч.2 ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене, а також враховуючи той факт, що судами попередніх інстанцій не було з'ясовано належним чином обставини справи, у той час як їх встановлення впливає на правильність вирішення спору, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи судам слід взяти до уваги вищевикладене, встановити повно і правильно фактичні обставини відповідно до заявлених позовних вимог та предмету доказування у справі та, в залежності від встановленого й у відповідності до норм матеріального та процесуального права, вирішити даний спір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 222, 223, 227, 230, 231, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.06.2010 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2014 скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: (підпис) О.А. Моторний
Судді(підпис) В.В. Кошіль
(підпис) І.В. Приходько