Справа № 806/2001/13-а
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року м. Київ К/800/32170/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Департаменту цивільного захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Департаменту цивільного захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними, поновлення на публічній службі,

в с т а н о в и л а :

У липні 2011 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. Просив визнати протиправними і скасувати накази начальника управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Житомирської облдержадміністрації від 18 жовтня 2012 року № 86к та від 20 грудня 2012 року № 112к в частині переведення ОСОБА_4 на посаду чергового оперативного відділу оперативно - чергової служби та оповіщення, зобов'язати Департамент цивільного захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації виплатити позивачу різницю в заробітку за час виконання ним нижчеоплачуваної роботи та стягнути з відповідача 5000 грн. моральної шкоди.

Посилався не те, що при ознайомленні з оспорюваним наказом був попереджений лише про зміну істотних умов праці, а про те, що нова посада не є державною службою, його не попередили. Лише в січні 2013 року, отримавши заробітну плату у значно меншому розмірі, звернувся за роз"ясненнями до відповідача, з письмової відповіді якого від 26 лютого 2013 року дізнався про порушення свого права.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2013 року, позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано наказ начальника управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захистунаселення від наслідків Чорнобильської катастрофи Житомирської облдержадміністрації від 20 грудня 2012 року №112-к в частині переведення ОСОБА_4 на посаду чергового оперативного відділу оперативно - чергової служби та оповіщення. Зобов'язано Департамент цивільного захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації виплатити ОСОБА_4 різницю в заробітку за час виконання ним нижчеоплачуваної роботи. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування вказаних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 проходив державну службу в управлінні з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Житомирської обласної державної адміністрації, правонаступником якого є Департамент цивільного захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, займав посаду спеціаліста 1 категорії відділу оперативно-чергової служби та оповіщення.

За результатами перевірки, проведеної у 2012 році Головним управлінням Державної служби України в Житомирській області, був переглянутий штатний розпис управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Житомирської обласної державної адміністрації. Із штатного розпису виведено 5 посад державних службовців - спеціалістів 1 категорії відділу оперативно-чергової служби та оповіщення, а натомість введено 5 посад чергових оперативних, які відносяться до професійної групи "робітники".

Наказом начальника управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Житомирської обласної державної адміністрації від 20 грудня 2012 року № 112 к позивача переведено на посаду чергового оперативного відділу оперативно-чергової служби та оповіщення з посадовим окладом згідно штатного розпису, встановленням надбавки до посадового окладу в розмірі 10% заробітку в умовах режимних обмежень, зі звільненням його з посади спеціаліста першої категорії цього ж відділу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що у зв"язку із змінами в організації праці питання звільнення або ж подальшого працевлаштування колишніх спеціалістів 1 категорії, посади яких були скорочені, повинно вирішуватись роботодавцем відповідно до положень ст. ст. 40, 49-2 КЗпП України. Проте, роботодавець помилково застосував до цих правовідносин положення ст. 32 КЗпП України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно ж ч. 3 ст. 32 КЗпП України допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою.

У даному ж випадку замість посади державного службовця - спеціаліста 1 категорії впроваджена посада чергового, яка не належить до переліку посад державної служби. Однак, всупереч приписам вищевказаних норм права, наказом від 18 жовтня 2012 року № 86к позивач був попереджений не про наступне звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, а про зміну істотних умов праці.

Крім того, відповідач не надав жодного доказу, що на час подання заяви про переведення позивач володів всією необхідною інформацією про характер можливих змін свого професійного статусу та висловлював згоду на переведення на посаду, яка не відноситься до державної служби. Пояснення позивача про те, що функціональні обов"язки за новою посадою були затверджені лише 21 грудня 2012 року, тобто до подання заяви про переведення (20 грудня 2012 року), і він ознайомився із ними лише наступного місяця, відповідачем не спростовані, дата ознайомлення (отримання) у відповідній графі відсутня.

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що наказ від 20 грудня 2012 року № 112 к в частині переведення позивача на посаду чергового оперативного відділу оперативно - чергової служби та оповіщення є протиправним і підлягає скасуванню, оскільки виданий на підставі заяви позивача, зміст якої не відповідав його фактичному волевиявленню, що формувалось під впливом хибної правової позиції роботодавця, а тому обґрунтовано задовольнив позовні вимоги позивача.

Згідно частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права безпідставні, не ґрунтуються на доказах та спростовуються висновками судів.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Департаменту цивільного захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2013 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк