Справа № 2а-2115/09/1370
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року м. Київ К/9991/2331/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16.06.2009

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2011

у справі № 2а-2115/09/1370 Львівського окружного адміністративного суду

за позовом суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи (СПД) ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у Сихівському раціоні м. Львова (ДПІ)

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16.06.2009, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2011, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі СПД ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

ДПІ заперечує проти задоволення касаційної скарги, вважаючи її безпідставною.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для нарахування позивачу податкових зобов`язань з податку з доходів фізичних осіб згідно з податковими повідомленнями-рішеннями, з приводу правомірності яких виник спір, став висновок ДПІ, викладений в акті перевірки від 29.09.2008 № 596/17-215/, про порушення позивачем норм ст. ст. 13, 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» (Декрет № 13-92), внаслідок чого мало місце заниження податку з доходів на 23510,50 грн. за 2006 рік.

За наслідками перевірки та адміністративного оскарження ДПІ прийняті податкові повідомлення - рішення від 16.10.2008 № та від 31.12.2008 № /1 про визначення податкового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб у сумі 23510,50 грн. (основний платіж).

У судовому процесі встановлено, що позивач у 2-4 кварталах 2006 року перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, а у 2007 році, 1-2 кварталах 2008 року - на загальній системі оподаткування.

В 2006 році обсяг виручки від наданих послуг згідно із поданими звітами платника єдиного податку склав 789360,00 грн. (звіт № 36512 від 065.01.07). Факт перевищення граничного розміру виручки у 2006 році позивач не заперечує.

Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (Указ № 727/98) (втратив чинність з 1 січня 2012 року) запроваджено спрощену систему оподаткування, обліку та звітності для суб'єктів малого підприємництва.

Статтею 1 Указу № 727/98 встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг) (частина 5 цієї статті).

Статтею 5 вказаного Указу передбачено, що у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Такі дії платник зобов'язаний здійснити самостійно, починаючи із наступного звітного періоду (кварталу), в якому виникло перевищення, шляхом подання податкової декларації за результатами такого звітного кварталу та шляхом здачі до податкового органу свідоцтва про право сплати єдиного податку.

У судовому процесі встановлено, що розмір доходу, який мав бути задекларований позивачем у 2006 році, склав 241133,00 грн. (789360,00 - 500000,00 - 48227,00 (сума податку на додану вартість в ціні реалізації товарів (послуг)).

Оподаткування доходів, отриманих платником єдиного податку з порушенням умов перебування на спрощеній системі оподаткування, повинно здійснюватися із застосуванням правил загальної системи оподаткування, врегульованих, зокрема, Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» з урахуванням загальних принципів оподаткування, закріплених Конституцією України та Законом України «Про систему оподаткування» (чинним на час виникнення спірних відносин), якими встановлювалися засади податкових відносин в Україні.

Відповідно до пункту 22.10 ст. 22 Прикінцевих положень Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (втратив чинність з 1 січня 2011 року у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України) до набрання чинності спеціальним законом з питань оподаткування фізичних осіб - суб'єктів підприємницької дальності, діє розділ IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», який застосовується з урахуванням положень пункту 9.12 ст. 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Відповідно до підпунктів 9.12.1, 9.12.2 пункту 9.12 ст. 9 цього Закону оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту; якщо фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності або фізична особа, яка сплачує ринковий збір, отримує інші доходи, ніж визначені у підпункті 9.12.1 цього пункту, то такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Законом для платників податку, що не є такими суб'єктами підприємницької діяльності.

Суди першої та апеляційної інстанції правильно застосували наведені правові норми, зробивши висновок про обов'язок позивача сплатити податок з доходу, отриманого в 2006 році у розмірі перевищення граничного розміру виручки, встановленого статтею 1 Указу № 727/98.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність вищенаведених висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16.06.2009 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2011 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев