Справа № 825/1006/15-а
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1006/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Поліщук Л.О. Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А
07 липня 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Твердохліб В.А.,
суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,
за участю секретаря Гуцул О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві (без фіксування технічними засобами) апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення грошової компенсації, -
ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі Відповідач 1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Відповідач 2) про визнання неправомірною бездіяльність Відповідача 2 щодо не зарахування Позивача на продовольче забезпечення з 18.03.2014 року по 20.11.2014 року до Відповідача 1 та несвоєчасне подання документів на виплату грошової компенсації замість встановлених норм харчування до Відповідача 1; визнання неправомірною бездіяльність Відповідача 1 щодо невиплати Позивачу нарахованої згідно наказу ТВО військового комісара Чернігівського ОВК від 10.12.2014 року № 575 (додаток № 4) за період з 18.03.2014 року по 20.11.2014 року грошової компенсації замість встановлених норм харчування в сумі 4 369,76 грн; стягнення з Відповідача 1 нараховану грошову компенсацію в сумі 4 369,76 грн.
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Відповідач 1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким залишити адміністративний позов без розгляду в частині визнання протиправною бездіяльності Відповідача 1 та стягнення грошової компенсації, внаслідок пропущення строку звернення до адміністративного суду, а у разі визнання судом причин пропуску цього строку поважними залишити позов без задоволення.
В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
Відповідно ч.6 ст.12 КАС України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).
Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не визнана обов`язковою, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України вважає можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.
Згідно ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом від 18 березня 2014 року №28 військового комісара Ніжинсько-Куликівського об`єднаного міського військового комісаріату Позивач був призваний на військову службу по мобілізації та призначений радіотелеграфістом відділення зв`язку та інформації, а також зарахований до списків особового складу військового комісаріату та на всі види забезпечення (а.с. 5).
Проте, позивача з 18 березня 2014 року не було зараховано на продовольче забезпечення у зв`язку з мобілізацією, в результаті чого він не був забезпечений їжею шляхом надання послуг з харчування суб`єктами господарювання на підставі укладених договорів з МО України.
Згідно ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно пункту 2.3. Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, затвердженого наказом Міністра оборони України від 09.12.2002 року №402 у Збройних Силах України (далі - Положення) забезпечення харчуванням військовослужбовців та інших категорій за встановленими нормами здійснюється за рахунок держави. Уточнення вартості норм харчування проводиться Головним продовольчим управлінням, виходячи із середніх діючих цін на продукти харчування, і доводиться ним до військ (сил) не частіше одного разу на квартал. Військовослужбовцям та іншим категоріям норми харчування видаються через відповідні їдальні або замість установлених норм харчування (основні й додаткові продукти) виплачується грошова компенсація у розмірі вартості цих норм.
При цьому, за рахунок держави харчуванням забезпечуються, зокрема громадяни, які призвані на військову службу у зв`язку з оголошенням мобілізації, - з дня прибуття їх до військового комісаріату (підпункт "н" пункт 1 приміток до "норми № 1 - загальновійськова" норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 року № 426).
Пунктами 1.10, 1.11 Положення передбачено, що військовослужбовці, які прибули у військову частину, зараховуються на продовольче забезпечення наказом командира військової частини.
Військовослужбовці та інші категорії, які мають право на одержання встановлених норм
харчування за рахунок держави у вигляді гарячої їжі, у разі вибуття з військової частини знімаються з продовольчого забезпечення з будь-якого приймання їжі (сніданку, обіду або вечері) залежно від часу вибуття на підставі наказу командира військової частини про вибуття з видачею атестата на продовольство.
Згідно п. 2.10 Положення, за час, що минув, продукти згідно з нормами харчування не видаються, грошова компенсація може виплачуватися за термін, що не перевищує загального строку позовної давності відповідно до чинного законодавства.
З наявної в матеріалах справи довідки Відповідача 2 від 16 березня 2015 року №1643 вбачається, що згідно розпорядження начальника центрального управління продовольчого забезпечення Збройних Сил України тилу Збройних Сил України від 07 червня 2012 року № 905 Відповідач 2 перебуває на продовольчому забезпеченні Відповідача 1 з 01 вересня 2012 року.
Наказом ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10 грудня 2014 року №575 Позивача було зараховано на продовольче забезпечення Відповідача 1 та встановлено грошову компенсацію замість встановлених норм харчування за період з 18 березня 2014 року по 20 листопада 2014 року включно в сумі 4 369,76 грн (додаток №4 до наказу від 10.12.2014 року №575) (а.с. 16-18).
Поряд з цим, в матеріалах справи містяться копії витягу з Аудиторського звіту від 26.12.2014 року №234/1/31/82 про результати планового внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 10.07.2012 року по 26.11.2014 року та копії довідки від 19.12.2014 року про результати внутрішнього аудиту відповідності продовольчої служби військової частини НОМЕР_1 за період з 30.07.2012 року по 26.11.2014 року, з яких вбачається, що внаслідок недоведення встановлених норм продовольчого забезпечення до військовослужбовців, які були призвані із мобілізацією, посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 були допущені втрати доходів фізичними особами на загальну суму 2 446 343,18 грн, а тому визначено організувати відшкодування грошової компенсації замість встановлених норм харчування військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_1 , які призвані на військову службу у зв`язку із оголошенням мобілізації, на загальну суму 2 446 343,18 грн в термін до 26 січня 2015 року.
Про необхідність відшкодування грошової компенсації замість встановлених норм харчування військовослужбовців також повідомлялось в телеграмі тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу військової частини НОМЕР_1 (а.с. 19).
З акту взаємозвірки вартості компенсації замість встановлених норм харчування військовослужбовців, призваних на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , підписаного військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 , командиром військової частини НОМЕР_1 , провідним спеціалістом відділення забезпечення ЧОВК, працівником ЗСУ бухгалтером ФЕС, встановлено, що сума компенсації, яка підлягає виплаті Позивачу становить 4 369,76 грн.
16 квітня 2015 року військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 було винесено наказ №275, яким внесено зміни до наказу від 10 грудня 2014 року №575 та, зокрема, додаток №4 викладено в іншій редакції, згідно якого Позивачу встановлено грошову компенсацію замість встановлених норм харчування за період з 18 березня 2014 року по 20 листопада 2014 року включно в сумі 4 369,76 грн.
З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що Відповідачем 2 у період з 18 березня 2014 року (дата зарахування на військову службу) по 20 листопада 2014 року було протиправно не зараховано Позивача на продовольче забезпечення до Відповідача 1, оскільки саме з дня прибуття до військового комісаріату громадяни, які призвані на військову службу у зв`язку з оголошенням мобілізації, забезпечуються харчуванням за рахунок держави; військовослужбовці, які прибули у військову частину, зараховуються на продовольче забезпечення відповідним наказом.
Як вбачається з матеріалів справи наказом ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10 грудня 2014 року №575, з урахуванням змін, внесених наказом від 16 квітня 2015 року №275, Позивача було зараховано на продовольче забезпечення при військовій частині НОМЕР_1 та встановлено грошову компенсацію замість встановлених норм харчування в розмірі 4 369,76 грн. Проте, вказана грошова компенсація Позивачу не виплачена.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про стягнення з Відповідача 1 на користь Позивача нарахованої грошової компенсації в сумі 4 369,76 грн.
В прохальній частині апеляційної скарги Відповідач 1 просить залишити адміністративний позов без розгляду внаслідок пропущення строку звернення до адміністративного суду.
Дане твердження апелянта колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на наступне.
Згідно ч.1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною третьою ст. 99 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Разом з тим, пропущення строку звернення до суду і заява сторони про застосування наслідків його пропущення не можуть бути безумовною підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки суд може визнати причину пропуску строку поважною і в такому випадку справа має розглядатися і вирішуватися в порядку, встановленому КАС України. Обставини, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строку звернення до суду, мають доводитися стороною і встановлюватися судом у випадку, якщо заявлена вимога про застосування наслідків пропуску цього строку.
Так, згідно вищевказаних наказів Позивачу була нарахована грошова компенсація замість встановлених норм харчування, але не виплачена, а тому звернення щодо стягнення належних виплат в даних правовідносинах не обмежується будь-яким строком.
Відповідачем 1 не надано доказів на підтвердження того, що Позивачу було відомо про порушення його прав влітку 2014 року та доказів ознайомлення з вищенаведеними наказами.
Таким чином, колегія суддів вважає дане твердження апелянта необґрунтованим та не вбачає правових підстав для залишення адміністративного позову без розгляду.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,-
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Ухвала складена в повному обсязі 08 липня 2015 року.

.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.