Справа № 802/215/15-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/215/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Яремчук К.О.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

07 липня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу селянського (фермерського) господарства "Конкурент" на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 16 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом селянського (фермерського) господарства "Конкурент" до відділу державної виконавчої служби Погребищенського районного управління юстиції про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2015 року селянське (фермерське) господарство "Конкурент" звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Погребищенського районного управління юстиції з вимогами скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №45545778 від 20.11.2014 року, та про арешт коштів боржника ВП №45545778 від 27.11.2014 року.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 16 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Так, Вінницьким окружним адміністративним судом встановлено, що 06 листопада 2014 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_2 видано виконавчий напис №1641, яким звернуто стягнення на зерно, яке є у власності селянського (фермерського) господарства "Конкурент", на суму заборгованості в розмірі 1 215 200 гривень та штрафні санкції в розмірі 815 577 гривень 55 копійок.

З метою пред'явлення для виконання виконавчого документа стягувач - публічне акціонерне товариство "Аграрний фонд" 19 листопада 2014 року звернувся до відділу державної виконавчої служби Погребищенського районного управління юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження. У заяві, крім іншого, стягувач просив накласти арешт на майно боржника для забезпечення виконання виконавчого напису (а. с. 51-52).

20 листопада 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Погребищенського районного управління юстиції ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та встановлено строк до 27 листопада 2014 року для добровільного виконання боржником виконавчого документа. Одночасно з відкриттям виконавчого провадження накладено арешт на майно та рахунки боржника (а. с. 10).

З метою встановлення відомостей про відкриті рахунки боржника державний виконавець звернувся з відповідним запитом до податкового органу. На запит надійшла відповідь про відкриті рахунки селянського (фермерського) господарства "Конкурент" у банківських установах.

Постановами від 27 листопада 2014 року державним виконавцем накладено арешти на рахунки боржника, що містяться у банківських установах, повідомлених органом ДПС (а. с. 12-13).

Не погодившись з постановами, прийнятими державним виконавцем, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що постанови, що оскаржуються позивачем, прийняті відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, виконавчі написи нотаріусів.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Ч. 1 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Судом досліджено виконавчий напис нотаріуса №1641 від 06.11.2014 року та встановлено, що він відповідає вимогам до виконавчого документа, визначених ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", пред'явлений до відповідного органу державної виконавчої служби в строк, визначений для пред'явлення виконавчого листа до виконання (а. с. 9).

Передбачені ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №1641 від 06.11.2014 року відсутні.

Враховуючи викладене, оцінивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №1641 від 06.11.2014 року, державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження із запізненням не може свідчити про незаконність такого рішення державного виконавця, а тому не може бути підставою для його скасування.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про неправомірність постанов про накладення арешту від 27.11.2014 року, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно зі ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

З аналізу вказаних норм слідує, що державному виконавцю надано право одночасно з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження накладати арешт на майно боржника. Накладення такого арешту не пов'язується з виконанням виконавчого документа в добровільному порядку.

Станом на час розгляду справи у суду апеляційної інстанції державним виконавцем надана постанова про повернення виконавчого документа від 14 травня 2015 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо неправомірності дій державного виконавця по накладенню арешту на все майно боржника.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.11.2014 року та постанов про арешт коштів боржника від 27.11.2014 року арешт на майно та рахунки боржника державним виконавцем накладено у межах суми стягнення: 2030777,55 грн.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу селянського (фермерського) господарства "Конкурент" залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 16 березня 2015 року - без змін.

Постанова або ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбаченим цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А.

ОСОБА_4