Справа № 2-а-11953/11
Суддя: Стоілова Т. В.
Дата ухвалення: 2011-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2 а/2011
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2011 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Стоілової Т.В.

при секретарі Єрмоленко Н.Ю..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Красноармійська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Красноармійської міської ради Донецької області про визнання дій відповідача неправомірними в частині недоплати грошової допомоги на оздоровлення та про зобов"язання відповідача зробити перерахунок та виплату недоотриманої суми на оздоровлення за 2010 рік,-

В С Т А Н О В И В:

02 вересня 2011 року позивач ОСОБА_1. звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Красноармійської міської ради про визнання дій відповідача неправомірними в частині недоплати грошової допомоги на оздоровлення та про зобов"язання відповідача зробити перерахунок та виплату недоотриманої суми на оздоровлення за 2010 рік.

В обґрунтування позову зазначив, що він є учасник ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, інвалідом 3 групи і відповідно до ст.48 Закону України від 28.02.1991р. № 796-XII Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи(далі Закон України № 796-XII) має право на щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати на час виплати допомоги на оздоровлення- в серпні 2011 року складав 941 грн.

Але відповідач, в порушення вищеназваного Закону виплатив йому компенсацію на оздоровлення за 2010 рік у розмірі 90 гривень за рік, керуючись підзаконними актами - Постановами Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996р. та № 562 від 12.07.2005 р., які значно звужують його право на отримання матеріальної допомоги, тому він недоотримав щорічну компенсацію на оздоровлення за 2010 рік - 3674 грн.( із розрахунку: 941 грн. х4= 3764 грн. -90 грн.), які просить стягнути з відповідача та визнати дії відповідача неправомірними по нарахуванню йому суми на оздоровлення -90 гривень.

У судове засідання позивач не з"явився, надав суду заяву, в якій справу просить розглянути за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити. (а.с.11).

Представник відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Красноармійської міської ради Донецької області до суду не з"явився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність та заперечення на позов.(а.с.13-15).

За згодою позивача, у відповідності зі ст.128 КАСУ, суд проводить розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами , суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1.. є учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, інвалід 3 групи (а.с.4,5), і відповідно до ст.48 Закону України від 28.02.1991р. № 796-XII має право на щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 4 мінімальних заробітних плат.

Відповідач, в порушення вищеназваного Закону, при виплаті компенсації на оздоровлення користувався підзаконними актами Постановою КМУ №796-Х11 від 28.02.1992 року та Постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 , сплативши позивачеві за 2010 рік 90 грн.. (а.с.11-а).

Відповідно до ч.3 ст.22 Конституції України при прийнятті нових Законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Кабінет Міністрів України не уповноважений Законом України № 796-XII від 28.02.1991р. зменшувати встановлені останнім конкретні розмірі доплат, пенсій і компенсацій, зокрема допомоги на оздоровлення. Навпаки, у частині 1 ст.67 зазначеного Закону встановлено, що ці розміри підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

У Законі України № 796-XII викладено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя, оскільки відповідно до частини 1 ст.50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом України № 796-XII є безпідставним.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 р. від 22.05.2008 р. по справі № 1-28/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) встановлено, що ухвалюючи рішення від 09.07.2007 р. № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) Конституційний Суд України звернув увагу Верховної ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України про необхідність дотримуватись положень ст.,ст. 1,3,6.8,19,22,95,96 Конституції України,ст.38,95 Бюджетного кодексу України. Зокрема ст.38 Бюджетного кодексу України та ст. 95 Конституції України визначають вичерпний перелік правовідносин,які повинні регулюватися законом про Державний бюджет - встановлення тільки доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, а тому закон про Держбюджет не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обовязків ,пільг, компенсацій і гарантій , передбачених іншими законами України. У звязку з цим Конституційний Суд України дійшов висновку,що зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг,компенсацій і гарантій,внесення змін до інших законів України,встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин , ніж передбачено законами України , не відповідає ст..ст. 1,3,ч.2 ст.6,ч.2 ст.8,ч.2 ст.19,ст.ст. 21,22,п.1 ч.2 ст.92 ,ч.1,2,3 ст. 95 Конституції України.

При прийнятті Закону України Про державний бюджет України на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українивід 28.12.2007 р.№ 107-VІ всупереч зазначеним правовим позиціям законодавець вийшов за межі правового регулювання бюджетних відносин :зупинив дію окремих положень законів (ст.67 розділу І Закону України Про державний бюджет України на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українивід 28.12.2007 р.№ 107-VІ) та вніс до ряду законодавчих актів зміни та доповнення та визнав деякі з них не чинними (розділ ІІ Закону України Про державний бюджет України на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українивід 28.12.2007 р.№ 107-VІ). Конституція України у ст.92 визначила сфери ,зокрема бюджетну ,які мають врегульовуватися виключно законом. Закон про Держбюджет є основним фінансовим документом держави. Через своє спеціальне призначення цей закон не повинен регулювати відносини і інших сферах суспільного життя. Конституція України не надає закону про держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів.

Таким чином, Конституційний суд України дійшов висновку ,що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів ,зупиняти їх дію чи скасовувати їх оскільки з обєктивних причин це створює протиріччя у законодавстві ,і як наслідок скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень , визнання їх не чинними мають використовуватися окремі закони.

Згідно Закону України Про державний бюджет України на 2011 рік розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2011 року встановлений 941 грн.

Суд вважає, що при розрахунку компенсації на оздоровлення відповідач мав враховувати дані розміри мінімальної заробітної плати.

Судом встановлено, що за 2010 рік відповідач виплатив позивачеві 20.01.2011 року на оздоровлення 90 гривень. Розмір мінімальної заробітної плати на час виплати допомоги складав 941грн., тобто розмір допомоги за 2010 рік повинен складати : 941 грн. х 4 =3764 грн. З урахуванням отриманої позивачем допомоги за 2010 рік у розмірі 90 грн. з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3674 грн., а тому вимоги позивача про визнання дій відповідача неправомірними в частині недоплати грошової допомоги на оздоровлення та про зобов"язання відповідача зробити перерахунок та виплату недоотриманої суми на оздоровлення за 2010 рік є законними, обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню .

Оскільки відповідач є державною бюджетною установою, суд вважає можливим у відповідності до ст.88 КАС України звільнити його від сплати судових витрат на користь держави.

Керуючись Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи№ 796-XII від 28.02.1991р., Законом України Про Державний бюджет України на 2010 рік , ст.ст.11, 17-20, 69-72, 86, 88, 94, 99, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Красноармійської міської ради Донецької області про визнання дій відповідача неправомірними в частині недоплати грошової допомоги на оздоровлення та про стягнення недоотриманої суми на оздоровлення за 2010 рік, задовольнити .

Визнати неправомірними дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Красноармійської міської ради Донецької області щодо виплати компенсації на оздоровлення ОСОБА_1 за 2010 рік в розмірі 90 гривень.

Зобов"язати відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Красноармійської міської ради Донецької області зробити перерахунок та виплату недоотриманої суми на оздоровлення ОСОБА_1 за 2010 рік відповідно до ст. 48 Закону УкраїниПро статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи№ 796-XII від 28.02.1991р., у розмірі 4 мінімальних заробітних плат, з врахуванням фактично отриманих сум.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Красноармійський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після її проголошення . Для сторін, що не приймали участь у судовому засіданні - в той же строк з часу отримання копії постанови.

Суддя:

19 вересня 2011 року