Справа № 872/3942/15
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2015 рокусправа № П/811/2967/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Іванова С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року у справі № П/811/2967/14 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 04.02.2014 року (т. 2 а.с.70-72), просив визнати та скасувати наступні податкові повідомлення-рішення, прийняті 06.11.2013 року Дніпропетровською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області: № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання з єдиного податку з фізичних осіб на суму 44385 грн., застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 11096,25 грн.; № НОМЕР_2, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 115400 грн., застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 30220 грн.; № НОМЕР_3, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 118356,21 грн., застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 29759,05 грн. В обґрунтування позову позивач зазначав, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем на підставі актів перевірок № 39/17-03/НОМЕР_4 від 31.07.2013 року та № 178/17-03/НОМЕР_4 від 11.10.2013 року, які містять помилкові висновки щодо порушень податкового законодавства при визначенні обєкту оподаткування доходу, отриманого від господарських операцій, укладених з ФГ «Анна». Так, доводи відповідача про те, що між ФОП ОСОБА_1 та ФГ «Анна» здійснювались господарські операції з оренди нерухомого майна, що не передбачено свідоцтвом платника єдиного податку, спростовані листом ФГ «Анна», яка повідомила про помилковість визначення платежу як орендної плати, замість плати за отриману сільськогосподарську продукцію. Помилка в платіжних дорученнях сталась з вини ФГ «Анна» та внаслідок того, що у ФОП ОСОБА_1 відсутній бухгалтер.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Дніпропетровська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову. Апелянт посилається на те, що ФОП ОСОБА_1 у період, що був підданий перевірці, перебував на спрощеній системі оподаткування та здійснював діяльність із вирощування зернових та оптову торгівлю. Перевіркою банківських виписок встановлено перерахування йому грошових коштів від ФГ Анна за оренду складу, а відтак позивач зобовязаний був подати заяву про відмови від спрощеної системи оподаткування у звязку з переходом на сплату інших податків і зборів, як це передбачено статтею 289 Податкового кодексу України. Суд першої інстанції не врахував доводи податкового органу про те, що безпосередньо у платіжних дорученнях зазначається призначення платежу і при податковій перевірці досліджуються первинні бухгалтерські документи, на підставі яких формується бухгалтерський та податковий облік. Відповідальність за правильність та достовірність заповнення цих документів несуть платники податків, тому зазначення в платіжних дорученнях призначення платежу як орендна плата на користь позивача від ФГ «Анна» свідчить про наявність між цими субєктами господарювання правовідносин з оренди майна, що також підтверджено листом ФГ «Анна» від 04.10.2013 року, отриманого на запит ДПІ.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Позивач, належним чином повідомлений про день, місце і час розгляду апеляційної скарги, доказом чого є повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, у судове засідання не прибув, про причини неприбуття не повідомив. Письмових заперечень на апеляційну скаргу від позивача до апеляційного суду не надходило.

За приписами частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, в період з 08.07.2013 р. по 24.07.2013 р. посадовими особами Дніпропетровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010 р. по 30.06.2013 р., за результатами якої складено акт №39/17-03/НОМЕР_4 від 31.07.2013 р., в якому зафіксовані порушення п.293.4 ст.293, пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у сумі 238072,40 грн.; п.180.1, 180.2 ст.180, п.181.1 ст.181, п.183.2 ст.183, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 154 040,00 грн. На підставі акту перевірки Дніпропетровською ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області були приняті податкові повідомлення-рішення: - № від 20.08.2013 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 193 910,00 грн., у тому числі 154 040,00 грн. основного платежу та 39 870,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій; - № від 20.08.2013 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 297 760,50 грн., у тому числі 238 072,40 грн. основного платежу та 59 688,10 грн. штрафних (фінансових) санкцій. Рішенням Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області №3447/10/04-36-10-04-09 від 29.10.2013 р. скасовано податкове повідомлення-рішення Дніпропетровської ОДПІ від 20.08.2013 р. № в частині визначення грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 149 645,24 грн. (119 716,19 грн. основний платіж, 29 929,05 грн. штрафна санкція), в іншій частині залишено без змін. Скасовано податкове повідомлення-рішення від 20.08.2013 р. № в частині визначення грошового зобовязання з податку на додану вартість у сумі 48 250,00 грн. (38 600,00 грн. основний платіж, 9 650,00 грн. штрафна санкція), в іншій частині залишено без змін, а також збільшено суму податкового зобовязання з єдиного податку у розмірі 55 481,25 грн. (44 385,00 грн. основний платіж, 11 096,25 грн. штрафна санкція). За наслідками адміністративного оскарженя Дніпропетровською ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 06.11.2013 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з єдиного податку у розмірі 55 481,25 грн., у тому числі 44 385,00 грн. основного платежу та 11 096,25 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

В період з 30.09.2013 р. по 04.10.2013 р. посадовими особами Дніпропетровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010 р. по 30.06.2013 р., за результатами якої складено акт №178/17-03/НОМЕР_4 від 11.10.2013 р., в якому зафіксовані порушення ФОП ОСОБА_1 п.293.4 ст.293, пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 118 356,21 грн.; п.180.1, 180.2 ст.180, п.181.1 ст.181, п.183.2 ст.183, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 115 440,00 грн. На підставі акту перевірки Дніпропетровською ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області були прийняті податкові повідомлення-рішення: № від 06.11.2013 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 145 660,00 грн., у тому числі 115 400,00 грн. основного платежу та 30 220,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій; - № від 06.11.2013 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 148 115,26 грн., у тому числі 118 356,21 грн. основного платежу та 29 759,05 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень з огляду на наявність доказів того, що позивач не здійснював діяльність з передачі в оренду нерухомого майна. Оплата ФГ «Анна» проведена за договорами купівлі-продажу сільськогосподарської продукції № 2 від 01.05.2012 року та № 1 від 04.05.2012 року, які надані позивачем суду на підтвердження обґрунтованості предявленого позову.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції такими, що не відповідають обставинам справи.

Так, за вимогами статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено під час податкових перевірок, в період з 01.07.2010 року по 30.06.2013 року ФОП ОСОБА_1 перебував на спрощеній системі оподаткування відповідно до Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» та статті 177 Податкового кодексу України (2 група). Відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування № 450 від 20.01.2012 року ФОП ОСОБА_1 мав право здійснювати такі види діяльності : КВЕД 01.11. вирощування зернових, КВЕД 46.21 оптова торгівля. Проте, у 3 кварталі 2012 року на його рахунок в банківській установі надійшли грошові кошти від ФГ «Анна» на загальну суму 295900 грн. за послуги з оренди складу згідно договору № 1 від 04.05.2012 року ( № 52 від 04.09.2012 року, № 55 від 11.09.2012 року, № 52 від 14.09.2012 року, № 66 від 19.09.2012 року, № 80 від 25.09.2012 року) т. 2 а.с. 45-47.

Зазначена обставина підтверджена безпосередньо ФГ «Анна» листом від 04.10.2013 року № 04.10.13 направленого на запит Дніпропетровської ОДПІ, (т. 2 а.с.19). Так, ФГ «Анна» перераховувало грошові кошти ФОП ОСОБА_1 за оренду складу, за сільськогосподарську продукцію та надавало зворотну фінансову допомогу, у т.ч.: - у вересні 2012 року орендна плата - 295 900,00 грн.; - у жовтні 2012 року орендна плата - 252 000,00 грн.; - у жовтні 2012 року з оплата а сільськогосподарську продукцію на суму 448 000,00 грн.; - у січні 2013 року орендна плата - 6 000,00 грн., у лютому 2013 року за послуги оренди - 123 200,00 грн.; - у лютому 2013 року зворотна фінансова допомога у сумі - 77 000,00 грн.; - у березні 2013 року, у сумі - 5 000,00 грн., - у квітні 2013 року, у сумі - 13 000,00 грн.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1, у відповідності до вимог абз.7 п.п. 298.2.3. п.298.2 ст. 298 Податкового кодексу України повинен був, починаючи з 01.10.2012 року подати заяву про відмову від спрощеної системи оподаткування у зв'язку з переходом на сплату інших податків і зборів, проте зазначеної заяви до податкового органу не подав.

Відповідно до вимог абз. 2 п. 293.4. ст. 293 Податкового кодексу України ставка єдиного податку встановлюється для платників єдиного податку першої - третьої і п'ятої груп, у розмірі - 15 відсотків: до доходу, отриманого від провадження діяльності, не зазначеної у свідоцтві платника єдиного податку, віднесеного до першої або другої групи.

Отже, доходи, отримані ФОП ОСОБА_1 починаючи з 01.10.2012 року

повинні оподатковуватись відповідно до абз. 2 п. 293.4 ст. 293 Податкового кодексу України, у розмірі - 15 %.

За вимогами п. 292.1. ст. 192 Податкового кодексу України доходом для фізичної особи-підприємця - платника єдиного податку є: дохід, отриманий протягом податкового (звітного періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальної формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримання такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхової виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарські діяльності.

Відповідно до поданої ФОП ОСОБА_1 податкової декларації платника єдиного податку за ІІ-ІІІ квартали сума доходу, склала - 820000,00 грн. Згідно поданої ФОП ОСОБА_1 податкової декларації платника єдиного податку за ІV квартали сума доходу склала - 998000,00 грн., тобто за даними позивача в IV кварталі ним отриманий дохід на суму 178 000,00 грн. ( 998000 820000). Проте, в ході проведення перевірки книги обліку доходів та витрат та банківських виписок встановлено, що на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1 у IV кварталі 2012 року надійшло 700 000,00 грн. Отже, отриманий позивачем дохід за 2012 рік склав 1 520 000,00 грн. (820000 + 700000).

Таким чином, внаслідок здійснення виду діяльності, який не зазначено у свідоцтві

платника єдиного податку - передача в оренду нерухомого майна юридичний особам, ФОП ОСОБА_1 занижено податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, у сумі - 118 356,21 грн. Розрахунок грошового зобовязання міститься на а.с.16 т. 1 справи ( а.с. 9 Акту перевірки №178/17-03/НОМЕР_4 від 11.10.2013 року, розділ 2.3.1).

Відповідно до ст.180 Податкового кодексу України платником податку є будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник цього податку.

Згідно з вимогами підпункту 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України встановлено, що особа підлягає обов'язковій реєстрації як платника податку у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує - 300 000,00 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу.

Статтею 183 Податкового кодексу України визначено порядок реєстрації осіб як платників податку на додану вартість. Так, будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації чи прийняла рішення про добровільну реєстрацію як платника податку, подає до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву (п. 183.1 ст.183 Податкового кодексу України); у разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до органу державної податкової служби не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу (п. 183.2. ст. 183 Податкового кодексу України).

Пунктом 180.2 ст.180 Податкового кодексу України визначено, що особою,

відповідальною за нарахування та сплату податку до бюджету у разі постачання послуг є отримувач послуг.

Відповідно до вимог п. 183.10 ст. 183 Податкового кодексу України будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, вважається платником податку з

першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому досягнуто обсягу оподатковуваних

операцій, визначеного у ст.181 цього Кодексу, без права на віднесення сум податку до

податкового кредиту та отримання відшкодування до моменту реєстрації платником

податку на додану вартість. За вимогами п. 183.4 ст. 183 Податкового кодексу України у разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом. Якщо такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 182.1 статті 182 цього Кодексу, реєстраційна заява подається у строк, визначений пунктом 183.3 цієї статті.

Відповідно п. 187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

При перевірці виписок з банку та книги обліку доходів та витрат встановлено, що ФОП ОСОБА_1 отримав грошові кошти від здійснення підприємницької діяльності за період 11.10.2012 року по 30.06.2013 року на суму 577 200,00 грн., які є об'єктом оподаткування податком на додану вартість за ставкою 20 відсотків (ст. 193 Податкового кодексу України, з урахуванням п. 10 розділу XX Перехідних

положень).

Порушення ФОП ОСОБА_1 вимог п. 180.1 п. 180.2 ст. 180, п. 181.1 ст. 181, п. 183.1, п. 183.2 ст. 183, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України призвело до заниження податку на додану вартість, на загальну суму 115 440,00 грн. (577200 х 20%).

Також, при розгляді скарги ФОП ОСОБА_1 Головним управлінням Міндоходів у Дніпропетровській області встановлено, що Дніпропетровською ОДПІ не збільшено суму єдиного податку, що підлягає сплаті на підставі п.п.2 п.293.4 ст. 293 Податкового кодексу України. За приписами цієї норми ставка єдиного податку встановлююється для платників єдиного податку першої третьої і пятої групи у розмірі 15 відсотків до доходу, отриманого від провадження діяльності, не зазначеної у свідоцтві платника єдиного податку, віднесеного до першої або другої групи. Зважаючи на те, що доход ФОП ОСОБА_1 від передачі в оренду складського приміщення у Ш кварталі 2012 року складає 295000 грн., сума податкового зобовязання з єдиного податку складає 44385 грн.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що належними та допустимими доказами підтверджені висновки, викладені відповідачем в актах перевірки щодо допущених порушень вимог податкового законодавства, у звязку з чим спірні податкові повідомлення-рішення є правомірними та такими, що не підлягають скасуванню.

Доводи позивача зводяться до того, що, оскільки договори оренди складських приміщень відсутні, тому такі господарські операції між ним та ФГ «Анна» не відбувались. Разом з тим наявні договори купівлі-продажу сільськогосподарської продукції в межах яких здійснювались розрахунки, проте у призначеннях платежу помилкового вказано сплату за оренду складських приміщень.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що при проведенні податкових перевірок ФОП ОСОБА_1 був присутній особисто, про що зазначено безпосередньо в актах ( т. 1 а.с.12, а.с.171), опис наданих для перевірки документів складений особисто ФОП ОСОБА_1 в присутності ревізорів-інспекторів (т. 1 а.с. 13, а.с.174). При цьому, докази того договори купівлі-продажу сільськогосподарської продукції № 1 від 04.05.2012 року, № 3 від 04.09.2012 року, № 2 від 01.05.2012 року, № 1 від 27.02.2013 року, № 2 від 04.01.2013 року, укладені між позивачем, як продавцем, та ФГ «Анна», як покупцем, були наявні на час податкових перевірок та надавались ревізорам-інспекторам відсутні.

Судом першої інстанції допитаний у якості свідка голова ФГ «Анна» ОСОБА_2, який пояснив, що підписи на зазначених договорах йому не належать, що ФОП ОСОБА_1 до нього із запитами щодо надання інформації по господарським взаємовідносинам не звертався. Також свідок підтвердив, що лист-відповідь від 10.09.2013 року на запит ФОП ОСОБА_1 він не підписував (т.1 а.с.92), натомість на листі-відповіді на запит Дніпровської ОДПІ відбиток печатки саме ФГ «Анна», проте про цей лист йому нічого не відомо. Також не відомо і те, чому на платіжних дорученнях від ФГ «Анна» зазначено призначення платежу ФОП ОСОБА_1 як орендна плата за складські приміщення, оскільки складанням документації займається бухгалтер Костя.

Свідок ОСОБА_3 повідомив суд першої інстанції про те, що він є засновником ФГ «Анна» і не укладав договорів між ФГ «Анна» і ФОП ОСОБА_1 на оренду складських приміщень. Також свідок показав суду, що йому не відомо, хто готував лист-відповідь від ФГ «Анна» на запит Дніпропетровської ОДПІ, яким підтверджені взаємовідносини з ФОП ОСОБА_1 з оренди складських приміщень, можливо, це бухгалтер, який не може зявитись до суду, оскільки перебуває у Криму.

На думку колегії суддів, показання зазначених свідків спростовують надані позивачем докази лист № 256 від 10.09.2013 року від ФГ «Анна», в якому зазначено про помилку бухгалтера в оформленні документів, оскільки свідок ОСОБА_2 заявив про те, що підпис на цьому листі йому не належить, та договори купівлі-продажу сільськогосподарської продукції, оскільки свідок ОСОБА_2 також вказав на те, що ці договори він не підписував.

Крім того, за положеннями статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Так, зі змісту абзацу другого частини першої статті 218 ЦК не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов'язань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК визначені прямо (частина друга статті 937, частина третя статті 949 ЦК) (п. 8 постанови Пленуму ВС України від 06.11.2009 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними").

Таким чином, ні заперечення факту виконання договорів купівлі-продажу сільськогосподарської продукції, ні факт не вчинення правочинів з оренди складського приміщення не можуть встановлюватись показаннями свідків. Належними доказами вчинення правочинів є лише письмові докази.

Так, позивачем до суду першої інстанції надані копії договорів купівлі-продажу сільськогосподарської продукції, які не надавались до податкових перевірок. Голова ФГ «Анна» ОСОБА_2 зазначив про те, що ці договори ним не підписувались. Крім того, на договорах відсутні печатки ФГ «Анна», яке має статус юридичної особи.

Разом з тим, під час податкових перевірок ФОП ОСОБА_1 надані платіжні доручення, які свідчать про перерахування ФГ «Анна» на користь ФОП ОСОБА_1 плати за оренду складських приміщень.

Висновки, викладені в актах перевірок щодо допущених ФОП ОСОБА_1 порушень вимог податкового законодавства під час здійснення підприємницької діяльності, ґрунтуються на документах бухгалтерського та податкового обліку, наданих самим ФОП ОСОБА_1, тому визначені спірними податковими повідомленнями-рішеннями грошові зобовязання є правомірними.

Суд першої інстанції, надавши перевагу неналежним доказам позивача, неправильно встановив обставини у справі, що призвело до ухвалення помилкового рішення. Крім того, поза увагою суду залишилась перевірка правомірності податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 06.11.2013 року, що свідчить про неповноту зясування обставин та перевірки їх доказами.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Недотримання судом першої інстанції приписів процесуального закону, неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування оскарженої постанови та ухвалення нового рішення про задоволення адміністративного позову.

Керуючись статтями 195-196, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року у справі № П/811/2967/14 скасувати.

У задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко