Справа № 810/838/15
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/838/15 Головуючий у 1-й інстанції: Лиска І.Г. Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

08 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Старової Н.Е., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС на постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (далі - позивач) звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Київської міської митниці ДФС (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування заявленої митної вартості від 19.11.2014 року № 100260006/2014/000080/2, від 23.12.2014 року № 100260002/2014/000133/2.

Київський окружний адміністративний суд своєю постановою від 07 квітня 2015 року адміністративний позов задовольнив.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року та постановити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного висновку суду.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заяви, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

26 грудня 2013 року між ТОВ «Фоззі-Фуд» та «Westfleisch eG» (Німеччина) був укладений контракт купівлі-продажу товарів № 274.

19.11.2014 року ТОВ «Фоззі-Фуд» подало до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів (далі - КМММ) митну декларацію (далі - МД) № 100260006/2014/157943 з метою митного оформлення в митному режимі імпорту товару - свиняча печінка морожена без наявності теплової та кулінарної обробки, не консервована, без вмісту складових сумішей, харчових добавок та приправ (для роздрібного продажу) вагою 20 144, 70 кг, торговельна марка «West Fleisch», виробник «Westfleisch eG», країна виробництва: Німеччина (DE), за митною вартістю одиниці товару 0,39 євро /кг (далі - Поставка 274-367).

22.12.2014 року ТОВ «Фоззі-Фуд» подало до Київської міської митниці ДФС митну декларацію № 100260002/2014/162801 з метою митного оформлення в митному режимі імпорту двох товарів: товар № 1: серце морожене свійських свиней без наявності теплової та кулінарної обробки, не консервована, без вмісту складових сумішей, харчових добавок та приправ (для роздрібного продажу) вагою 9 892, 80 кг, торговельна марка «West Fleisch», виробник «Westfleisch eG», країна виробництва: Німеччина DE), за митною вартістю одиниці товару 0,62 євро /кг (далі - Поставка 274-368); товар № 2: заморожене свиняче сало, зрізане з бокової частини туші, 9 812, 48 кг, торговельна марка West Fleisch», виробник «Westfleisch eG», країна виробництва: Німеччина (DE), за митною вартістю одиниці товару 0,59 євро /кг (далі - Поставка 274-368);

На підтвердження задекларованої митної вартості ТОВ «Фоззі-Фуд» разом з МД № 100260006/2014/157943 від 19.11.2014 року та № 100260002/2014/162801 від 22.12.2014 року надало документи, які відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України (підтверджують митну вартість та перелік яких вказано у графах 44 вказаних МД під кодами, зазначеними поряд з кожним документом у дужках, та у картці відмови у митному оформленні цієї МД.

19.11.2014 року відповідач повідомив декларанта ТОВ «Фоззі-Фуд», що відповідно до ст. 53 МКУ необхідно надати додаткові документи, що підтверджують митну вартість товару.

19.11.2014 року декларант ТОВ «Фоззі-Фуд» листом № 2109 надав додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: Роздруківка станом на 19.11.2014 року з сайту www.alibaba.com/products/F0/porkliver.html; Комерційна пропозиція від 06.11.2014 року б/н; Прейскурант (прайс-лист) від 06.11.2014 року б/н; Генеральний договір добровільного страхування вантажів № 101014611 від 06.12.2013 року; Копія митної декларації країни відправлення від 06.11.2014 року № MRN 14DE16Е0.

Також зазначеним листом ТОВ «Фоззі-Фуд» повідомило відповідача про те, що документи, які підтверджують транспортні витрати вже були подані разом з декларацією.

Крім того, зазначеним листом декларант ТОВ «Фоззі-Фуд» письмово повідомило митницю про неможливість надання інших документів на момент митного оформлення. Подібні додаткові документи були подані декларантом ТОВ «Фоззі-Фуд» по іншій оскаржуваній поставці.

Відповідачем були прийняті рішення про коригування митної вартості товарів, ввезених ТОВ «Фоззі-Фуд» за вказаними МД: від 19.11.2014 року № 100260006/2014/000080/2 (Поставка 274-367); від 23.12.2014 року № 100260002/2014/000133/2 (Поставка 274-368).

Таким чином, митна вартість була збільшена, внаслідок чого виникла переплата митних платежів в загальній сумі 54 381, 21 грн.

З наданням фінансових гарантій у вигляді грошової застави товар було випущено у вільний обіг.

Далі, згідно з п. п. 7 та 8 частини 3 статті 52 МКУ позивач звернувся до митного органу із запитами про надання письмової інформації щодо причин, через які заявлена митна вартість не може бути визнана, та щодо інформації про порядок і метод визначення митної вартості, застосовані при її коригуванні.

На вказані запити «Фоззі-Фуд» були отримані листи відповідача: від 30.12.2014 року № 702/6/26-70-62-04 (Поставка 274-367); від 31.01.2015 року № 580/10/26-70-62-01-04 (Поставка 274-368).

У вказаних листах відповідачем зазначено тільки про виникнення сумнівів стосовно заявленої митної вартості та про те, що декларантом ТОВ «Фоззі-Фуд» витребувані додаткові документи надано не в повному обсязі.

Далі, відповідно до ч. 8 ст. 55 МКУ для підтвердження заявленої митної вартості товарів ТОВ «Фоззі-Фуд» протягом 80 днів з дня випуску товарів було надано відповідачу додаткові документи разом з листом від 06.02.2015 року № УРБ 10/14-656.

На зазначений лист КМММ було надано відповідь про відсутність підстав для перегляду рішення про коригування митної вартості товарів.

Враховуючи те, що відповідач відмовив у визнанні заявленої ТОВ «Фоззі-Фуд» митної вартості товарів, сума фінансових гарантій у вигляді грошової застави у розмірі 54 381, 21 грн. була перерахована відповідачем до бюджету.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Згідно з статтею 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 53 Митного кодексу України одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Судом встановлено, що позивачем було подано всі документи, перелік яких наведений у положеннях статті 53 Митного кодексу України.

В силу положень частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Аналіз положень статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України надає підстави для висновку, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитися в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України та у випадках, встановлених цим Кодексом (якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Водночас, суд звертає увагу на те, що повідомляючи позивача про необхідність надати додаткові документи митний орган має обґрунтовувати свої вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 20.03.2012 у справі № К/9991/89900/11.

Разом з цим, відповідач не навів жодних обставин та не надав доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування у позивача додаткових документів, а саме, що позивач в декларації митної вартості зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості або що надані митному органу документи містили розбіжності.

В свою чергу, відповідно до частини сьомої статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Як вбачається зі змісту оскаржуваних рішень, коригування митної вартості товарів було здійснено у зв'язку з ненаданням позивачем додаткових документів у повному обсязі на письмовий запит митного органу.

Щодо зазначеного в рішеннях неподання додаткових документів, слід зазначити, що ТОВ «Фоззі-Фуд» не подало виключно ті документи, які були відсутні на час митного оформлення.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи.

Отже, додаткові документи надаються на письмову вимогу митниці виключно у випадку їх наявності у декларанта.

У зв'язку з цим, судом встановлено, що витребовування додаткових документів було безпідставним, при цьому, МКУ зобов'язує надавати додаткові документи лише у разі їх наявності у декларанта.

Крім того, відсутність таких додаткових документів, як висновок експертної організації, не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами. Неподання декларантом експертного висновку за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 11.09.2012 (№26347525 згідно Єдиного державного реєстру судових рішень), який в силу ч. 2 ст. 161 і ч.1 ст. 244-2 КАС є обов'язковим для врахування при вирішенні справ даної категорії.

Всі інші витребувані митним органом додаткові документи для підтвердження митної вартості були подані ТОВ «Фоззі-Фуд» протягом передбаченого ч. 8 ст. 55 МКУ 80-денного строку з дня випуску товарів у вільний обіг.

На те, що додаткові документи надаються на вимогу митного органу виключно у разі їх наявності у декларанта звертає увагу також Міністерство доходів і зборів України у консультації від 28.08.2013 № 9921/6/99-99-24-02-04-25, яка була надана на запит компаній-членів Американської торговельної палати в Україні.

Щодо наявних, на думку відповідача, розбіжностей у поданих документах, колегія суддів зазначає наступне.

У рішенні про коригування митної вартості № 100260006/2014/000080/2 від 19.11.2014 року (поставка 274-367) відповідач посилається як на підставу для витребування додаткових документів на те, що декларантом разом з митною декларацією та іншими документами для здійснення митного оформлення не надавався зовнішньоекономічний контракт.

Зазначене не відповідає дійсності та спростовується наступним.

У картці відмови у митному оформленні товарів за поставкою 274-367 від 19.11.2014 року № 100260006/2014/00096 перелічено документи, які були надані до КМММ разом з митною декларацією від 19.11.2014 року № 100260006/2014/157943, зокрема, зазначено зовнішньоекономічний договір від 26.12.2013 року № 274 та договір про перевезення від 01.08.2014 року № ЛОГ - 40.

Крім того, про те, що договір про перевезення вже був наданий разом з митною декларацією, ТОВ «Фоззі-Фуд» повідомило відповідача листом від 19.11.2014 року № 2109.

Також, разом із заявою від 06.02.2015 року № УРБ 10/14-656, яка була подана відповідачу в порядку ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України, ТОВ «Фоззі-Фуд» ще раз додатково надіслало відповідачу копії зазначених договорів, але не дивлячись на це, отримало письмову відмову від 18.02.2015 року № 990/10/26-70-62-04 у визнанні заявленої ТОВ «Фоззі- Фуд» митної вартості товарів.

Щодо надання договору про перевезення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 МКУ органи доходів і зборів вимагають від осіб, які переміщують вари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України тільки ті документи та відомості, які необхідні для здійснення митного контролю та встановлені цим Кодексом.

Отже, митні органи не мають права вимагати від декларантів для підтвердження митної вартості документи, які не передбачені ст. 53 МКУ, крім випадку надання таких документів за власним бажанням декларанта.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість, є Відповідно до пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 335 МКУ при перевезенні автомобільним транспортом транспортним (перевізним) документом є міжнародна товаротранспортна накладна (тобто - CMR).

Згідно із ст. 4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення від 19.05.1956 (Конвенція CMR), ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», ст. 6 Закону України «Про транзит вантажів», п. 1 ч. 2 ст. 191 МКУ перевезення вантажів автомобільним tasc портом супроводжується міжнародною автомобільною накладною (CMR).

CMR були надані до митних декларацій по обом поставкам, що оскаржуються, про що свідчить їх наявність у графі 44 МД (під кодом 2730), та у картках відмови у митному оформленні до МД.

Щодо документів, які підтверджують вартість перевезення, то до таких документів відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 599, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 року за № 984/21296 (далі - Правил заповнення ДМВ), можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів.

Враховуючи невиключний характер переліку документів у Порядку заповнення ДМВ, імпортером може бути наданий будь-який з документів, які можуть підтвердити транспортні витрати. ТОВ «Фоззі-Фуд» по обом поставкам надавало довідки про транспортні витрати, в яких містяться всі необхідні для підтвердження транспортних витрат відомості.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що для підтвердження транспортних витрат у випадку перевезення товарів автомобільним транспортом згідно з вказаними нормами МКУ та Правил заповнення ДМВ, достатньо подання наступних документів: міжнародні автомобільні накладні CMR (код 2730); довідки про транспортні витрати (код 3007);

Зазначені документи були подані по обом поставкам.

Тобто, для підтвердження транспортних витрат по обом поставкам було надано як транспортні перевізні документи (міжнародні автомобільні накладні CMR), так і документи, що підтверджують вартість перевезення (довідки про вартість перевезення від виконавців транспортних послуг).

Таким чином, для підтвердження вартості перевезення було надано всі документи, подання яких передбачено ч. 2 ст. 53, пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 335 МКУ, Правилами заповнення ДМВ.

Щодо ненадання митної декларації країни відправлення по поставці 274-368 разом з митною декларацією від 22.12.2014 року № 100260002/2014/162801 суд зазначає наступне.

Ч. 2 ст. 53 МКУ визначає документи, які підтверджують митну вартість товарів.

Суд звертає увагу на те, що митна декларація країни відправлення не передбачена в зазначеній нормі і тому відсутність печатки в експортній декларації не є розбіжностями в документах, тим більше розбіжностями в числових значеннях складових митної вартості.

Щодо розбіжностей, зазначених в листі відповідача від 18.02.2015 року № 990/10/26-70-62-04 стосовно додаткових документів, наданих позивачем, відповідно до ч. 8 ст. 55 МКУ протягом 80 днів з дня випуску товарів у вільний обіг, судом встановлено наступне.

В листі від 18.02.2015 року № 990/10/26-70-62-04 відповідач зазначив, що виписки з бухгалтерської документації не завірені печаткою підприємства.

Такі вимоги до виписок з бухгалтерської документації не визначені відповідачем у вимогах про надання додаткових документів, тому відповідач не має права встановлювати додаткові вимоги до такого документу після його подання ТОВ «Фоззі-Фуд».

Щодо відсутності підпису керівника підприємства на виписках з бухгалтерського обліку, слід зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підприємство самостійно обирає форму організації бухгалтерського обліку. Однією з яких є введення до штату підприємства посади бухгалтера або створення бухгалтерської служби на чолі з головним бухгалтером. Саме головний бухгалтер відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» забезпечує складання і подання у встановлені строки фінансової звітності; організовує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій. Про те, що ТОВ «Фоззі-Фуд» здійснює бухгалтерський облік у формі його організації на чолі з головним бухгалтером КМММ була обізнана, оскільки така інформація міститься в картці обліку ТОВ «Фоззі-Фуд» в митних органах № 125/2012/0000146 від 17.09.2014 року, яка надається під час кожного митного оформлення разом з митною декларацією та міститься в графі 44 митної декларації під кодом 1602. А саме, в картці обліку зазначено прізвище, ім'я, по-батькові головного бухгалтера ТОВ «Фоззі-Фуд».

Виписки з бухгалтерської документації надавалися ТОВ «Фоззі-Фуд» разом із заявою від 06.02.2015 року № УРБ 10/14-656. Вони містять назву кредитора, реквізити контракту та інвойсів, а також підпис головного бухгалтера, тому зауваження відповідача щодо відсутності в них печатки свідчить про порушення ним принципів здійснення митної справи, які визначені ст. 8 МКУ: презумпції невинуватості, спрощення законної торгівлі та заохочення доброчесності.

Крім того, в листі відповідача від 18.02.2015 року № 990/10/26-70-62-04 зазначено, що надано роздруківки на печінку свинячу з Нідерландів та Польщі, та при цьому посилається на роздруківки, надані під час митного оформлення.

Суд звертає увагу на те, що у витягах з сайту http://www.alibaba.com. які надавалися для підтвердження заявленої митної вартості разом з листом ТОВ «Фоззі-Фуд» від 06.02.2015 року № УРБ 10/14-656, це інформаційні джерела, які не належать до переліку необхідних (ч. 2 ст. 53 МКУ) та додаткових (ч.ч. 3, 4 ст. 53 МКУ) документів для підтвердження митної вартості товарів, тому відповідач не має права в обґрунтування невизнання митної вартості з урахуванням додатково поданих протягом 80 днів документів посилатися на наявні, на їх думку, розбіжності, в таких джерелах.

Зазначені додаткові джерела надавалися ТОВ «Фоззі-Фуд» виключно за власним бажанням для того, щоб підтвердити заявлений рівень митної вартості, оскільки з цих джерел можливо встановити заявлену ТОВ «Фоззі-Фуд» митну вартість на печінку свинячу (0,39 євро/кг), що є вищою, ніж світові ціни на даний товар, зазначені на міжнародному торговельному сайті http://www.alibaba.com (0,34 - 0,36 євро/кг).

Різниця в країнах походження не може значно впливати на рівень митної вартості товарів, оскільки транспортування товарів зазвичай не перевищує 10 % контрактної вартості товару, до того ж, Нідерланди та Польща знаходяться в Європі, як і Німеччина, тому фактори впливу на ціни на європейському ринку однакові для зазначених країн. Також, відповідач посилається на відсутність відміток митних органів країни відправлення та країн транзиту на митних деклараціях країни відправлення, яка не є основним документом, перелік яких міститься у ч. 2 ст. 53 МКУ.

В рішенні про коригування митної вартості від 19.11.2014 року № 100260006/2014/000080/2 (поставка 274-367) відповідач посилається на те, що у довідках про транспортні витрати зазначено, що вантаж не страхувався, але до митного оформлення надавався страховий поліс компанії «Граве Україна».

Страхування здійснювалося ТОВ «Фоззі-Фуд» за власний рахунок шляхом укладання відповідного договору із страховиком - ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна», тобто іншою юридичною особою, ніж перевізник ТОВ «ФРІГОТРАНС», який надавав довідку про транспортні витрати від 10.11.2014 року № ЛОГ - 40. Перевізник страхування не здійснював, про що і було зазначено у довідці.

Щодо витрат на страхування, то вони включалися до митної вартості товарів та підтверджувалися страховим полісом, який надавався разом із митною декларацією до митного оформлення (код 3530 у графі 44 митної декларації).

Згідно із ст. 18 Закону України «Про страхування» факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

При цьому, згідно із п. 8 ч. 2 ст. 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про страхування.

Таким чином, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що саме страховий поліс є належним страховим документом, що посвідчує вартість страхування, а не довідка про транспортні витрати, яка посвідчує іншу складову митної вартості - транспортні витрати.

У рішенні про коригування митної вартості від 23.12.2014 року № 100260002/2014/000133/2 (поставка 274-367 ) відповідач зазначає, що митна декларація країни відправлення не надана, і в той же час посилається на відсутність відміток митних органів та печатки продавця на митній декларації країни відправлення.

Слід зазначити, що митна декларація країни відправлення взагалі не є основним документом, перелік яких міститься у ч. 2 ст. 53 МКУ, а надається як додатковий документ у випадку наявності підстав, передбачених у ч. 3 ст. 53 МКУ.

Експортна декларація була надана ТОВ «Фоззі-Фуд» як додатковий документ на вимогу митного органу разом із заявою від 23.12.2014 року № 2391.

Зазначена декларація, яка подавалися під час митного оформлення оцінюваних товарів, була оформлена відправником шляхом електронного декларування, тому не могла і не повинна була містити відміток митних органів країни відправлення.

Також ч. 2 ст. 334 МКУ встановлено, що документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, надаються в усній, письмовій та/або електронній формі.

При цьому, той факт, що у контракті передбачено обов'язок надання даного документа з печаткою відправника для позивача, не зобов'язує ТОВ «Фоззі-Фуд» надавати експортну декларацію з печаткою відправника митному органу.

Крім того, вимога щодо наявності на митних деклараціях країни відправлення будь-яких відміток відправника чи митних органів країни відправлення відсутня в п. 7 ч. З ст. 53 МКУ, в якій зазначено: «копія митної декларації країни відправлення».

Щодо відсутності в митній декларації країни відправлення цінової інформації, слід зазначити, що експортна декларація країни відправлення заповнювалася відправником відповідно до правил її заповнення в країні відправлення. ТОВ «Фоззі-Фуд» не може нести відповідальності за наявність або відсутність в ній певної інформації. Крім того, подана разом із заявою від 06.02.2015 року № УРБ 10/14-656 митна декларація країни відправлення містила: вагу брутто товару (графа 35), вагу нетто товару (графа 38), номер інвойсу (графа 7), що надавало відповідачу можливість ідентифікувати митну декларацію країни відправлення з оцінюваними товарами.

Крім того, в листі відповідач від 18.02.2015 року № 990/10/26-70-62-04 зазначив, що у прайс-листі міститься лише три найменування продукції, а на сайті даний постачальник пропонує досить великий асортимент товарів, також прайс-лист адресований виключно ТОВ «Фоззі-Фуд».

Національне та міжнародне законодавство не містить вимог, яким повинен відповідати прайс-лист.

Згідно з ч. 3 статті 5 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» втручання державних органів у зовнішньоекономічну діяльність її суб'єктів у випадках, не передбачених цим Законом, в тому числі і шляхом видання підзаконних актів, які створюють для її здійснення умови гірші від встановлених в цьому Законі, є обмеженням права здійснення зовнішньоекономічної діяльності і як таке забороняється.

До компетенції органів митної служби не відноситься встановлення правил та порядку заповнення прайс-листів.

Лист заступника Голови ДМС України О. Шейко від 27 травня 1999 року № 11/3-5777 прямо зазначає, що до компетенції органів митної служби не відноситься встановлення правил та порядку заповнення рахунків-фактур. За аналогією ідентичне слід вказати стосовно прайс-листів.

Як наголошено у листі Державного казначейства України від 20.02.2009 року N 15-08/527-2652, рахунок (рахунок-фактура) за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а носить лише інформаційний характер. Форма рахунка (рахунка-фактури) не відноситься до типових форм, які затверджуються Державним комітетом статистики України, застосування її нормативно-правовими актами не передбачено (листи-роз'яснення Міністерства фінансів України від 27.11.2006 р. N 31-34000-20-23/25136 та від 09.07.2007 р. N 31-34000-20/23-4579/4800)|

Таким чином, наявна безпідставність тверджень митного органу про наявність розбіжностей та відсутністю в нього компетенції встановлювати вказані вимоги до прайс-листа. До того ж, митний орган не довів, що дані положення будь-яким чином вплинули на числові значення митної вартості товару.

Також слід зазначити, що прайс-лист, як і експортна декларація, є додатковим документом для підтвердження митної вартості товарів і може вимагатися лише у разі встановлення розбіжностей в основних документах, до яких він не відноситься.

В листі від 18.02.2015 року № 990/10/26-70-62-04 відповідач зазначив, що у платіжному дорученні від 02.12.2014 року № 1892 сума перерахованих коштів зазначена 6 622, 75 євро, а у інвойсі від 06.11.2014 року № DR- 116390 - 6 647, 75 евро.

Суд звертає увагу на те, що разом із платіжним дорученням від 02.12.2014 року № 1892 ТОВ «Фоззі- Фуд» було надано виписку з бухгалтерської документації, в якій зазначено про наявність у постачальника грошової заборгованості в розмірі 25 євро.

Саме тому загальна сума платежу за платіжним дорученням від 02.12.2014 року № 1892 на 25 євро менше суми інвойсу від 06.11.2014 року № DR-116390.

Наявність боргу постачальника перед ТОВ «Фоззі-Фуд» в розмірі 25 євро підтверджується кредит - нотою постачальника.

Отже, в обох оскаржуваних рішеннях відповідача про коригування митної вартості не зазначено про наявність у наданих ТОВ «Фоззі-Фуд» документах (як основних, так і додаткових) будь-яких розбіжностей або суперечностей, що підтверджує протиправність рішень митниці, оскільки доводить відсутність у митниці обґрунтованих сумнівів у заявленій митній вартості на момент витребування додаткових документів та прийняття рішень про коригування митної вартості.

Щодо процедури консультацій з позивачем суд зазначає наступне.

Згідно ч. 4 ст. 57 МКУ застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

В графі 33 оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів зазначено, що процедура консультацій проведена та вказані причини через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів, окрім резервного.

Визначення цього в рішенні не є достатнім доказом проведення консультації у разі заперечення цього факту ТОВ «Фоззі-Фуд».

Так, митне оформлення товарів здійснювалося шляхом електронного декларування. Ніякої іншої інформації, крім вимог про надання додаткових документів та прийнятих рішень про коригування митної вартості до ТОВ «Фоззі-Фуд» не надходило.

Також ТОВ «Фоззі-Фуд» не засвідчувало жодним чином запис у рішеннях про коригування митної вартості про проведення консультацій, що також підтверджується матеріалами справи.

При цьому, в графі 33 оскаржуваних рішень не зафіксовані результати проведеної консультації, а лише вказані причини через які не можуть бути застосовані попередні методи визначення митної вартості товарів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що процедура консультацій між митним органом та декларантом була відсутня.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а рішення відповідача від 19.11.2014 року № 100260006/2014/000080/2 та від 23.12.2014 року № 100260002/2014/000133/2 є протиправним та таким, що підлягають скасуванню.

За таких обставин, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Старова Н.Е.

Мєзєнцев Є.І.