Справа № 815/2246/13-а
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

22 липня 2014 року м. Київ В/800/3289/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Маслія В.І.,

Мороза В.Ф.,

Розваляєвої Т.С.,

перевіривши заяву Південної митниці Міндоходів про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 27.05.2014 року у справі за позовом Центру зайнятості Суворовського району м. Одеси до Південної митниці про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а:

Центр зайнятості Суворовського району м. Одеси звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Південної митниці про стягнення коштів.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06.06.2013 року позов Центру зайнятості Суворовського району м. Одеси було задоволено. Стягнуто з Південної митниці на користь Центру зайнятості Суворовського району м. Одеси 15889,12 грн. з перерахуванням коштів до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2013 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову про часткове задоволення позову. Стягнуто з Південної митниці на користь позивача 6833,14 грн. з перерахуванням коштів до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.05.2014 року касаційну скаргу Центру зайнятості Суворовського району м. Одеси було задоволено. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2013 року скасовано, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06.06.2013 року - залишено в силі.

У заяві про перегляд Верховним Судом України зазначеної вище ухвали Вищого адміністративного суду України від 27.05.2014 року заявник порушує питання про її скасування, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Під неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права необхідно розуміти, зокрема: різне тлумачення змісту і сутності правових норм, на підставі якого зроблено висновок про різний зміст суб'єктивних прав і обов'язків учасників відповідних правовідносин, у тому числі про наявність та обсяг прав і/або обов'язків осіб, які беруть участь у справі; різне застосування правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням ієрархії цих правових норм, а також дії норм у часі, просторі та за колом осіб, тобто незастосування закону, який підлягав застосуванню; різне визначення предмета регулювання правових норм, зокрема застосування різних правових норм для регулювання одних і тих самих відносин або поширення дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосування цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню; різне застосування правил аналогії права чи закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Як доказ неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах заявником надано ухвалу Вищого адміністративного суду України від 28.03.2013 року у справі № К/9991/63713/11 за позовом Контрольно-ревізійного управління у Вінницькій області до Стрижавської виправної колонії № 81 про зобов'язання вчинити певні дії та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 19.03.2014 року у справі № К/9991/35529/12 за позовом Могилів-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції до управління Державного департаменту з питань виконання покарань у Вінницькій області та Державного Департаменту України з питань виконання покарань, за участю Прокуратури Вінницької області, про звернення стягнення податкового боргу.

Заявник стверджує про різне застосування судами частини 1 статті 48 Бюджетного кодексу України, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали Вищого адміністративного суду України від 27.05.2014 року предметом розгляду даної справи є стягнення суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду відповідно до частини 4 статті 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

У справі № К/9991/35529/12, за якою Вищим адміністративним судом України постановлено ухвалу 19.03.2014 року, на яку посилається заявник як на приклад неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, шо потягло ухвалення різних за змістом судових рішень предметом позову є стягнення податкового боргу.

У справі № К/9991/63713/11, за результатами розгляду якої Вищим адміністративним судом України постановлено ухвалу 28.03.2013 року, предметом розгляду було виконання вимоги Контрольно-ревізійного управління у Вінницькій області про відшкодування Стрижавською виправною колонією № 81 вартості гречаних круп в кількості 6360 кг на загальну суму 27030,00 грн.

Вивчивши заяву, дослідивши рішення, на які посилається заявник як на приклад неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, колегія суддів вважає, що обставини даної справи не є подібними тим, що розглядалися в межах справ, на які посилається заявник як на приклад неоднакового застосування норм матеріального права, ознаки неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах - відсутні, а отже відсутні передбачені пунктом 1 частини 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для допуску даної справи до провадження у Верховному Суді України.

Керуючись статтями 237, 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Відмовити Південній митниці Міндоходів в допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом Центру зайнятості Суворовського району м. Одеси до Південної митниці про стягнення коштів, в порядку перегляду по цій справі ухвали Вищого адміністративного суду України від 27.05.2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.І. Маслій

В.Ф. Мороз

Т.С. Розваляєва