Справа № 872/6279/15
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2015 рокусправа № 804/3195/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Гімона М.М. Юрко І.В. ,

при секретарі: Портненко М.В,

за участі представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року у справі № 804/3195/15 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо незадоволення клопотання ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0га в адміністративних межах Військової сільської ради, поблизу с. Військове, Солонянського району Дніпропетровської області; зобовязати Відповідача розглянути подане Позивачем клопотання про надання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0га в адміністративних межах Військової сільської ради, поблизу с. Військове, Солонянського району Дніпропетровської області та надати мотивовану відповідь, визначену законом, на клопотання позивача у встановлений законом строк.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач розглянув вказане клопотання з порушенням порядку розгляду останнього, оскільки листом розяснив йому, що надані ним для розгляду матеріали не відповідають вимогам Земельного Кодексу України у звязку з тим, що позивачем на графічних матеріалах не зазначено земельну ділянку, яка передбачається для відведення, тоді як єдиною підставою відмови може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав, зазначених в позові, просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

23.12.2014 року позивач звернувся до відповідача з клопотаннями в порядку ст. 118 Земельного кодексу, в яких просив в порядку реалізації його гарантованого права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки визначити без його погодження та виділити йому земельну ділянку орієнтовним розміром до 2,0 га в адміністративних межах Військової сільської ради з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, а також надати дозвіл на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га. по передачі його безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Військової сільської ради.

До клопотання позивачем були додані: - копія паспорту, копія реєстраційного номеру облікової картки платників податків; - згода на збір та обробку персональних даних; - графічні матеріали: викопіювання з публічної кадастрової карти України, графічні матеріали: копію з плану землекористування Військової сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області; довідка з Державної статистичної звітності відділа Держземагенства у Солонянському районі Дніпропетровської області про наявність земель та розподіл їх (за даними форми 6-зем); довідка відділа Держземагенства у Солонянському районі Дніпропетровської області про відсутність земельної власності для ведення особистого селянського господарства.

Відповідач листом від 27.01.2015 року № 31-4-0.11-1432/2-15 повідомив позивача, що надані ним матеріали не відповідають вимогам Земельного кодексу України, оскільки на графічних матеріалах не значено земельну ділянку орієнтовною площею 2 га, яка передбачається для відведення. Також в інших документах міститься інформація про відношення ділянки до виду угідь інші багаторічні насадження, при цьому будь-які відомості про належність майна в наданому пакеті документів відсутні. (а.с. 11).

Позивач з таким вирішенням його клопотання не погодився, оскільки Земельним Кодексом України відповідь листом на клопотання про надання дозволу на розробку проекту відводу земельної ділянки не передбачена. Такі дії відповідача вважає протиправними та просить суд зобовязати відповідача надати йому мотивовану відповідь за результатами розгляду його клопотання відповідно до вимог діючого законодавства.

При вирішенні справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 121 Земельного кодексу України (далі ЗК України) громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектарів.

За приписами статті 1 Закону України Про особисте селянське господарство від 15.05.2003 року № 742-IV особисте селянське господарство це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Згідно з ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 ЗК України).

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадян визначений ст.118 ЗК України, відповідно до ч. 6 якої громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу; у клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри; до клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

За змістом ч. 7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

За приписами до ч. 4 ст.122 ЗК України земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб передають центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи.

Аналізуючи наведені норми Земельного кодексу України колегія суддів приходить до висновку, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа повинна звернутись до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень. При цьому, зазначення на карті бажаного місця розташування земельної ділянки має значення для надання об'єктивної оцінки (відповідність місця розташування об'єкта вимогам законів) та відповідні на клопотання заявника, пошук же самої земельної ділянки до повноважень ради не віднесено.

З огляду на вказане колегія суддів вважає, що ці графічні матеріали повинні бути складені таким чином, щоб забезпечити можливість відповідному органу перевірити згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідність місця розташування обєкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Для цього графічні матеріали повинні містити бажане місце розташування земельної ділянки, тобто зазначення конкретної ділянки, яку хоче отримати заявник, з привязкою до місцевості.

При цьому, а ні нормами ЗК України, а ні інших законів у галузі земельних відносин, не передбачено обовязку територіального органу Держземагентства України, як органу, уповноваженого розпоряджатись землями сільськогосподарського призначення державної власності, здійснювати замість громадянина України, який бажає реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, пошук вільних ділянок та вибір конкретної земельної ділянки. Це позбавляє даний орган не тільки обовязку, але і права вчиняти такі дії, оскільки за правилами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що без зазначення заявником в клопотанні та доданих до нього картографічних матеріалах бажаного місця розташування земельної ділянки, яку він хоче отримати безоплатно у власність, Управління не зможе реалізувати свою компетенцію та виконати обовязок щодо прийняття рішення за результатами розгляду такого клопотання відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, про що позивачу було зазначено у листі Управління від 27.01.2015 року № 31-4-0.11-1432/2-15.

Таким чином, графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки є обов'язковим додатком до клопотання про виділення земельної ділянки та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Позивач, в порушення норм законодавства України, при подачі відповідачу відповідного клопотання, не надав графічних матеріалів із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки, що є порушенням вимог статті 118 ЗК України.

З огляду на вказане суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при зверненні із заявою про виділення земельної ділянки громадянин повинен надати інформацію, яка дозволяє ідентифікувати земельну ділянку для вирішення питання, чи відповідає місце розташування об'єкта вимогам законів та обґрунтовано виходив з того, що надані позивачем документи не є графічними матеріалами, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, в розумінні статті 118 ЗК України.

Враховуючи наведене, клопотання позивача не могло бути розглянуто відповідачем з прийняттям відповідного рішення про надання чи відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, а відтак, відповідач, розяснивши заявнику невідповідність поданих матеріалів вимогам діючого законодавства, що виключає можливість прийняття законного та обґрунтованого рішення, діяв на підставі закону та в межах своїх повноважень, не порушуючи при цьому законних прав та інтересів позивача, що унеможливлює задоволення позову.

За таких обставин, враховуючи наведені норми законів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін.

Повний текст складений 10 липня 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року у справі № 804/3195/15 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко