Справа № 872/989/15
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2015 рокусправа № 808/6910/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Іванова С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства «Годлевський Віктор Сергійович» на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року у справі № 808/6910/14 за позовом Фермерського господарства «Годлевський Віктор Сергійович» до Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про скасування рішення в частині, -

В С Т А Н О В И В:

Фермерське господарство «Годлевський Віктор Сергійович» звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило скасувати рішення Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Виконавчої дирекції про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності від 13.08.2014 №202 в частині повернення до Фонду страхових коштів у розмірі 3 847,20 грн. та штрафу 1 923,60 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначало, що на виконання вимог ст. 34 Закону України Про фермерське господарство позивачем наказом від 10.12.2001 №68 прийнято ОСОБА_1 робітником маслоцеха та наказом від 30.08.2012 №78 прийнято ОСОБА_2 на посаду бухгалтера із внесенням відповідних записів до їх трудових книжок. Від Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності отримано санітарно-курортну путівку вартістю 4 809,00 грн., яку видано на підставі рішення комісії із соціального страхування за 20% вартості за наявності довідки форми №070/о (часткова вартість 961,80 грн.). Проте вказана довідка помилково була повернута застрахованій особі, а застрахована особа залишила її в санаторно-курортному закладі, про що було вказано у скаргах на прийняте відповідачем рішення. Вважає, що оскільки вказані особи були оформлені та працювали на ФГ ОСОБА_3С., були застрахованими особами, сплачували страхові внески, у звязку із чим мали право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі. Апелянт зазначає про помилковість висновків су першої інстанції щодо того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як члени господарства, не можуть бути одночасно особами, які працюють в цьому господарстві за трудовим договором і не є, в розумінні Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування у звязку з втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», застрахованими особами, оскільки відповідно до положень Закону України «Про фермерські господарства» трудові відносини членів фермерського господарства базуються на основі праці його членів.

В запереченнях на апеляційну скаргу, відповідач зазначив про обґрунтованість рішення суду першої інстанції та відсутності підстав для його скасування.

У судовому засіданні сторони, доводи, викладені в апеляційній скарзі та запереченнях на неї підтримали в повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, Фермерське господарство ОСОБА_3С. є юридичною особою, яка діє на підставі статуту, згідно п.1 розділу 1 якого членами господарства, зокрема, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Позивач має найману робочу силу, перебуває на обліку у Приморській міжрайонній виконавчій дирекції Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. На підставі направлення від 18.07.2014 №06/395-р головними спеціалістами контрольно-ревізійного відділу проведена планова перевірка дотримання порядку використання та своєчасності і повноти повернення невикористаних страхових коштів ФГ ОСОБА_3С. за період з 01.01.2013 по 01.07.2014, за результатами якої складено Акт від 25.07.2014 №288. За наслідками проведеної перевірки виявлено порушення ФГ ОСОБА_3С. ч.2 ст.4, ч.3 ст.6, ч.2 ст.47, ст.48, ч.2 ст.53 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, п.4.1 Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. За результатами перевірки Виконавчою дирекцією Запорізького обласного відділення Фонду прийнято рішення від 13.08.2014 №202 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності, згідно якого у десятиденний термін з дня отримання рішення ФГ ОСОБА_3С. зобовязано перерахувати неправомірно витрачені кошти Фонду на суму 4 033,15 грн., штрафні санкції у розмірі 2 016,58 грн. Загальна сума становить 6 049,73 грн. Позивач, не погоджуючи із прийнятим рішенням в частині повернення до Фонду страхових коштів у розмірі 3 847,20 грн. та штрафу 1 923,60 грн., звернуся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування спірного рішення.

Колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 та 6 ч. 1 ст. 2 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням застрахована особа - найманий працівник, а у випадках, передбачених цим Законом, також інші особи (громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України), на користь яких здійснюється загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням. Найманий працівник - фізична особа, яка працює за трудовим договором (контрактом) на підприємстві, в установі, організації незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи.

Частиною 1 ст.4 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням передбачено, що право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Між тим, діяльність фермерських господарств визначена Законом України Про фермерське господарство. Відповідно до статті 3 зазначеного закону встановлено, що членами фермерського господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 14-річного віку, інші члени сім'ї, родичі, які об'єдналися для спільного ведення фермерського господарства, визнають і дотримуються положень Статуту фермерського господарства. Членами фермерського господарства не можуть бути особи, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є членами створеного ФГ ОСОБА_3С. та працюють у ньому за трудовим договором, що заборонено нормами вищезазначеного закону.

Крім того, частиною 1 ст. 6 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням передбачено коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, як то особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, члени колективних підприємств, сільськогосподарських та інших виробничих кооперативів. Проте в зазначений перелік не входять особи, які є членами фермерських господарств.

Інші особи, які забезпечують себе роботою самостійно мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням за умови сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відповідно до діючого законодавства, тобто приймати участь у страхуванні у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності на добровільних засадах. Проте на момент на отримання соціальних послуг у вигляді путівки на санаторно-курортне лікування ОСОБА_2 та ОСОБА_1, відповідно до чинного законодавства не укладали договір про добровільну участь у системі загальнообовязкового державного соціального страхування, а тому статусу застрахованої особи у розумінні ч.3 ст. 6 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням не набули.

Як встановлено судом першої інстанції, на запит головного спеціаліста Виконавчої дирекції Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності листом від 24.07.2014 №452 КУ Чернігівська центральна районна лікарня повідомила, що в Журналі реєстрації довідок форми №070/о Для отримання санаторно-курортної путівки не були зареєстровані Довідки, видані на імя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за період 2012- 2013 років. А відтак, з врахуванням положень статті 30 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням відповідно до яких страхувальники та інші отримувачі страхових коштів у разі порушення порядку використання страхових коштів відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності рішення відповідача в частині повернення Фонду страхових коштів у розмірі 3847,20 грн. та штрафу 1923,60 грн.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення не допущено порушень норм матеріального і процесуального права, а викладені в ньому висновки відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Годлевський Віктор Сергійович» залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року у справі № 808/6910/14 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко