Справа № 826/3462/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 липня 2015 року 10:22 № 826/3462/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Кобилянського К.М., суддів - Добрівської Н.А., Скочок Т.О. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ВІНДКРАФТ УКРАЇНА»
до треті особи без самостійних вимог на предмет спору1) Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 2) Державної казначейської служби України 1) Міністерство енергетики та вугільної промисловості України 2) Державне підприємство «Енергоринок»
провизнання протиправною бездіяльності, стягнення моральної шкоди
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІНДКРАФТ УКРАЇНА» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Державної казначейської служби України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, Державне підприємство «Енергоринок», в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг щодо неприйняття рішення про встановлення «зеленого» тарифу Товариству з обмеженою відповідальністю «ВІНДКРАФТ УКРАЇНА» на розрахункові місяці вересень 2014 - січень 2015 на рівні не меншим фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу, шляхом перерахування в євро «зеленого» тарифу, розрахованого згідно зі ст. 171 Закону України «Про електроенергетику» станом на 1 січня 2009 року, за офіційним валютним курсом Національного банку України на відповідні дати (позовна вимога № 1);

- стягнути з Державною бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНДКРАФТ УКРАЇНА» матеріальну шкоду в розмірі 15 774 816,48 грн. (позовна вимога № 2);

- зобов'язати Державну казначейську службу України списати кошти на загальну суму 15 774 816,48 гривень з рахунків Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНДКРАФТ УКРАЇНА» (позовна вимога № 3).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2015 відкрито провадження по справі.

Ухвалою суду від 05.03.2015 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні на 17.03.2015, яке в подальшому відкладалось з метою отримання додаткових доказів для вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.

Під час розгляду справи представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві.

Представник Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг проти позову заперечував, про що надав відповідні письмові заперечення.

Представники Державної казначейської служби України та Державного підприємства «Енергоринок» в судове засідання не прибули. Про дату час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи.

Представник третьої особи - Міністерства енергетики та вугільної промисловості України проти позову заперечив з підстав, зазначених відповідачем.

Справа розглянута в порядку письмового провадження, у відповідності до положень ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІНДКРАФТ УКРАЇНА» є членом ринку електроенергії та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом.

З метою здійснення продажу електроенергії за «зеленим» тарифом, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (далі - НКРЕ), позивачу видано Ліцензію на виробництво електричної енергії серія AT № 578543 від 18.11.2011 (рішення НКРЕ № 2196 від 17.11.2011), затверджено «зелений» тариф на електричну енергію до 1 січня 2030 (Постанова НКРЕ № 86 від 23.12.2011) та погоджено договір на продаж електроенергії з ДП «Енергоринок» № 8452/02 від 26.04.2012.

Позивач, згідно наданої Ліцензії, виробляє електричну енергію з альтернативних джерел з використанням енергії вітру на збудованих вітроелектростанціях ВЕС Новоросійська, ВЕС Ставки та ВЕС Берегова.

27 серпня 2014 Указом Президента України № 693/2014 «Про ліквідацію Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики» було ліквідовано НКРЕ та Указом Президента України № 694/2014 від 27 серпня 2014 «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» було створено Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - «НКРЕКП»), що є правонаступником НКРЕ.

Як зазначає представник позивача та не спростовано представником НКРЕКП, останній перегляд «зеленого» тарифу відбувся 31.07.2014. Як наслідок, постановою НКРЕ № 81072 «Про встановлення «зелених» тарифів на електричну енергію» від 31.07.2014 був перерахований «зелений» тариф на серпень 2014.

Представник позивача також зазначив, що незважаючи на те, що НКРЕКП був утворений 27.08.2014 року, з вересня 2014 по лютий 2015, даний суб'єкт владних повноважень не приймав рішень про перерахунок «зеленого» тарифу.

За таких обставин, вважаючи неправомірною бездіяльність НКРЕКП щодо не перерахунку «зеленого» тариф, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позовні вимоги в частині стягнення з Державного бюджету коштів, обумовлені, як зазначає представник позивача, недоотриманням повної плати за вироблену електричну енергію з альтернативних джерел за період з вересня 2014 по лютий 2015.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Нормативно-правовим актом, що визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулює відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі є Закон України «Про електроенергентику» № 575/97 (надалі - Закон № 575/97).

Відповідно до абз. 1 ст. 8 Закону №575/97 державне управління в електроенергетиці здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики в електроенергетичному комплексі, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику в електроенергетичному комплексі.

Згідно ст. 11 Закону № 575/97 державне регулювання діяльності в електроенергетиці провадиться шляхом формування тарифної політики відповідно до законодавства, надання ліцензій на здійснення окремих видів діяльності в електроенергетиці, здійснення контролю за діяльністю суб'єктів електроенергетики та інших учасників ринку електричної енергії та встановлення відповідальності за порушення умов і правил здійснення ними діяльності в електроенергетиці та на ринку електричної енергії.

Органом державного регулювання діяльності в електроенергетиці є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Водночас, як вже зазначалось, Указом Президента України № 693/2014 від 27.08.2014 «Про ліквідацію Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики» ліквідовано Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, та утворено Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до п. 1 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України № 715/2014 від 10.09.2014 (надалі - Положення № 715/2014), Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президентові України і підзвітним Верховній Раді України.

НКРЕКП є органом державного регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг.

Зокрема, п. 4 Положення № 715/2014 визначено, що НКРЕКП, відповідно до покладених на неї завдань, крім іншого: бере участь у формуванні та забезпеченні реалізації єдиної державної політики у сферах функціонування ринків електричної енергії, природного газу, нафти та нафтопродуктів, у сферах теплопостачання, централізованого водопостачання і водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів; установлює ціни (тарифи) на електричну енергію, тарифи на її передачу та постачання; здійснює інші повноваження, визначені законами України та покладені на неї Президентом України.

Згідно п. 6 Положення № 715/2014 НКРЕКП для забезпечення виконання покладених на неї завдань і функцій має право, приймати у межах своєї компетенції рішення, що є обов'язковими до виконання суб'єктами природних монополій.

В той же час, положеннями ст. 12 Закону № 575/97 визначено, що основними завданнями національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, є, зокрема: участь у формуванні та забезпеченні реалізації єдиної державної політики щодо розвитку та функціонування оптового ринку електроенергії України; державне регулювання діяльності суб'єктів природних монополій в електроенергетиці; забезпечення проведення цінової та тарифної політики в електроенергетиці в межах повноважень, визначених законодавством.

При цьому, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, відповідно до покладених на неї завдань, з поміж іншого, бере участь у регулюванні платіжно-розрахункових відносин на ринку електричної енергії, в межах повноважень, визначених законом; забезпечує реалізацію державної політики щодо стимулювання виробництва електроенергії з альтернативних джерел енергії, у тому числі шляхом погодження договорів на купівлю такої електроенергії оптовим ринком електричної енергії України на підтвердження державних гарантій, встановлених законом.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що НКРЕКП наділена правом, в межах повноважень, визначених чинним законодавством, встановлювати тарифи на електроенергію.

Судом встановлено, що в квітні 2012, з метою здійснення продажу електроенергії, між ТОВ «ВІНДКРАФТ УКРАЇНА» (надалі - ВАД) та ДП «Енергоринок» (надалі - ДПЕ) укладено договір № 8452/02 від 26.04.2012 (надалі - Договір № 8452/02), відповідно до умов якого ВАД зобов'язується продавати, а ДПЕ зобов'язується купувати електроенергію, вироблену ВАД та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору (п.1.1 Договору № 8452/02).

Відповідно до п. 2.2 Договору № 8452/02 ВАД зобов'язується продавати, а ДПЕ зобов'язується купувати вироблену електроенергію в точках поставки - на межі балансової належності електричних мереж, що визначені в Актах розмежування балансової належності електричних мереж (додаток № 3 до цього Договору). Точки обліку електричної енергії наведені в додатку № 1 «Перелік місць встановлення приладів та систем розрахункового обліку». В разі змін в схемі обліку, Сторони вносять відповідні зміни до додатків № 1 та 2 до цього Договору.

Згідно п. 2.3 Договору № 8452/02 тариф аа електроенергію, яку ВАД продає ДПЕ, на дату укладення цього Договору становить 1,2277 гривень за 1 кВт-год без ПДВ. Величана тарифу встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики у національній валюті України.

НКРЕ встановлює тариф на рівні роздрібного тарифу для споживачів другого класу напруги на січень 2009, помноженого на коефіцієнт 2,1. Для малих гідроелектростанцій та суб'єктів господарювання, які виробляють електроенергію з енергії сонячного випромінювання, роздрібний тариф для споживачів другого класу напруги визначається із застосуванням тарифного коефіцієнта, що застосовується для пікового періоду часу (для тризонної тарифної класифікації)

Величина тарифу на електроенергію, яку ВАД продає ДПЕ, не може бути меншою за фіксований мінімальний розмір «зеленого» тарифу, який на кожну дату встановлення роздрібних тарифів для споживачів перераховується в національну валюту за офіційним валютним курсом Національного бавку України на таку дату. Фіксований мінімальний розмір «зеленого» тарифу для ВАД установлюється шляхом перерахування в євро величини «зеленого» тарифу, розрахованого відповідно до положень п. 2.3 цього Договору (п. 2.4 Договору № 8452/02).

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування протиправної бездіяльності відповідача, позивач зазначає про те, що НКРЕКП у вересні 2014 - січні 2015, не було затверджено «зелених» тарифів, внаслідок чого ТОВ «ВІНДКРАФТ УКРАЇНА» та ДП «Енергоринок» вимушені застосовувати «зелений» тариф за серпень 2014, що, на думку позивача, є порушенням його прав та інтересів, адже внаслідок такої бездіяльності відповідача, заявник даного адміністративного позову, не отримує повної оплати за реалізовану електроенергію.

Відповідно до положень ст. 171 Закону № 575/97 «зелений» тариф встановлюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, на електричну енергію, вироблену на об'єктах електроенергетики, у тому числі на введених в експлуатацію чергах будівництва електричних станцій (пускових комплексах) з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за умови виконання вимог щодо місцевої складової, передбачених цим Законом.

«Зелений» тариф встановлюється для кожного суб'єкта господарювання, який виробляє електричну енергію з альтернативних джерел енергії, за кожним видом альтернативної енергії та для кожного об'єкта електроенергетики (або для кожної черги будівництва електростанції (пускового комплексу). Для суб'єктів господарювання та приватних домогосподарств, які виробляють електричну енергію з використанням альтернативних джерел енергії, «зелений» тариф встановлюється до 1 січня 2030 року.

Фіксований мінімальний розмір «зеленого» тарифу для суб'єктів господарювання встановлюється шляхом перерахування у євро «зеленого» тарифу, розрахованого за правилами цього Закону, станом на 1 січня 2009 за офіційним валютним курсом Національного банку України на зазначену дату. «Зелений» тариф не може бути менший за фіксований мінімальний розмір «зеленого» тарифу, який на кожну дату встановлення роздрібних тарифів для споживачів перераховується у національну валюту за офіційним валютним курсом Національного банку України на таку дату.

В той же час, встановлення та перегляд «зеленого» тарифу регулюється Порядком встановлення, перегляду та припинення дії «зеленого» тарифу для суб'єктів господарської діяльності № 1421 від 02.11.2012.

Так, відповідно до положень п. 1.4 - п. 1.7 Порядку № 1421 «зелений» тариф встановлюється для кожного суб'єкта господарювання, який виробляє електричну енергію з альтернативних джерел енергії, за кожним видом альтернативної енергії та для кожного об'єкта електроенергетики (або для кожної черги будівництва електростанції (пускового комплексу).

«Зелений» тариф для кожного виду альтернативного джерела енергії встановлюється на рівні, визначеному Законом. Фіксований мінімальний розмір «зеленого» тарифу для суб'єктів господарювання встановлюється шляхом перерахування в євро «зеленого» тарифу, розрахованого згідно з Законом, станом на 01 січня 2009 року за офіційним валютним курсом Національного банку України на зазначену дату. «Зелений» тариф не може бути меншим від фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу, який на кожну дату встановлення роздрібних тарифів для споживачів перераховується у національну валюту за офіційним валютним курсом Національного банку України на таку дату.

Водночас, п. 1.9 Порядку № 1421 визначено, що розрахунковим місяцем для цілей цього Порядку є календарний місяць, на який встановлюється «зелений» тариф.

Рішення щодо встановлення «зелених» тарифів та фіксованих мінімальних розмірів «зеленого» тарифу для кожного виду альтернативної енергії приймаються НКРЕ на засіданні у формі відкритого слухання. Такі рішення розміщуються на офіційному веб-сайті НКРЕ та публікуються в інформаційному бюлетені НКРЕ (п. 1.10 Порядку № 1421).

Отже, з аналізу вищевикладеного вбачається, що відповідач зобов'язаний встановлювати «зелений» тариф на кожний розрахунковий місяць за встановленою формулою та на підставі курсу євро, офіційно встановленого Національним банком України станом на дату встановлення роздрібних тарифів для споживачів на розрахунковий місяць.

Однак, як встановлено судом під час розгляду адміністративної справи, що не спростовано представниками відповідача-1, останній перегляд «зелених» тарифів відбувся 31.07.2014 відповідно до постанови відповідача-1 «Про встановлення «зелених» тарифів на електричну енергію» № 1072, якою було встановлено «зелені» тарифи на серпень 2014.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги умови Договору № 8452/02, якими визначено, що вартість електричної енергії визначається на підставі «зеленого» тарифу, перерахованого Комісією, суд погоджується з доводами позивача з приводу того того, що не встановлення «зелених» тарифів на електричну енергію у вересні 2014 - січні 2015, не дозволяє встановити загальну вартість реалізованої електроенергії відповідно до Договору № 8452/02, що призводить до неотримання ТОВ «ВІНДКРАФТ УКРАЇНА» повної оплати за продану ДП «Енергоринок» електроенергію, що, на думку суду, є порушенням вимог Закону № 575/97.

В той же час, суд відхиляє посилання відповідача на розпорядження Кабінету Міністрів України «Про вжиття тимчасових надзвичайних заходів на ринку електричної енергії» № 764-р від 13.08.2014, № 915-р від 01.10.2014 та № 36-р від 14.01.2015, як на підставу не встановлення у вересні, жовтні та листопаді 2014 «зелених» тарифів на електроенергію, адже вищезазначені розпорядження спрямовані зокрема, на забезпечення коригування тарифів та не містять жодних посилань щодо незатвердження Комісією розміру «зелених» тарифів.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що зі змісту листів № 01/13-167П від 27.08.2014 та №01/13-1776 від 01.09.2014, на які також посилається відповідач, вбачається відсутність обов'язку Комісії вжити конкретних дій щодо не встановлення «зелених» тарифів суб'єктам альтернативної енергетики, чи інші обставини, які слугували б підставою для не встановлення «зелених» тарифів позивачу за розрахункові місяці, а саме: з вересня 2014 по січень 2015 включно.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд погоджується з доводами позивача щодо протиправності бездіяльності Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг щодо неприйняття рішення про встановлення «зеленого» тарифу Товариству з обмеженою відповідальністю «ВІНДКРАФТ УКРАЇНА» на розрахункові місяці вересень 2014 - січень 2015 на рівні не меншим фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу, шляхом перерахування в євро «зеленого» тарифу, розрахованого згідно зі ст. 171 Закону України «Про електроенергетику» станом на 1 січня 2009 року, за офіційним валютним курсом Національного банку України на відповідні дати.

За таких обставин, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2015 по справі № 826/19569/14.

Позовні вимоги №№ 2, 3 задоволенню не підлягають, як такі, що є передчасними, адже позивач не надав суду доказів неможливості отримання коштів в сумі 15 774 816,48 грн., за наслідками набрання даним рішенням суду законної сили.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 27, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНДКРАФТ УКРАЇНА» - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг щодо неприйняття рішення про встановлення «зеленого» тарифу Товариству з обмеженою відповідальністю «ВІНДКРАФТ УКРАЇНА» на розрахункові місяці вересень 2014 - січень 2015 на рівні не меншим фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу, шляхом перерахування в євро «зеленого» тарифу, розрахованого згідно зі ст. 171 Закону України «Про електроенергетику» станом на 1 січня 2009 року, за офіційним валютним курсом Національного банку України на відповідні дати.

3. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНДКРАФТ-УКРАЇНА» () решту суми судового збору у розмірі 4311,72 грн. (чотири тисячі одинадцять грн. 72 коп.) на розрахунковий рахунок № 4007 до ГУ ДКСУ у місті Києві, код 38004897, МФО 820019, код класифікації доходів бюджету 22030001.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя К.М. Кобилянський

судді Н.А. Добрівська

Т.О. Скочок