Справа № 804/7275/15
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2015-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2015 р. Справа № 804/7275/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Санрайз" про стягнення заборгованості, -
12.06.15р.Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Санрайз», в якому просить:
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Санрайз» на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 725,78 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на ст. 19, ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», порушенням відповідачем порядку сплати адміністративно-господарських санкцій за робочі місця, призначені для працевлаштування інвалідів і не зайняті інвалідами.
Ухвалою суду від 12.06.15р. відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому зсіданні на 26.06.2015р.
26.06.15р. представник позивача в судове засідання не з'явився,подав заяву про розгляд справи в письмовому провадженні, просив задоволити позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до судо заперечення в якому, просив суд відмовити в задоволенні позову, оскільки відповідачем вжиті передбачені чинним законодавством заходи з забезпечення працевлаштування інвалідів.
Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, враховуючи вимоги ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме те, що адміністративнасправа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщоінше не встановлено цим Кодексом, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.
У відповідності з Положенням про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2002 року № 1434, Фонд соціального захисту інвалідів (далі - Фонд) є урядовим органом державного управління, який діє у складі Мінпраці та підпорядковується йому. Фонд відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює контроль за виконанням підприємствами нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та сплатою ними адміністративно-господарських санкцій і пені. Для реалізації покладених на Фонд завдань за погодженням з Мінпраці утворюються територіальні відділення Фонду. Положення про територіальні відділення затверджує директор Фонду.
Згідно Положенню про Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, затвердженому наказом Фонду соціального захисту інвалідів від 21.05.2011 року № 81, відділення Фонду здійснює, зокрема, збір сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів. Відділення Фонду є юридичною особою, може бути позивачем і відповідачем у судах різних інстанцій.
Враховуючи пиписи ст.3 КАС України, Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів при реалізації ним прав, передбачених законодавством, є суб'єктом владних повноважень.
Відповідно до статті 19 Закону України від 21.03.1991 року № 875-XII "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (надалі - Закон № 875) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Судом встановлено, що відповідач згідно поданого Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2014рік повинен був створити у 2014 році 5 робочих місць для працевлаштування інвалідів (відповідно до середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу 123 особи), а фактично на підприємстві були працевлаштовані 4 інваліда.
Відповідачем інваліди в повній кількості не працевлаштовані, що підтверджується даними звіту підприємства за формою № 10-ПІ за 2014 рік.
Статтею 20 Закону № 875 встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк. Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.
Статтею 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" передбачено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.
Згідно з п. 3 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.95 р. N314, робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участі представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда.
Згідно вказаного Положення, державна служба зайнятості повинна вести облік інвалідів, які звернулися за допомогою у працевлаштуванні; сприяти працевлаштуванню інвалідів, які звернулися з проханням, з урахуванням рекомендацій МСЕК та щоквартально подавати місцевим органам соціального захисту населення інформацію про працевлаштування інвалідів.
Згідно п. 5 зазначеного Положення підприємства розробляють заходи щодо створення робочих місць для інвалідів, включають їх до колективного договору, інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів.
Статтею 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Статтею 238 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наданих представником відповідача копій наказів №6/1 від 02.01.2014 року та №6/2 від 02.01.2014 року на підприємстві відповідача визначений норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів на 2014 рік, та утворено постійно діючу комісію з атестації робочих місць інвалідів, якою були складені висновки про атестацію робочих місць сторож - 2 одиниці, інспектор відділу кадрів -1, тракторист-машиніст 1 одиниця, інспектор-ревізор 1 одиниця, диспетчер - 1 одиниця.
Крім того, відповідач протягом 2014 року інформував Новомосковський міськрайонний центр зайнятості про створені робочі місця та вакансії для працевлаштування інвалідів шляхом надання звітів про наявність робочого місця та потребу у працівниках за формою N 3-ПН.
Однак, до ТОВ «Агрофірма Санрайз» жодних кандидатів-інвалідів ані Дніпропетровським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів, ані Новомосковським міскрайонним центром зайнятості на підприємство протягом 2014 року не направлялось. Самостійно особи-інваліди на підприємство не звертались. Відповідач не відмовляв інвалідам у працевлаштуванні. Така інформація від центру зайнятості до суду не надходила.
Враховуючи, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Санрайз» вжито всіх залежних від нього заходів щодо утворення робочих місць для працевлаштування інвалідів, він не може бути притягнутий до відповідальності за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, відсутність у населеному пункті за місцем знаходження підприємства інвалідів, які бажають працевлаштуватись.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій за робочі місця, призначені для працевлаштування інвалідів і не зайняті інвалідами та пені за порушення строків сплати вказаних санкцій.
Керуючись ст.ст.158-168, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позову Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Санрайз» про стягнення адміністративного-господарський санкцій та пені - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1