Справа № 0418/2039/2012 (2а/0418/188/2012)
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" липня 2015 р. м. Київ К/800/8724/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2006 рік, зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська здійснити переведення ОСОБА_4 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2010 рік.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2012 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська щодо застосування при переведенні ОСОБА_4 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої були сплачені страхові внески за 2006 рік. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська здійснити переведення ОСОБА_4 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком з 29 грудня 2011 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої були сплачені страхові внески за 2010 рік, з урахуванням фактично виплаченої позивачу з 29 грудня 2011 року пенсії.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2013 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська та отримує пенсію по інвалідності з 18 вересня 1996 року.

Після досягнення пенсійного віку ОСОБА_4 29 грудня 2011 року було направлено на адресу відповідача заяву про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, у відповідь на яку відповідачем повідомлено про призначення позивачу пенсії у розмірі 1467,92 грн. у зв'язку з переведенням з одного виду пенсії на інший.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28 лютого 2012 року ОСОБА_4 було роз'яснено, що перерахунок пенсії проведено із застосуванням показника заробітної плати працівників, зайнятих в галузі економіки України за 2006 рік.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивача було переведено з одного виду пенсії (по інвалідності) на інший вид пенсії (за віком), тобто фактично призначено нову пенсію, а не перерахунок раніше призначеної, відповідач при призначенні позивачу пенсії за віком повинен був виходити із показників середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої були сплачені страхові внески за 2010 рік, який передував подачі позивачем заяви про призначення пенсії.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи позивачу у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що при вирішенні даного спору підлягає застосуванню Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме, частина 4 статті 42, частина 1 статті 40 та частина 3 статті 45, які не містять обов'язку відповідача при проведенні перерахунку пенсії у зв'язку зі збільшенням стажу застосовувати показники середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка, відповідно до цього Закону, враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. При цьому, апеляційний суд вказав, що позивач має право обрати метод обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії, в тому числі і з урахуванням заробітної плати, яку він отримував до моменту перерахунку пенсії, але не має права вимагати застосування показника середньої заробітної плати працівників за календарний рік, що передує року звернення за перерахунком пенсії.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

За змістом наведеної статті рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається судове рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.

Проте оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що спірні правовідносини стосуються перерахунку пенсії позивача, як працюючого пенсіонера.

В той же час з матеріалів справи вбачається, що позивач, звертаючись до суду з позовом, заявляв вимоги про зобов'язання відповідача здійснити переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2010 рік.

Проаналізувавши зміст постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що вона прийнята без дослідження заявлених позивачем вимог та перевірки зазначених ним обставин і документів, які мають важливе значення для правильного вирішення цієї справи.

Суд апеляційної інстанції не перевірив правильності встановлених судом першої інстанції обставин та їх правової оцінки, дотримання судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні позовних вимог та прийняв нову постанову без повного з'ясування обставин у справі, які б мали бути підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, без спростування висновків суду першої інстанції за всіма позовними вимогами.

З наведеного слідує, що Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом фактично не проведено перегляд постанови суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, а мотивувальна частина постанови суду апеляційної інстанції містить висновки стосовно обставин, які не були предметом судового розгляду у суді першої інстанції.

Не встановлення в судовому процесі зазначених вище обставин як таких, що мають суттєве значення у справі, призвело до передчасних та необґрунтованих належним чином висновків щодо прав і обов'язків сторін у даному спорі.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Частиною 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, оскільки судом апеляційної інстанції допущено порушення норм процесуального права, зокрема статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового судового розгляду справи суду апеляційної інстанції необхідно врахувати викладене, повно та об'єктивно дослідити обставини справи, дати їм належну юридичну оцінку, в залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2013 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: М.І. Мойсюк

В.В. Тракало