Справа № 2а-1285/11/2670
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

04 липня 2014 року м. Київ В/800/2857/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Гончар Л.Я.,

Логвиненка А.О.,

Сороки М.О.,

Черпіцької Л.Т.,

перевіривши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 26.03.2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Вищої атестаційної комісії України, Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Л Вищої атестаційної комісії України, Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України про зобов'язання вчинити дії.

Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 28.09.2011 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 було відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.02.20122 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 було залишено без задоволення, а постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 28.09.2011 року - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.03.2014 року касаційну скаргу ОСОБА_4 було залишено без задоволення, а постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 28.09.2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.09.2012 року - без змін.

У заяві про перегляд Верховним Судом України зазначеної вище ухвали Вищого адміністративного суду України від 26.03.2014 року заявник порушує питання про її скасування, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Під неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права необхідно розуміти, зокрема: різне тлумачення змісту і сутності правових норм, на підставі якого зроблено висновок про різний зміст суб'єктивних прав і обов'язків учасників відповідних правовідносин, у тому числі про наявність та обсяг прав і/або обов'язків осіб, які беруть участь у справі; різне застосування правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням ієрархії цих правових норм, а також дії норм у часі, просторі та за колом осіб, тобто незастосування закону, який підлягав застосуванню; різне визначення предмета регулювання правових норм, зокрема застосування різних правових норм для регулювання одних і тих самих відносин або поширення дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосування цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню; різне застосування правил аналогії права чи закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Як доказ неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах заявником надано постанову Вищого адміністративного суду України від 02.04.2013 року у справі № К/800/12692/13 за позовом Дочірнього підприємства Всеукраїнської громадської організації «Союз організацій інвалідів України «Фаворит-Плюс» до Антимонопольного комітету України, третя особа - Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», про зобов'язання вчинити дії,

Заявник у своїй заяві не наводить конкретних норм матеріального права, які по-різному застосовані судом у подібних правовідносинах.

Вивчивши заяву, дослідивши рішення, на яке посилається заявник, як на доказ неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, колегія суддів вважає, що рішення-приклад належить до абсолютно іншої категорії справ, а ніж та, стосовно якої подано заяву про допуск до провадження Верховного Суду України, обставини даної справи не є подібними тим, що розглядалися в межах справи, за якою постановлено ухвалу Вищого адміністративного суду України від 26.03.2014 року, ознаки неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах - відсутні, а отже відсутні передбачені пунктом 1 частини 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для допуску даної справи до провадження у Верховному Суді України.

Керуючись статтями 237, 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Відмовити ОСОБА_4 в допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Вищої атестаційної комісії України, Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України про зобов'язання вчинити дії, в порядку перегляду по цій справі ухвали Вищого адміністративного суду України від 26.03.2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.Є. Донець

Л.Я. Гончар

А.О. Логвиненко

М.О. Сорока

Л.Т. Черпіцька