Справа № 22-а-24168/11
Суддя: Кашперська Т. Ц.
Дата ухвалення: 2011-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія 90 29.09.2011
УХВАЛА

Іменем України

29 вересня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

Суддів Кашперської Т.Ц., Фінагєєва В.О.,

розглянувши у приміщенні апеляційного суду Київської області в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про зобовязання проведення доплати грошової допомоги на оздоровлення, -

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся до суду з даним позовом, яким мотивував тим, що є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, повязаного з наслідками аварії на ЧАЕС і згідно законодавства має право на щорічну грошову допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, але відповідачем йому виплачено допомогу за 2009 рік у значно нижчому розмірі, а тому просив визнати незаконною бездіяльність відповідача та стягнути із УПСЗН Білоцерківської міської ради на його користь недоплачену суму одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2009 рік в розмірі 4225 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2010 року позов задоволено.

Визнано неправомірною відмову відповідача щодо перерахунку одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2009 рік ОСОБА_2, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати; зобовязано УПСЗН Білоцерківської міської ради здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_2 4225 грн. недоотриманої суми одноразової грошової допомоги за 2009 рік.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконне, на його думку, рішення суду першої інстанції. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необєктивність рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області як потерпілий внаслідок Чорнобильської катастрофи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інвалід ІІ групи, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення.

Відповідачем вказана допомога виплачувалась позивачу відповідно до постанови КМ України № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в значно меншому розмірі.

Проте постанова КМ України КМ України № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» суперечать вимогам ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19). Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру щорічної соціальної допомоги на оздоровлення, передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», необхідно керуватися ст. 48 цього Закону, а не постановою КМ України № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Прийнявши до уваги наведене, суд обґрунтовано визнав дії відповідача щодо відмови перерахувати розмір щорічної соціальної допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними та зобовязав відповідача здійснити відповідний перерахунок.

Доводи апеляційної скарги щодо правомірності своїх дій з посилання на відсутність бюджетних коштів та відсутність фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», не приймаються до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом даного спору.

Не можуть також прийматися до уваги доводи апеляційної скарги про відсутність в судовому засіданні представників Кабінету Міністрів України як співвідповідачів, оскільки питання про притягнення КМУ як співвідповідача не заявлялося і не вирішувалося під час розгляду справи.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених судом висновків не спростовують.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду відповідає обставинам справи, постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч. 5 ст. 254 КАС України.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: