Справа № 823/1020/15
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1020/15 Головуючий у 1-й інстанції: Бабич А.М. Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

07 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ДРАБІВСЬКЕ» на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ДРАБІВСЬКЕ" до Реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції Черкаської області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції Черкаської області Шемігон Світлани Федорівни, Драбівського районного управління юстиції Черкаської області; треті особи: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "ПАЛЬМІРА", Товариство з обмеженою відповідальністю "Біатрикс Енерджи", про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року позивач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «ДРАБІВСЬКЕ», звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції Черкаської області, державного реєстратора реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції Черкаської області Шемігон Світлани Федорівни, треті особи: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "ПАЛЬМІРА", Товариство з обмеженою відповідальністю "Біатрикс Енерджи", в якому просить:

визнати протиправним лист Реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції Черкаської області від 13.11.2014 №369/08-11 щодо відмови у розгляді заяви позивача від 21.10.2014;

зобов'язати Реєстраційну службу Драбівського районного управління юстиції Черкаської області розглянути заяву позивача від 21.10.2014 відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень";

визнати протиправною бездіяльність Державного реєстратора реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції Черкаської області Шемігон Світлани Федорівни щодо невнесення до Державного реєстру прав відомостей про: постанову Драбівського районного суду від 01.10.2013, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2014 у справі №692/177/13-а та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28.08.2012 у справі №2303/353/12;

зобов'язати Державного реєстратора реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції Черкаської області Шемігон Світлани Федорівни внести до Державного реєстру прав відомості про вищевказані судові рішення.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 19.05.2015 позовну вимогу №2 залишено без розгляду, та ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 25.05.2015 закрито провадження в частині позовної вимоги №1.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

У судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ДРАБІВСЬКЕ» - залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що підставою для скасування державної реєстрації прав є відповідне судове рішення, що набрало законної сили. Однак, позивач не оскаржував записи державного реєстратора про реєстрацію права власності ТОВ "Біатрикс Енерджи" та СТОВ "Пальміра", вчинені всупереч судовим рішенням.

Крім того, суд взяв до уваги, що судові рішення, які позивач просить зобов'язати виконати, не мають зобов'язання вчинити відповідачів конкретні дії, відповідачі не брали участь в цих судових спорах, а отже об'єктивно не могли знати про їх існування. Крім того, рішення відповідача-1 щодо перенесення відомостей про право власності на вищевказані об'єкти нерухомості (записи від 15.01.2015 та від 28.07.2014) в установленому законом порядку не оскаржені.

Також суд зазначив, що не підлягає задоволенню позовна вимога про зобов'язання відповідача-2 внести до Державного реєстру прав відомості про судові рішення, оскільки з огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Драбівської селищної ради від 30.04.2009 №69 вирішено оформити та видати СТОВ "Пальміра" свідоцтво на право власності на об'єкти нерухомості, а саме: склад продуктів з прибудовою, будинок механізатора, телятник, майстерня, що розташовані в смт. Драбів, вул. Пархоменка, 28, 27, 30, 26 відповідно.

На підставі цього рішення СТОВ "Пальміра" отримало свідоцтва про право власності на вказані об'єкти нерухомого майна, яке зареєстроване Драбівським виробничим відділком КП "ЧООБТІ" згідно з даними відповідних витягів (а.с.94-97).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.08.2012 у справі №2а/2303/1032/2012 визнано протиправним та скасовано зазначене рішення виконавчого комітету Драбівської селищної ради. Проте, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15.01.2014 державний реєстратор переніс дані про право власності СТОВ "Пальміра" на ці об'єкти, що підтверджується відповідними витягами (а.с.98-108).

Водночас рішенням виконавчого комітету Драбівської селищної ради від 26.12.2012 №196 вирішено оформити та видати позивачу свідоцтво про право власності на майстерню, кузню, пилораму, яму для вапна, що розташоване за адресою смт. Драбів, вул. Пархоменка, 26. З метою оформлення права власності на це майно 12.06.2014 позивач звернувся до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. 17.06.2014 відповідач-2 відмовив позивачу у державній реєстрації права власності у зв'язку з тим, що воно вже зареєстровано за СТОВ "Пальміра".

Крім того, рішеннями виконавчого комітету Драбівської селищної ради від 26.12.2007: №№303, 304, 305, 306, 307, 308, 309, 310, - визнано право власності за СТОВ "Агрофірма Славія" на об'єкти нерухомості, а саме: комплекси конеферми, тракторної бригади, столярного цеху, агрегату вітамінної муки, тваринницької ферми майстерні, гаражу, складських приміщень відповідно, - а також видано свідоцтва про право власності на це майно.

Згідно з поясненнями представника ТОВ "Біатрикс Енерджи" зазначене майно продане йому на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2012. Поряд з цим, постановою Драбівського районного суду Черкаської області від 01.10.2013 у справі №692/177/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2014, скасовано рішення виконавчого комітету Драбівської селищної ради від 26.12.2007: №№303, 304, 305, 306, 307, 308, 309, 310, та свідоцтва про право власності СТОВ "Агрофірма Славія" на вищевказане нерухоме майно. Проте, 28.07.2014 реєстраційною службою Драбівського районного управління юстиції Черкаської області внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про реєстрацію за ТОВ "Біатрикс Енерджи" права власності на вказане нерухоме майно.

З метою виконання судового рішення у справі №692/177/13-а 21.10.2014 позивач звернувся до державного реєстратора із заявою довільної форми щодо його виконання, на яку 13.11.2014 листом №369/08-11 відповідач-1 дав відповідь про неможливість її виконання.

Вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-ІV (далі - Закон №1952) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону №1952-IV запис про скасування державної реєстрації прав вноситься у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав.

Процедуру прийняття і розгляду заяв щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, перелік документів, необхідних для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав, права та обов'язки суб'єктів, що є учасниками зазначеної процедури регламентовано Порядком прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 №3502/5 (далі - Порядок).

Пунктом 1.3 розділу 1 Порядку встановлено, що рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав приймає державний реєстратор прав на нерухоме майно (далі - державний реєстратор), яке оформлює за допомогою Державного реєстру прав у двох примірниках.

Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав згідно з п. 2.6 розділу 2 Порядку заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, що посвідчують його особу.

Отже, підставою для скасування державної реєстрації прав є відповідне судове рішення, що набрало законної сили. Однак, як вірно зауважено судом першої інстанції, позивач не оскаржував записи державного реєстратора про реєстрацію права власності ТОВ "Біатрикс Енерджи" та СТОВ "Пальміра".

Доводи про звернення позивача до відповідачів із судовим рішенням у справі №2а/2303/1032/2012 не знайшли підтвердження належними та допустимими доказами, що також не спростовується апелянтом.

Крім того, судові рішення, які позивач просить зобов'язати виконати, не мають зобов'язання вчинити відповідачів конкретні дії, відповідачі не брали участь в цих судових спорах.

Поряд із цим слід зауважити, що рішення відповідача-1 щодо перенесення відомостей про право власності на вищевказані об'єкти нерухомості (записи від 15.01.2015 та від 28.07.2014) в установленому законом порядку не оскаржені.

При цьому, як вірно звернув увагу суд першої інстанції, в рамках даного адміністративного спору, суд не в праві давати оцінку таким рішенням, оскільки такі позовні вимоги не заявлені.

Зважаючи на викладене, судова колегія апеляційного суду погоджується, що позовні вимоги є безпідставними.

Крім того, рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 01.10.2013 у справі №692/177/13-а скасовані рішення виконавчого комітету Драбівської селищної ради від 26.12.2007 №№303, 304, 305, 306, 307, 308, 309, 310 та свідоцтва про право власності за СТОВ "Агрофірма Славія" на об'єкти нерухомості, а саме: комплекси конеферми, тракторної бригади, столярного цеху, агрегату вітамінної муки, тваринницької ферми майстерні, гаража, складських приміщень.

Водночас, резолютивна частина цього судового рішення не містить зобов'язання відповідача-1 скасувати у Державному реєстрі прав відомості про право власності на зазначене майно. Тому, підстави для вчинення державним реєстратором дій, спрямованих на виключення із вказаного реєстру цих відомостей, відсутні.

Отже, державний реєстратор діяв у межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а тому позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності відповідача-1 щодо невнесення до Державного реєстру прав відомостей про вищенаведені судові рішення є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Також колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що не підлягає задоволенню позовна вимога про зобов'язання відповідача-2 внести до Державного реєстру прав відомості про вищевказані судові рішення з огляду на наступне.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень.

Аналіз норм КАС України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Тому, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, що визначений законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ДРАБІВСЬКЕ» - залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ДРАБІВСЬКЕ» - залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є. Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.