Справа № 814/3599/14
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 р. Справа № 814/3599/14

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Єнтіна А. П.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І.
судді - Потапчука В.О.
судді - Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування рішення від 14.11.2014 року № 000191/21, -

встановиЛА:

До Миколаївського окружного адміністративного суду звернулась Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 з позовом до Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 14.11.2014 р. за №000191/21-21 про застосування фінансових санкцій.

Суд першої інстанції своєю постановою від 10 лютого 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовив.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, або у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали та доводи апелянта в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрована в якості фізичної особи - підприємця та здійснює господарську діяльність пов`язану, зокрема, з роздрібною торгівлею в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, що підтверджується даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Як платник податків позивач перебуває на податковому обліку в Баштанської ОДПІ (Казанківське відділення).

23 жовтня 2014 року посадовими особами Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на підставі вимог підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, згідно наказу від 21.10.2014 № 728 та направлення на проведення перевірки від 22.10.2014 р. №1107/14-29-03-01-36 та №1108/14-29-03-01-36, з метою контролю за дотриманням позивачем вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання, транспортування та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, цільового використання спирту, проведено фактичну перевірку господарської одиниці позивача - магазину "М'ясна лавка", розташованого за адресою: вул. Леніна, 1-А, смт Казанка, Казанківський район, Миколаївська область.

За результатами перевірки складено акт від 23.10.2014 №283/14-29-21-12/7, в якому встановлено факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої - а саме: реалізація пляшки коньяка "Старий Крим" 5 зірок міцністю 40% по ціні 61 грн., що є нижчою за встановлену Постановою Кабінету Міністрів України №957 від 30.10.2008 року "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" мінімальну роздрібну ціну на такий алкогольний напій, підтверджується денним Z-звітом від 19.06.2014 р. №0427.

14.11.2014 на підставі акта перевірки від 23.10.2014 №283/14-29-21-12/7 Головним управлінням Міндоходів у Миколаївській області було прийнято рішення за №000191/21-21, яким відповідно до приписів абзацу 13 статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР до позивача застосовано фінансові санкції у розмірі 10 000,00 грн.

Відповідальність за порушення вищевказаних вимог законодавства передбачена абзацом 13 частини другої ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" № 481/95-ВР від 19.12.1995, відповідно до якого, у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово - відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Не погоджуючись із рішенням, прийнятим відповідачем, позивач оскаржив його до суду.

Статтею 191 Податкового кодексу України визначено перелік функцій контролюючих органів, серед яких, зокрема: здійснення ліцензування діяльності суб'єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами; здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

З метою проведення податкового контролю за дотриманням суб`єктами господарювання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, проводиться фактична перевірка за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з обставин, визначених підпунктами 80.2.1 - 80.2.7 цього пункту.

Зокрема, в силу приписів підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України підставою для проведення фактичної перевірки є отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР.

Позивач у позові посилається на те, що в наказі від 21.10.2014 р. №728 про проведення перевірки повинно бути зазначено конкретне джерело інформації про порушення вимог чинного законодавства, як того вимагають приписи підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України підставою для проведення фактичної перевірки є отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту.

Але, позивач не правильно трактує приписи підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, оскільки в силу приписів підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України підставою для проведення фактичної перевірки є серед іншого також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Тобто, відповідач при проведенні даної перевірки здійснював функції визначені законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Посилання позивача на те, що перед початком проведення перевірки посадовими особами відповідача не було надано їй копії наказу про проведення перевірки та було позбавлено її права на ознайомлення із направленнями на перевірку є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності, з огляду на наступне.

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

З матеріалів справи вбачається в направленні на перевірку міститься підпис представника суб'єкта господарювання ОСОБА_5 (далі-ОСОБА_5) про ознайомлення з направленням та отриманням копії наказу.

Пред'явлення направлення, наказу та службових посвідчень ОСОБА_5, який займає посаду продавця і є представником, що фактично здійснює розрахункові операції, та проведення за його присутності перевірки, в повному обсязі узгоджується з приписами п.80.7 ст. 80 та ст.81 Податкового кодексу України, відповідно до яких вказані документи пред'являються платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) та фактична перевірка проводиться у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Відтак, посилання позивача на відсутність її посадових осіб під час проведення перевірки не підтверджено належними та допустимими доказами. Крім того, норми статті 81 Податкового кодексу України в частині присутності платника податків, його уповноваженого представника, особи, що здійснювала розрахункові операції, носить альтернативний характер, та передбачає присутність хоча б однієї із вищезазначених осіб.

Відтак, висновки відповідача про наявність підстав для притягнення позивача до відповідальності у вигляді застосування фінансових санкцій у розмірі 10000,00 грн. є цілком обґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування рішення від 14.11.2014 року № 000191/21 задоволенню не підлягають.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначено характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування рішення від 14.11.2014 року № 000191/21, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням до Вищого адміністративного суду України в порядку статті 212 КАС України.

Головуючийсуддя С.І. Жук
суддя В.О. Потапчук
суддя Г.В. Семенюк