Справа № 2а-2218/11117/11
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року м. Київ К/800/49744/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
СуддівЗайця В.С.
Шведа Е.Ю.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому про скасування рішення за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду (далі - УПФ) України в м. Хмельницькому на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2013 року

в с т а н о в и л а :

У червні 2011 року ОСОБА_4 у Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області пред'явив позов до УПФ України в м. Хмельницькому про скасування рішення.

Просив визнати протиправним рішення УПФ України в м. Хмельницькому від 01 лютого 2011 року про утримання з нього у сумі 20448,68 грн. в якості переплати пенсії за період з 27 січня 2007 року по 30 квітня 2009 року; зобов'язати УПФ України в м. Хмельницькому повернути йому безпідставно утримані переплати суми пенсій.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2011 року, залишеною без зміни ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2013 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано неправомірним та скасовано рішення УПФ України в

м. Хмельницькому від 01 лютого 2011 року про утримання переплати пенсії ОСОБА_4 з 27 січня 2007 року по 30 квітня 2009 року в сумі 20448,68 грн.

Зобов'язано УПФ України в м. Хмельницькому повернути ОСОБА_4 безпідставно утримані з нього кошти на підставі рішення від 01 лютого 2011 року в сумі 20448,68 грн.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій УПФ України в

м. Хмельницькому подало касаційну скаргу, в якій вказало на те, що оскаржувані рішення судів у справі прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просить скасувати судові рішення та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що позивач являється учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серія НОМЕР_1 від 21 листопада 2002 року та довідкою від 06 березня 2009 року № 94, виданими Хмельницьким ОМВК Хмельницької області.

УПФ України у м. Хмельницькому позивачу призначено пенсію, як учаснику бойових дій.

01 лютого 2011 року УПФ України у м. Хмельницькому винесено рішення

№ 810034 про утримання з позивача переплати пенсії за період з 27 січня 2006 року по 30 квітня 2009 року в зв'язку з недостатністю наданих документів для призначення пенсії.

Підставою для винесення даного рішення слугувало те, що подана позивачем для призначення пенсії довідка від 06 березня 2009 року № 94, яка видана Хмельницьким ОМВК Хмельницької області, не відповідає формі довідки про період участі у бойових діях, затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Суд першої інстанції, постановляючи рішення про задоволення позову, а апеляційний суд, залишаючи таке рішення без зміни, виходили з того, що обов'язковою умовою для зобов'язання пенсіонера повернути надміру сплачену пенсію або стягнення з нього такої пенсії є подання ним до органів Пенсійного фонду недостовірних даних або інших зловживань з боку пенсіонера, що стали підставою для надмірної виплати пенсії. При цьому, судами було встановлено, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факту зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.

Колегія суддів погоджується з правовою позицією судів першої та апеляційної інстанцій з таких підстав.

Законодавством встановлений вичерпний перелік підстав для стягнення надмірно сплачених коштів з одержувача.

Частиною першою статті 50 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що суми пенсій, які виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до пункту 2 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4 визначено, що переплатою пенсій та грошової допомоги є сума пенсій та грошової допомоги, виплачена з різних причин понад розмір, визначений законодавством.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до статті 103 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ) у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім'ї, тощо.

Отже, необхідною умовою повернення надмірно виплачених сум пенсій є, зокрема, зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.

Відповідно до статті 101 Закону № 1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Тобто, позивач не може нести відповідальність за зміст та достовірність офіційних документів, які видаються органами державної влади, іншими організаціями та установами на виконання їх повноважень.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки, Управлінням не доведено правомірність прийнятого ним рішення від 01 лютого 2011 року про утримання з позивача надміру виплачених сум пенсій, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та скасування спірного рішення.

Судові рішення є законними і обґрунтованими, підстав для їх скасування або зміни немає.

Доводи касаційної скарги правильність висновків судів не спростовують, оскільки ґрунтуються на помилковому розумінні чинного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без зміни, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому залишити без задоволення, а оскаржувані постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2013 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому про скасування рішення - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Судді Горбатюк С.А.

Заяць В.С.

Швед Е.Ю.