Справа № 804/4723/15
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2015-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2015 р. Справа № 804/4723/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2;
від позивача - від відповідача - ОСОБА_3; ОСОБА_4;
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" в особі філії "Вантажно-транспортне підприємство "Павлоградвантажтранс" Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
02.04.2015 року Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" в особі філії "Вантажно-транспортне підприємство "Павлоградвантажтранс" Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (скорочена назва підприємства ПТУ) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
С обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що не порушував податкове законодавство України, а посилання податкового органу у п.3.2 акту №237/04-10-22-01-26460940 від 16.10.2014 р. на те, що: «при визначенні фонду оплати праці штатних працівників із загальної суми фонду оплати праці також виключаються суми нараховані працівникам, які перебувають у відпустці у звязку з вагітністю та пологами та догляду за дитиною (п.1.3 Інструкції)», як на підставу порушення пп. 164.1.1 п.164.1 ст.164 ПК, пп. 169.4.1 п. 169.4 ст. 169 ПК України, і, як наслідок, «не нарахування та не перерахування під час виплати доходів, у виді премії до Міжнародного жіночого дня - 8 березня, працівницям, які перебувають у відпустці у звязку з вагітністю та пологами та догляду за дитиною податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1 579,11 грн. в т.ч. у 2011 р. - 614, 55 грн., у 2012 р. - 617, 44 грн. та у 2013 р. - 344,12 грн., - є неправомірним та необґрунтованим, оскільки: цей дохід, премія до Міжнародного жіночого дня 8 березня, відноситься до «інших заохочувальних та компенсаційних витрат», які входять до структури заробітної плати та є складовою частиною фонду оплати праці; податкова соціальна пільга застосовується до доходу, нарахованого на користь платника податку протягом звітного податкового місяця як заробітна плата; розмір доходу не перевищує суми, що дорівнює розміру місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, помноженого на 1,4 та округленого до найближчих 10 гривень. З огляду на вище зазначені розрахунки, дохід, отриманий працівницями підприємства у виді премії у 2012, 2013 рр., не перевищує цей розмір. Також, твердження податкового органу про порушення вимог пп. 168.1.2. п. 168.1. ст.168. пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168 Податкового кодексу України ФІЛІЄЮ «ВАНТАЖНО-ТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ПАВЛОГРАДВАНТАЖТРАНС» ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» та «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» щодо не перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб у розмірі 107163,20грн. при виплаті працівникам підприємства 22.03.2013р. заробітної платті у березні 2013р., - є безпідставними, оскільки немає жодних документальних підтверджень цього факту. Відсутні докази, що кошти не були зараховані до бюджету. Позивач не погоджується з тим, що податковим органом в своїх рішеннях була застосована штрафна санкція у розмірі більше ніж 25%, вважає, що неузгоджена сума грошового зобов'язання не визначає для платника податків податкового зобов'язання, що виключає повторність, передбачену абз. 2 та 3 п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України, а відтак, при визначені контролюючим органом суми податкового зобов'язання у відповідності до абз. 1 п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України, - розмір штрафу становить 25% суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування, який вже був застосований раніше.
Ухвалою суду від 06.04.15р. адміністративний позов залишено без руху до 20.04.2015 р. для усунення недоліків, а саме: надання позивачем до канцелярії адміністративного суду документу про сплату судового збору, згідно до вимог ч.3 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням розміру судового збору, встановленого Законом України Про судовий збір.
Ухвалою суду від 14.04.2014р. відкрито провадження по справі №804/4723/15 та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 28.04.2015р.
28.04.15р. ухвалою суду провадження у справі зупинено до19.05.15р., а ухвалою суду від 19.05.15р. - поновлено.
В подальшому розгляд справи відкладався на 05.06.15р.
05.06.2015р. в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд адміністративний позов задоволити в повному обсязі.
Заслухавши представника позивача та відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного:
- п. 51.1 ст.51, п.176.2.б ст.176 Податкового кодексу України податкові розрахунки (форма 1ДФ) сум доходу (у вигляді грошових коштів, виданих під звіт), нарахованого на користь платників податку за I кв. 2011 р., I кв. 2012 р., I кв. 2013 р. до Західно-Донбаської ОДПІ надано не в повному обсязі:
- пп. 168.1.2. п.168.1. ст..168, пп. 168.4.4 п.168.4 ст.168 Податкового кодексу України несплата (неперерахування) податковим агентом податку на доходи фізичних осіб у розмірі 107 163, 20 грн. до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків;
- пп. 164.1.1 п.164.1 ст.164, пп.169.4.1 п.169.4 ст.169, п.176.2а ст.176 Податкового кодексу України донараховано податок на доходи фізичних осіб в розмірі 1579,11 грн., в т.ч.: 2011 р. 614,55 грн.; 2012 р. 617,44 грн.; 2013р. 344,12 грн.
Рішенням від 12.01.2015 р. №91/10/04-36-10-0809 (отримане 13.01.2015 р.) за результатами розгляду скарги Головним управлінням Міндоходів у Дніпропетровській області скарга №1 була залишена без задоволення, збільшено на 133098,06 грн. (106 548,65 грн. основний платіж, 26 549,47 грн. штрафна санкція) грошове зобовязання з ПДФО, визначене податковим повідомленням-рішенням від 03.11.2014 р. №.

21 січня 2015 р. позивачем була подана скарга від 21.01.2015 р. №б/н до Державної фіскальної служби України про перегляд та скасування податкового повідомлення-рішення Західно-Донбаської ОДПІ від 03.11.2014 р. №.

05 лютого 2015 р. Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" в особі філії "Вантажно-транспортне підприємство "Павлоградвантажтранс" Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" було отримано два податкових повідомлень - рішень від 02.02.2015 р. № (далі ППР №2) та № (далі ППР№3), винесені відповідачем на підставі акта перевірки від 16.10.2014 р. №237/04-10-22-01-26460940 та з урахуванням рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про результати розгляду скарги від 12.01.2015 р. №91/10/04-36-10-08-09 позивачу було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи найманих працівників податковим повідомленням рішенням від 02.02.2015 р. № на 28588,78 грн. та податковим повідомленням рішенням від 02.02.15р. № на 133954,00 грн.

16 лютого 2015 року на податкові повідомлення-рішення від 02.02.2015 р. № та № Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" в особі філії "Вантажно-транспортне підприємство "Павлоградвантажтранс" Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" була подана скарга від 16.02.2015 р. №б/н (далі Скарга №2) до Державної Фіскальної служби про перегляд та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.02.2015 р. № та № Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.

Рішенням від 13.03.2015 р. №5212/6/99-99-10-01-03-15 за результатами розгляду скарг Державною Фіскальною службою України скарги були залишені без задоволення, а податкові повідомлення-рішення 02.02.2015 р. № та № залишені без змін.

Позивач вважає, що податкові повідомлення-рішення від 03.11.2014 р. №, від 02.02.2015р. №, від 02.02.2015 р. № були винесені податковим органом в порушення положень діючого законодавства України, а тому звернувся до суду про визнання протиправними та скасування останніх.

Як вбачається з акту перевірки, відповідач зазначає про порушення позивачем пп. 164.1.1 п. 164.1 ст. 164, пп. 169.4.1 п. 169.4 ст. 169 Податкового кодексу України, відповідно до якого платником податків не нарахована та не перераховано під час виплати доходів працівникам підприємства, які перебувають у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами та для догляду за дитиною податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1 576,11грн. (2011 р. - 614,55 грн., 2012 р. - 617,44 грн. та 2013 р. - 344,12 грн.).

Судом встановлено, що за результатами розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення від 03.11.14р. №, рішенням від 12.01.2015 р. №91/10/04-36-10-0809, ГУ ДФС України в Дніпропетрвоській обалсті, вказане грошове зобов'язання було зменшено у загальному розмірі 855,94 грн. (614,55 грн. - основний платіж, 241,39 грн. - штрафні санкції).

Підставою для зменшення вказаної суми були застосовані строки давності за ст.102 ПК України. Отже, за результатами адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення від 03.11.14р. №, на думку податкової, нарахований та не перерахований під час виплати доходів працівникам підприємства, які перебувають у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами та для догляду за дитиною, податок на доходи фізичних осіб становить 961, 56 грн. (2012 р. - 617,44 грн. та 2013 р. - 344,12 грн.).

На вказану суму на підставі акту перевірки та з урахуванням рішення від 12.01.2015 р. №91/10/04-36-10-0809 ГУ ДФС у Дніпропетровській області було винесене оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 02.02.15р. №3.

Як встановлено судом, податковий орган не погоджується з застосуванням до нарахованих та виплачених доходів податкової соціальної пільги.

При цьому, згідно з положеннями п.169.4.1. Податкового кодексу України (далі ПК України) податкова соціальна пільга застосовується до доходу, нарахованого на користь платника податку протягом звітного податкового місяця як заробітна плата (інші прирівняні до неї відповідно до законодавства виплати, компенсації та винагороди), якщо його розмір не перевищує суми, що дорівнює розміру місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, помноженого на 1,4 та округленого до найближчих 10 гривень.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» №108/95-ВР від 24.03.1995 р. (далі - ЗУ №108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до цього Закону структура заробітної плати складається з:

· основної заробітної плати;

· додаткової заробітної плати;

· інших заохочувальних та компенсаційних виплат. До яких, зокрема, відносять премії за спеціальними системами і положеннями, компенсації та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Інструкція зі статистики заробітної плати, затверджена Державним Комітетом Статистики України №5 від 13.01.2004 р. (далі - Інструкція), містить основні положення щодо визначення показників оплати праці у формах державних статистичних спостережень, з метою отримання об'єктивної статистичної інформації про розміри та структуру заробітної плати.

Зокрема, в п. 1.3 Інструкції передбачено, що фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати, фонду додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Пункт 2.3 Інструкції передбачає, що до інших заохочувальних та компенсаційних виплат включають винагороди та премії, які мають одноразовий характер. До винагород та заохочень, що здійснюються раз на рік або мають одноразовий характер відносять, зокрема, одноразові заохочення, не пов'язані з конкретними результатами праці.

Отже, премія до святкування Міжнародного жіночого дня 8 березня усім працівницям ОСОБА_5 «Вантажно-транспортне підприємство «Павлоградвантажтранс» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», яка була нарахована та виплачена відповідно до розпорядження на підприємстві, відноситься до інших заохочувальних та компенсаційних виплат, які входять до структури заробітної плати та фонду оплати праці.

Пунктом 169.1.1 ПК України встановлюється, що платник податку має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного від одного роботодавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги у розмірі, що дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Як встановлено судом, у 2012 році працівницям підприємства до святкування Міжнародного жіночого дня 8 березня було нараховано та виплачено по 305 грн. кожній. У 2013 році працівницям підприємства до святкування Міжнародного жіночого дня 8 березня було нараховано та виплачено по 183,06 грн. кожній.

Прожитковий мінімум у 2012 році відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України у 2012 році» дорівнював: з 1 січня - 1017 грн.

Отже, податкова соціальна пільга у 2012 р. складала: з 1 січня - 508, 50 грн.

Граничний розмір доходу, який дає право на отримання податкової соціальної пільги у період с 1 січня 2012 року складав - 1 420 грн.

Як вже вказувалось раніше, премія до святкування Міжнародного жіночого дня 8 березня відноситься до «Інших заохочувальних та компенсаційних витрат», які входять до структури заробітної плати та відносяться до фонду оплати праці, а також її розмір у 2012році, згідно з розпорядженням підприємства складав 305 грн., а отже не перевищував, встановлений законодавством ліміту 1 420 грн.

Таким чином, позивачем у даному випадку, була вірно застосована податкова соціальна пільга у 2012 році до працівниць підприємства (платників податків).

Прожитковий мінімум у 2013 році відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України у 2012 році» дорівнював: з 1 січня -1108 грн.

Отже, податкова соціальна пільга у 2012 р. складала: з 1 січня - 554 грн.

Граничний розмір доходу, який дає право на отримання податкової соціальної пільги у період с 1 січня 2013 року складав - 1 550 грн.

Аналогічно, премія до святкування Міжнародного жіночого дня 8 березня відноситься до «Інших заохочувальних та компенсаційних витрати», які входять до структури заробітної плати та відносяться до фонду оплати праці, а також її розмір у 2013 році, згідно з розпорядженням підприємства складав 183,06 грн., а отже не перевищував, встановлений законодавством ліміт у 1 550 грн., відповідно платником податків у цьому випадку, була вірно застосована податкова соціальна пільга у 2013 році до працівників підприємства (платників податків).

Враховуючи вищевикладене, посилання податкового органу на те, що при визначенні фонду оплати праці штатних працівників із загальної суми фонду оплати праці також виключаються суми нараховані працівникам, які перебувають у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами та догляду за дитиною (п.1.3 Інструкції), та не нарахування та не перерахування під час виплати доходів у виді премії до Міжнародного жіночого дня - 8 березня, працівницям, які перебувають у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами та догляду за дитиною, податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1 579,11 грн. в т.ч. у 2011 р. - 614, 55 грн., у 2012 р. - 617, 44 грн. та у 2013 р. - 344,12 грн. є неправомірним та необґрунтованим, оскільки:

- цей дохід, премія до Міжнародного жіночого дня 8 березня, як вже зазначалось, відноситься до «інших заохочувальних та компенсаційних витрат», які входять до структури заробітної плати та є складовою частиною фонду оплати праці;

- податкова соціальна пільга застосовується до доходу, нарахованого на користь платника податку протягом звітного податкового місяця як заробітна плата;

- розмір доходу не перевищує суми, що дорівнює розміру місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, помноженого на 1,4 та округленого до найближчих 10 гривень. З огляду на вище зазначені розрахунки, дохід, отриманий працівницями підприємства у виді премії у 2012, 2013 рр. не перевищує цей розмір.

Окрім того, у п.1.5. Інструкції зазначено про виключення із загальної суми фонду оплати праці сум, які нараховані працівникам, перебуваючих у відпустці у зв'язку з вагітністю, пологами та доглядом за дитиною. До сум, які виключаються із фонду оплати праці та виплачуються працівникам перебуваючих у відпустці у зв'язку з вагітністю, пологами та доглядом за дитиною із фонду державного соціального страхування, відносяться: допомога по вагітності та пологах, допомога при народженні дитини, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - вказаний перелік є вичерпним. А отже, премія, виплачена цим категоріям працівникам підприємства, як «інша заохочувальна та компенсаційна виплата», розглядається як складова структури заробітної плати та відноситься до фонду оплати праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення Європейського суду з прав людини є обов'язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «ОСОБА_6 проти України» від 08.11.2005р. за заявою громадянина України ОСОБА_6, відповідно до якої заявник скаржився, що відмова виплатити йому надбавки, на які він мав право відповідно до законодавства за період з 1997р. до 1999р., становигг. порушення його майнових прав відповідно до ст.1 Протоколу N 1 до Конвенції: «Суд повторює, що поняття "власності", яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу N 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як "майнові права", і, таким чином, як "власність" в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу N1 (див. Broniowski v. Poland, N 31443/96, пар. 98).

Оскільки, премія працівників підприємства, входить до структури заробітної плати, як «інші заохочувальні та компенсаційні виплати» та включається до фонду оплати праці й є правом власності працівників підприємства, отже ніхто не може бути позбавлен свого права на володіння, користування та розпорядження надлежащим йому майном відповідно до Протоколу№1 до Конвенції. Платником податку згідно з положеннями чинного законодавства було вірно застосована податкова соціальна пільга.

Отже, позивачем не було порушено норм податкового законодавства, правомірно була застосована податкова соціальна пільга та, згідно з розміром якої й розміром отриманого доходу, виплаченого працівникам підприємства у якості премії до 8 березня у 2012, 2013 рр., податок на доходи фізичних осіб не мав нараховуватись (перераховуватись).

Щодо твердження відповідача про неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб у розмірі 10716,20 грн. при виплаті працівникам підприємства 22.03.2013 р. заробітної плати у березні 2013 р., на підставі чого були донараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 26 790,80 грн., що, на думку податкового органу, є порушення вимог пп. 168.1.2. п. 168.1. ст.168. пп. 168.4.4 п. 168.4 ст.168 Податкового кодексу, за що передбачена відповідальність відповідно до ст. 127 Податкового кодексу України, то слід зазначити щодо права юридичної особи сплачувати податок за філію.

За результатами розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення від 03.11.14р, рішенням від 12.01.2015 р. №91/10/04-36-10-0809 ГУ ДФС у Дніпропетровській області збільшений основний платіж грошового зобов'язання на 106548,65 (107163,20 грн. - 614,55 грн.).

Можливість створення філій та представництв (відділень та інших відособлених підрозділів), юридичними особами передбачена положеннями законодавства України.

ОСОБА_5 являють собою відокремлені підрозділи юридичної особи, що виступають від імені цієї юридичної особи за дорученням, яке видається їх керівникам (ч. 2 ст. 31 ЦК України).

ОСОБА_5, що розташовані поза місцем знаходження юридичної особи не мають прав юридичної особи, отже, вони не вправі від свого імені здійснювати ті чи інші дії, а можуть це робити тільки від імені юридичної особи, що їх створила. Юридична особа наділяє їх майном, яке необхідне для здійснення ними діяльності. При цьому майно відображається не на самостійному, а на окремому балансі, оскільки філії та інші відокремлені підрозділи не є юридичними особами, довіреність видається не відокремленому підрозділу, а конкретній фізичній особі, як правило, директору філії. Окрім того, філії не наділені одним із таких ознак правосуб'єктності юридичної особу як деліктоздатність, тобто здатність нести юридичну відповідальність за шкоду, заподіяну її протиправними діями. Деліктоздатність юридичних осіб, виражається в тому, що юридична особа відповідає за своїми обов'язками належним йому на праві власності (закріпленим за ним) майном.

Окрім того, платником податку може бути тільки особа, яка наділена податковою правосуб'єктністю. Зміст податкової правосуб'єктності визначається виходячи з: податкової правоздатності; податкової дієздатності; податкової деліктоздатності.

Таким чином, юридична особа, видаючи довіреність та виступаючи в цьому випадку особою, яку представляють, уповноважує представника - керівника філії - здійснювати угоди та інші юридичні дії від імені юридичної особи. ОСОБА_5 ніяких дій від свого імені здійснювати права не має.

Згідно з Положеннями про філію та Статутом ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ», ОСОБА_5 не є юридичною особою, представляє інтереси ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ», не має власних рахунків, користується майном, яким наділило її товариство, та не несе відповідальність.

ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», як головне підприємство (юридична особа), сплатило податок з доходів найманих працівників, заробітної плати за березень 2013р., про що свідчать платіжне доручення №№ 186318 та 186319 від 22.03.14р., наявне в метеріалах справи

В цих платіжних дорученнях в графі призначення платежу зазначено, що платіж сплачений від імені філії ПТУ - скорочена назва підприємства позивача, до місцевого бюджету.

Щодо встановлених податковим органом порушень пп. 168.1.2. п. 168.1. ст.168. пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168 Податкового кодексу України філією "Вантажно-транспортне підприємство "Павлоградвантажтранс" Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про не перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб у розмірі 107163,20грн. при виплаті працівникам підприємства 22.03.2013р. заробітної платті у березні 2013р., то такі є безпідставними, оскільки відповідачем не надано до суду жодних документальних підтверджень цього факту. Відсутні й докази, що кошти не були зараховані до бюджету.

Посилання податкового органу на данні картки особового рахунку за формою №15 суд не бере до уваги , оскільки вказана картка є внутрішнім документом податкового органу, підприємство (платник податку) не заповнює даний документ. Відповідальності за її неправильне заповнення - не передбачена.

У п. 168.1.2 ст.168 Податкового кодексу України мова йдеться про те, що податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

22.03.2014 р. банк прийняв платіжні документи на виплату заробітної плати працівникам Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" в особі філії "Вантажно-транспортне підприємство "Павлоградвантажтранс" Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" та провів усі належні банківські операції. Банком було прийнято платіжні доручення на сплату податку на доходи фізичних осіб до бюджету від ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» за призначенням платежу: «сплата податку з доходів найманих працівників з зарплати за березень 2013 р. ПТУ (скорочена назва ОСОБА_5 ««ВАНТАЖНО-ТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ПАВЛОГРАДВАНТАЖТРАНС» ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ»).

Згідно з абзац. 2 п.1 Положення про єдиний казначейський рахунок, затвердженого наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 N122, єдиний казначейський рахунок (далі - ЄКР) - це консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.

Відповідно до ч.5 ст. 45 Бюджетного кодексу України податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Отже, виходячи з зазначених вище правових норм, сплата податку на доходи фізичних осіб за березень 2013 року платником податку була здійснена своєчасно, а саме - 22 березня 2013 року.

Також, судом встановлено, що податковим органом, в своїх рішеннях була застосована штрафна санкція у розмірі більше ніж 25%.

Відповідно до ст. 111 Податкового кодексу України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна.

Нормами п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України передбачено, що не нарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються, коли не нарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб самостійно виявляється податковим агентом при проведенні перерахунку цього податку, передбаченого пунктом 169.4 статті 169 цього Кодексу, та виправляється в наступних податкових періодах протягом податкового (звітного) року згідно з нормами цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.39 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, визначено, що грошове зобов'язання Платника податків це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Як зазначено в абз. 4 п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Податковою не врахований той факт, що платник податків не відповідальний за нараховані грошові зобов'язанні за раніше винесеними податковими повідомленнями- рішеннями, оскільки вони були оскарженні і на даний час є неузгоджені.

В такому разі відсутня відповідальність позивача, оскільки рішення ОДПІ про нарахування сум грошового зобов'язання за результатами податкової перевірки оскаржується в судовому порядку і в діях позивача відсутня протиправність, що виключає вчинення їм податкового правопорушення за змістом п. 109.1 ст. 109 Податкового кодексу України.

Отже, неузгоджена сума грошового зобов'язання не визначає для платника податків податкового зобов'язання, що виключає повторність, передбачену абз. 2 та 3 п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України, а відтак, при визначені ОДПІ суми податкового зобов'язання у відповідності до абз. 1 п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України, - розмір штрафу становить 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування, який вже був застосований раніше.

За таких обставин, відповідач своїми діями встановлює для підприємства додаткові обмеження, не передбачені Податковим кодексом України, при донарахуванні податку з доходів фізичних осіб, що не відповідає повноваженням ОДПІ, передбаченим Податковим кодексом України, та суперечить вимогам ст. 19 ч. 2 Конституції України, яка зобов'язує органи державної влади, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав належних доказів та не довів обґрунтованості визначення податкових зобов'язань та правомірності прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, в свою чергу позивач, про що свідчать матеріали справи, належним чином сплатив до бюджету податок з доходів фізичних осіб при виплаті працівникам заробітної плати, правомірно нарахував премії працівникам та застосував податкову соціальну пільгу працівницям, які перебувають у відпустці у звязку з вагітністю та пологами та по догляду за дитиною, тому у суду є підстави вважати незаконними та такими, що підлягають скасуванню оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 02.02.15р. №3, № та від 03.11.14р. №.

Згідно з ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 158-163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" в особі філії "Вантажно-транспортне підприємство "Павлоградвантажтранс" Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задоволити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.11.14р. №, винесене Західно-Донбаською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області;

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.02.15р. №3, винесене обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області;

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.02.15р. №, винесені Західно-Донбаською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області;

Стягнути з державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" в особі філії "Вантажно-транспортне підприємство "Павлоградвантажтранс" Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" () судові витрати в сумі 383грн.98коп. (триста вісімдесят три грн. 98 коп.) сплаченого згідно платіжного доручення від 01.04.2015р. за №342037.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 09 червня 2015 року

Суддя ОСОБА_1