Справа № 802/1609/15-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 липня 2015 р. Справа № 802/1609/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Руслани Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Череватої Алли Юріївни

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

до: державного підприємства "Барський спиртовий комбінат"

про: стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі Жмеринська ОДПІ) до Державного підприємства «Барський спиртовий комбінат» (далі ДП «Барський спиртовий комбінат») про стягнення податкового боргу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за ДП "Барський спиртовий комбінат" рахується узгоджена заборгованість зі сплати податку за землю в сумі 113099,69 грн., яка станом на момент звернення до суду з позовом не сплачена.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову з підстав, що викладені в письмових запереченнях, які долученя до матеріалів справи (а.с. 39).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд зясував наступне.

Державне підприємство "Барський спиртовий комбінат" зареєстроване за ідентифікаційним кодом 00376372, за адресою вул. Б. Хмельницького, 34, м. Бар, Барський район, Вінницька область.

Згідно з п.п.14.1.147 п.14.1 ст. 14 ПК України, плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Положення п.36.1 ст. 36 ПК України передбачають, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з п.46.1 ст. 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

У відповідності до п.57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто, одним із обов'язків платника податків є сплата грошового зобов'язання самостійно визначеного у податковій декларації.

Платниками податку у відповідності до п.269.1 ст.269 ПК України, є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з п.286.2 ст. 286 ПК України, платники плати за землю самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Як свідчать матеріали справи на виконання встановленого обов'язку відповідачем до податкового органу подано наступні податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності): № від 28.01.2014 р. (а. с. 10-11) за якою сума податку з жовтня по грудень 2014 р. становить 22764,30 грн.; № від 19.02.2015 р. (а. с. 15-17), згідно з якою сума податку з січня по березень 2015р. становить 34438,53 грн.; за рахунок уточнюючого розрахунку № від 12.03.2015 р. (а. с. 18-20) відповідачем скориговано нараховану суму щомісячно за січень-березень 2015 р. на суму зменшення 2001,43 грн., в результаті чого загальна сума заборгованості по вказаній декларації склала 28434,24 грн.; № від 28.01.2014 р. (а. с. 27-28), зя якою сума податку з жовтня по листопад 2014 р. становить 27462,62 грн.; № від 20.02.2015 р. (а. с. 24-25), сума податку за якою складає з січня по березень 2015 р. 34438,53 грн. Таким чином, загальна сума самостійно визначеного грошового зобов'язання становить 113099,69 грн. (а. с. 10-28).

Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою що передбачає п. 287.1 ст. 287 ПК України.

За приписами п.287.3 ст.287 ПК України, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, судом враховано той факт, що в своїх поясненнях представник відповідача не заперечував щодо наявної заборгованості в сумі 113099,69 грн., у відповідності до зазначених вище податкових декларацій.

Судом також встановлено, що стосовно відповідача податковим органом винесено першу податкову вимогу форми "Ю1" від 22.11.2007р. № 1/48 на суму 25 428,72 грн. та другу податкову вимогу форми "Ю2" від 24.12.2007р. за № 2/13 на суму 114 398,43 грн. (а. с. 29-30).

Податкова заборгованість у встановлені законодавством строки сплачена не була, податкові вимоги про сплату боргу не оскаржені.

Порядок стягнення податкового боргу платника податків, крім вфізичних осіб, регулюється статтями 95-99 Податкового кодексу України.

Право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги.

За правилами пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України порядок надіслання платникові податків податкової вимоги є тотожним порядку надіслання податкового повідомлення-рішення. Разом з тим, відповідно до пункту цієї ж статті Кодексу у разі коли у платника податків, якому надіслено (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

В силу вимог підпункту 60.1.1 п. 60.1 ст. 60 названого Кодексу податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо, зокрема сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення. Отже, надіслана платникові податків податкова вимога на податковий борг, що не погашений, не втрачає своєї правової дії. Відтак, податкові вимоги від 22.11.2007р. та від 24.12.2007р. ніким не оскарженні та є чинними.

За наведених оставин, суд відхиляє заперечення відповідача щодо порушення податковим органом процедури надіслання податкової вимоги, оскільки чинним податковим законодавством України не передбачено необхідності повторного відправлення платнику податків вимогу на суму збільшення.

В силу п. 95.3. ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Щодо позовної вимоги про стягнення суми податкового боргу за рахунок готівки, що належить відповідачу, то суд дійшов до наступного висновку.

Згідно п. 95.4 ст. 95 Податкового кодексу контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Вищевказаною правовою нормою визначено право податкового органу на підставі рішення суду стягувати кошти у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить боржнику, у випадку відсутності коштів на рахунках у банках обслуговуючого такого платника податків. Крім того, стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, та не потребує додатково рішення суду.

Таким чином, дослідивши надані до суду докази та матеріали в розрізі норм КАС України, надавши їм юридичну оцінку, суд приходить до висновку, що вказаний адміністративний позов щодо стягнення з платника податків податкового боргу з розрахункових рахунків, у банках, які його обслуговують, слід задовольнити.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.ст. 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 94 КАС України, відповідно до якої у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються, судові витрати у цій справі стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з розрахункових рахунків Державного підприємства "Барський спиртовий комбінат" (ідентифікаційний код 00376372, вул. Б. Хмельницького, 34, м. Бар, Барський район, Вінницької області), у банках, які його обслуговують, на користь Державного бюджету податковий борг у розмірі 113099 грн. (сто тринадцять тисяч дев"яносто дев"ять гривень) 69 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя ./підпис/. ОСОБА_3

Копія вірна.

Суддя:

Секретар: