Справа № К-4729/09-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2010-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" січня 2010 р. м. Київ К-4729/09

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого-судді:ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
ОСОБА_4,
ОСОБА_5,-

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_6 до Управління Пенсійного фонду (далі-УПФ) України в Ленінському районі міста Луганська про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання виплатити підвищення до пенсії, за касаційною скаргою УПФ України в Ленінському районі міста Луганська на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2008 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від

23 грудня 2008 року, -

встановив:

У липні 2008 року ОСОБА_6 звернулася в суд із позовом до УПФ України в Ленінському районі міста Луганська про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання виплатити підвищення до пенсії. Свої вимоги мотивувала тим, що вона відноситься до категорії «діти війни»і відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»має право на щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Оскільки належне підвищення до пенсії їй не виплачувалось, просила зобовязати відповідача здійснити відповідні перерахунки за липень-грудень 2007 року в розмірі 735,30грн.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 08.10.2008р., залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23.12.2008р., позов ОСОБА_6 задоволено. Визнано незаконною бездіяльність УПФ України в Ленінському районі міста Луганська з невиплати підвищення до пенсії ОСОБА_6 в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. Зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_6 в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, з 09.07.2007р. по 31.12.2007р.

У касаційній скарзі УПФ України в Ленінському районі міста Луганська, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову за необґрунтованістю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.06.2009р. касаційна скарга прийнята до провадження суду, по ній відкрито касаційне провадження.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Судами встановлено, що позивач ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною війни в розумінні ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»№2195-IV від 18.11.2004р. і має право на державну соціальну підтримку, зокрема, відповідно до ст.6 цього Закону - на підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Згідно з п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинено на 2007 рік дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст.111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Статтею 111 Закону України «Про Державний бюджет України на

2007 рік»встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007р. визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»щодо зупинення дії ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням статті 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»та положення статті 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Зазначене рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене, крім того, воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що з ухваленням Конституційним Судом України №6-рп/2007 від 09.07.2007р. рішення, яким визнано неконституційним положення п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»щодо зупинення на 2007 рік дії ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»ці правові норми втрачають чинність і не підлягають застосуванню. А тому, відповідач повинен був нараховувати та виплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Оскільки дія Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»закінчується 31.12.2007р., то й перерахунок та виплата доплати повинні проводитися до зазначеної дати.

УПФ України в Ленінському районі міста Луганська вимоги своєї касаційної скарги про скасування ухвалених у справі рішень мотивувало невизначеністю на законодавчому рівні органу, на який покладено обовязок з виплати підвищення до пенсії дітям війни, та відсутністю коштів для забезпечення таких виплат, оскільки фінансове забезпечення державних соціальних гарантій дітей війни здійснюється за рахунок Державного бюджету, а Пенсійний фонд України є державним цільовим фондом, його кошти не повинні витрачатися на доплати до пенсій дітям війни, а тому вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Такі доводи наведені відповідачем колегія суддів вважає непереконливими з огляду на наступне.

Пенсійний фонд України діє на підставі Положення «Про Пенсійний фонд України», затвердженого Указом Президента України №121/2001 від 01.03.2001р., і здійснює свої повноваження через створені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсій приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Отже, обовязок щодо нарахування та виплати підвищення до пенсії позивачу, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», покладається на відповідне територіальне управління Пенсійного фонду України за його місцем проживання, яким в даному випадку є УПФ України в Ленінському районі міста Луганська.

Висновок щодо необхідності здійснення виплат дітям війни саме органами Пенсійного фонду України підтверджується, зокрема, положеннями ст.88 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якою встановлено, що в разі недостатності виділених із Державного бюджету України коштів за бюджетними програмами, пов'язаними з розмежуванням джерел виплати пенсій між Державним бюджетом України та Пенсійним фондом України, пенсії, визначені законодавством для відповідних категорій громадян, виплачуються у повному обсязі за рахунок власних надходжень Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Отже, правильними є висновки судів попередніх інстанцій щодо не взяття до уваги доводи відповідача про неврегульованість механізму реалізації положень ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та положень ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком.

Статтею 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»було встановлено розмір прожиткового мінімуму, який суди попередніх інстанцій застосовували під час перевірки законності дій відповідача щодо нарахування підвищення до пенсії.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів та встановлених обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Луганська залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2008 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2008 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена за винятковими обставинами лише у випадках, з підстав, у строки та в порядку, які визначені ст.ст.235-239 КАС України.

С у д д і : (підписи)