Справа № 826/13484/13-а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року м. Київ К/800/3828/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Мороза В.Ф.,

Логвиненко А.О.

Донця О.Є.

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про повернення коштів,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про повернення коштів у розмірі 87 201 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.10.2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2013 року в позові відмовлено.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_3 звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 25 лютого 2013 року позивачем до Київської регіональної митниці, подано МД № 100290002/2013/402049, з якою для цілей митного оформлення із застосуванням пільг, позивачем надано, крім іншого: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу DV323751 від 29 листопада 2010 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ZBI116799669 від 13 лютого 2013 року, рахунок-фактура (інвойс) № 2217-630879 від 13 лютого 2013 року, некласифікований зовнішньоекономічний договір (контракт) від 12.02.2013 р. (замовлення) № 03217GL019, а також інші визначені в МД документи, зокрема, наказ МЗС України від 25.08.2009 р. № 2081-ос про відрядження, наказ від 05.02.2013 р. № 282-ос, довідка про підтвердження суми, що виплачена позивачу. Код товару згідно цієї МД - 87032390.

25.02.2013 року відповідачем прийнято Картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів за № 100290002/2013/00030. Причиною відмови визначено: подані документи до митного оформлення не надають права на здійснення митного оформлення транспортного засобу із звільненням від оподаткування митними платежами згідно п. 11 ч. 10. ст. 374 МК України.

26 лютого 2013 року позивачем подано нову МД від № 100290002/2013/40251, а також заяву від 26 лютого 2013 року, в якій позивач, крім іншого, зазначив про надання договору купівлі-продажу від 12 лютого 2013 року та інвойсу від 12 грудня 2013 року.

За квитанцією № 28/28 від 25.02.2013 р. позивачем сплачено на депозитний рахунок митниці 87201 грн. з призначенням платежу - передплата митних платежів (в тому числі, до бюджету: мито 16 304,72 грн. (вид платежу 121), акциз 29 187,97 грн. (вид платежу 185), ПДВ 41 707,97 грн. (вид платежу 128).

У зв'язку з проведенням митного оформлення та сплатою платежів, митницею оформлено посвідчення про реєстрацію транспортного засобу серії KV № 0000476 від 26 лютого 2013 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суди попередніх інстанцій виходили з відсутності передбачених законом підстав для повернення сплачених позивачем митних платежів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

За змістом частини третьої статті 256, статей 24 та 29 Митного кодексу України рішення про відмову у митному оформленні може бути оскаржено.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем не оскаржувалася картка відмови (рішення), відповідно до якої йому відмовлено у митному оформленні товару та у зв'язку з прийняттям якої позивач подав нову МД та сплатив митні платежі, а тому обґрунтованими є доводи судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для висновку про надмірну сплату позивачем митних платежів за новою МД.

Пунктом 43.1. статті 43 ПК України передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та ст. 301 МК України.

Відповідно до пункту 43.3. статті 43 ПК України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Згідно пункту 43.5. статті 43 ПК України контролюючий орган, яким в даному випадку відповідно до пункту 41.1. статті 41 ПК України є митниця, не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику.

Позивач звернувся з позовом про повернення коштів до Київської регіональної митниці, водночас рішення митного органу не оскаржив. При цьому вищезазначеними нормами не передбачено повернення коштів за рахунок митного органу.

Відповідно до п. 11 ч. 10 ст. 374 МК України при ввезенні (пересиланні) на митну територію України громадянами звільняються від оподаткування митними платежами товари, що класифікуються в одній із товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД (у кількості однієї одиниці за кожною товарною позицією), що ввозяться працівниками дипломатичної служби, які перебували за кордоном у довготермінових відрядженнях або проходили дипломатичну службу строком не менше одного року та повертаються в Україну, за умови, що: працівник дипломатичної служби є власником цих товарів; товари були придбані працівником дипломатичної служби в межах строку відрядження або проходження дипломатичної служби, що підтверджується відповідним наказом Міністерства закордонних справ України; сукупна вартість товарів не перевищує 50 відсотків від суми, що виплачується працівнику дипломатичної служби у зв'язку з перебуванням у довготерміновому відрядженні або проходженням дипломатичної служби за кордоном та підтверджується документами в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач на час придбання транспортного засобу знаходився у відпустці без збереження заробітної плати, який не є періодом відрядження або проходження дипломатичної служби.

Таким чином судова колегія погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відмову в позові, тоді як доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що судами допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, що мають наслідком скасування оскаржуваних рішень.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230 КАС України,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець