Справа № 405/2661/15-а
Суддя: Іванова Л. А.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/2661/15-а
Провадження №2-а/405/136/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді: Іванової Л.А.

при секретарі: Береді Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора ДПС взводу ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. На обґрунтування позову зазначив, що 05.04.2015 року відповідачем відносно нього винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 249196 за порушення вимог п. 16.2 ПДР України, відповідно до якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Вважає, що відповідачем при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення були порушені вимоги ст. ст. 245, 280, 283-284 КУпАП, постанова не відповідає обставинам справи, є незаконною та необ'єктивною, в зв'язку з чим просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 249196 від 05.04.2015 року.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи належним чином повідомлений, надав заяву за вх. № 14607 від 28 травня 2015 року, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові, просив позов задовольнити.

Відповідач інспектор ДПС взводу ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи належним чином повідомлений, надав письмові заперечення проти позову, в яких вказав, що 05.04.2015 під час нагляду за дорожнім рухом згідно плану-розстановки сил та засобів взводу ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда на маршруті патрулювання по вул. В.Перспективна в м. Кіровограді, приблизно о 14 год. 28 хв. ним було зафіксовано порушення ПДР України водієм автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1, зокрема, пункту 16.2 ПДР України, а саме: не надання дороги пішоходу, який переходив проїзну частину, на яку водій повертав. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за їх безпідставністю, постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 249196 від 05.04.2015 року залишити без змін.

Зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, враховуючи письмові заперечення проти позову, дослідивши письмові та речові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05 квітня 2015 року інспектором ДПС взводу ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 № 790355 за порушення п. 16.2 ПДР України відносно ОСОБА_1 та в подальшому на підставі складеного протоколу про адміністративне правопорушення винесено постанову серії ПС2 № 249196 в справі про адміністративне правопорушення, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Постанова мотивована тим, що 05 квітня 2015 року о 14 год. 28 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Кіровограді по вул. В.Перспективна та повертаючи ліворуч на пров. Василівський не надав дороги пішоходу, що рухався по пішохідному переходу, чим порушив п. 16.2 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Правомірність прийнятого суб'єктом владних повноважень рішення оскаржується позивачем.

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" № 3353-II від 30.06.1993 року учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Зазначене кореспондується і з п. 1.3 Правил дорожнього руху України, за яким учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.16.2 ПДР України на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Вимога зазначеного пункту ПДР України встановлює пріоритетне право пішоходів на перехід проїзної частини (на регульованих перехрестях тільки на сигнал світлофору чи регулювальника, що дозволяє рух) відносно всіх транспортних засобів які виконують поворот праворуч або ліворуч. Транспортні засоби повинні проїжджати пішохідні переходи відповідно до вимог розділу 18 Правил дорожнього руху.

Згідно з п. 18.1 ПДР України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходяться пішоходи, повинен зменшити швидкість, а при необхідності зупинитися, щоб надати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода або небезпека.

Відповідно до п. 18.2 Правил дорожнього руху, на регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофора чи регулювальника, що дозволяє рух транспортним засобам, водій повинен дати дорогу пішоходам, які закінчують перехід проїзної частини відповідного напрямку руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Вимога цього пункту стосується водіїв, які починають рух перед пішохідним переходом (на перехресті чи поза ним) на дозволяючий сигнал світлофору чи регулювальника, та тих водіїв, які під'їжджають до пішохідного переходу при включенні дозволяючого сигналу світлофору чи подачі такого сигналу регулювальником. Ці водії повинні надати можливість пішоходам, які не встигли закінчити перехід проїзної частини та які знаходяться на їх напрямку руху, закінчити перехід проїзної частини цього напрямку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Обставини порушення позивачем ОСОБА_1 п. 16.2 ПДР України підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 790355 від 05.04.2015 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та який позивачу ОСОБА_1 було надано для ознайомлення та дачі письмових пояснень по суті, при цьому позивач був ознайомлений зі змістом ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, про що свідчить його особистий підпис у протоколі, та, крім того, наданим відповідачем відеозаписом від 05.04.2015 року, долученим до матеріалів справи в якості речового доказу, з якого вбачається, що позивач, керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. В.Перспективній в м. Кіровограді при повороті на пров. Василівський не надав переваги у русі пішоходу, на пішохідному переході, чим спростовані твердження позивача про те, що при проїзді перехрестя пішохід знаходився на великій відстані від пішохідного переходу.

При цьому, суд вважає зазначений доказ, наданий відповідачем належним та допустимим, оскільки фіксація вказаного правопорушення не потребує зняття спеціальних метрологічних даних: швидкості, довжини, відстані та іншого, а відтак вона (фіксація) можлива без застосування спеціальної вимірювальної техніки, тобто шляхом простого фіксування обставин та подій на ділянці дороги існуючими фото, кіно і відеокамерами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, і які не вимагають проведення їх метрологічної перевірки та сертифікації.

Крім того, згідно з п.7.6. Наказу МВС України №111 від 27.03.2009 року «Про затвердження інструкції з питань діяльності підрозділів ДПС Державтоінспекції МВС», працівники підрозділів ДПС мають право використовувати технічні засоби та технічні прилади для виявлення та фіксації порушень ПДР. Отримані фактичні дані направляти за належністю чи використовувати при складанні адміністративних матеріалів.

Отже, твердження позивача про відсутність належних доказів, які б вказували на вчинення ним адміністративного правопорушення, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду справи, та є таким, що суперечить іншим матеріалам справи.

Таким чином, на підставі вищенаведеного, оцінюючи надані сторонами в підтвердження та заперечення позову докази в їх сукупності, враховуючи, що обставини скоєння правопорушення ОСОБА_1 під час судового розгляду справи не спростовані, доказів неправомірності дій відповідача при винесені постанови в справі про адміністративне правопорушення під час судового розгляду не здобуто, суд приходить до висновку, що посилання позивача на протиправність дій інспектора ДПС взводу ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда ОСОБА_2 при складанні протоколу та винесенні постанови не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються встановленими в судовому засіданні обставинами, письмовими та речовими доказами, з яких встановлено, що суб'єкт владних повноважень - інспектор ДПС взводу ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда ОСОБА_2 діяв в межах своїх повноважень, а постанова винесена останнім в межах компетенції та на підставі діючих норм КУпАП, є законною та обґрунтованою, не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача, стягнення накладено в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, а відтак відсутні належні правові підстави для її скасування, у зв'язку з чим, постанову серії ПС2 № 249196 від 05.04.2015 року слід залишити без змін, а в задоволенні позову позивачу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 69, 71, 158-163, 167, 185-186 Кодексу адміністративного судочинства України, ч. 2 ст. 122, ст.ст. 251, 254, 256,283, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №106 від 10 жовтня 2001 року, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 249196 в справі про адміністративне правопорушення від 05 квітня 2015 року - відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова