Справа № 2а-4563/12/1470
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Київ К/800/65524/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Головчук С.В.,

Черпака Ю.К.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 1 березня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2013 року у справі за позовом Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до публічного акціонерного товариства "Чорноморський суднобудівний завод" про стягнення недоплачених адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення терміну сплати санкції, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 року Миколаївське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Чорноморський суднобудівний завод" про стягнення недоплачених адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення терміну сплати санкції.

Позивач просив суд стягнути із публічного акціонерного товариства "Чорноморський суднобудівний завод" кошти у сумі 260906,28 грн., з яких: адміністративно-господарські санкції за 2011 рік у розмірі 254096,40 грн., та пеня за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій за 2011 рік у розмірі 6809,88 грн.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 1 березня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2013 року апеляційна скарга позивача залишена без задоволення, рішення першої інстанції - без змін.

Не погоджуючись із судовими рішеннями першої та апеляційної інстанції позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судами неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених ст. 220 КАС України, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 18-1 «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Відповідно до статті 19 «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Частина 4 статті 20 Закону України «Про зайнятість населення» передбачає, що підприємства, установи і організації незалежно від форми власності реєструються у місцевих центрах зайнятості за їх місцезнаходженням як платники збору до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, щомісяця подають цим центрам адміністративні дані у повному обсязі про наявність вільних робочих місць (вакансій), у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів.

Форма звітності та інструкції щодо їх заповнення затверджені наказом Міністерства праці та соціальної політики України, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21 грудня 2005 року за №1534/11814, й відповідно до загальних положень Інструкції щодо заповнення форми звітності №3-ПН «Звіт про наявність вакансій» підприємства, установи й організації, їх структурні підрозділи та філії незалежно від форми власності та господарювання повинні за наявності вакансій у повному обсязі подавати інформацію про наявність вільних робочих місць (вакансій) центрам зайнятості за місцем їх реєстрації як платника страхових внесків.

Відповідно до статті 20 Закону «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Судами встановлено, що згідно листа Заводського районного центру зайнятості № 04-373/13 від 8 травня 2012 року з додатками копій звітів за формою № З-ПН за 2011 рік відповідач подавав звіти про наявність вакансій за формою № З-ПН щомісячно протягом 2011 року. За вищезазначений період особи з обмеженими фізичними можливостями, які б мали освіту або досвід за даними робітничими професіями на обліку у Заводському районному центрі зайнятості не перебували, окрім ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які були направлені до відповідача, однак у подальшому відмовилися від працевлаштування.

Отже, відповідачем було вжито передбачених законодавством заходів, як щодо створення робочого місця, так і для працевлаштування інвалідів, й не з його вини інваліди працевлаштовані не були; до того ж, виходячи з наведених вище приписів Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатись пошуком інвалідів для працевлаштування.

Враховуючи те, що посилання позивача в касаційній скарзі на порушення судами норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження при розгляді даної справи, а судами повно та всебічно перевірені надані сторонами докази, дана їм належна оцінка у рішеннях, які належним чином мотивовані і за своїм змістом та формою відповідають вимогам матеріального та процесуального закону, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 1 березня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2013 року у справі за позовом Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до публічного акціонерного товариства "Чорноморський суднобудівний завод" про стягнення недоплачених адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення терміну сплати санкції - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.В. Ліпський

Судді: С.В. Головчук

Ю.К. Черпак