Справа № 495/2410/15-а
Суддя: Гайда-Герасименко О. Д.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/2410/15-а
ПОСТАНоВА

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

08 липня 2015 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої - судді Гайда-Герасименко О.Д.,

при секретарі Завацькій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Білгород-Дністровському справу за адміністративним позовом будівельно-виробничої фірми «Дністер» до Затоківської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог фізична особа підприємець ОСОБА_1 про визнання рішення Затоківської селищної ради незаконним та протиправним,

В С Т А Н О В И В:

Будівельно-виробнича фірма «Дністер» звернулась до суду з позовною заявою до Затоківської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог фізична особа підприємець ОСОБА_1 про визнання рішення Затоківської селищної ради незаконним та протиправним.

В судове засідання представник позивача не зявилась, але надала заяву згідно якої просила справу слухати в її відсутність та фіксації технічними засобами, вимоги адміністративного позову підтримує в повному обсязі та просила задовольнити.

В судове засідання представник Затоківської селищної ради не зявився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

В судове засідання третя особа ОСОБА_1 не зявилась, була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі, що підтверджується розпискою.

Згідно ч.1 ст.41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши, дослідивши матеріали справи та докази, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню по наступним підставам.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Затоківської селищної ради від 25.06.2010 року позивачу БВФ «Дністер» належить 62/100 частки бази відпочинку «Сонячний беріг», що розташована за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, смт.Затока, вул.Приморська 96-д. Вказана частка складається з адміністративної будівлі - літ.«Ш», будинку відпочинку - літ.«1Ч», будинку відпочинку - літ.«1Щ», літнього кафе-бару - літ.«1Ц», будинку відпочинку - літ.«1Ш».

Рішенням Затоківської селищної ради від 05.07.2013 року за №1349 «Про надання дозволу БВФ «Дністер» на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 25 років в для експлуатації та обслуговування частини бази відпочинку «Сонячний беріг» по вул.Приморській 96-д в Центральному районі смт.Затока, м.Білгород-Дністровський, Одеської області» надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для подальшого укладення договору оренди.

Основи правового статусу приватної власності зафіксовано у ст.41 Конституції в положенні про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

23 грудня 2011 року між будівельно-виробничою фірмою «Дністер» та субєктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 було укладено договір оренди №8.

Відповідно до п.п.1.1 п.1 договору оренди, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування окреме індивідуальне визначене майно, а саме літнє кафе-бар, загальною площею 217,3 кв.м., розташованого за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, смт.Затока, Центральний район, вул.Приморська 96-д.

Використовуючи довіру директора БВФ «Дністер», укладаючи договір оренди з ФОП ОСОБА_1 він і не підозрював, що укладення договору оренди є лише спосіб отримання доступу до майна з метою подальшого заволодіння ним шахрайським методом, адже вилучення майна відбулося без згоди власника на підставі заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.07.2013 року на підставі якого за нею визнано право власності на літнє кафе-бар, яке ніби то розташоване за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, смт.Затока, вул.Приморська 98, тобто в заочному рішення від 29.07.2013 року зазначено інша адреса, хоча по всім технічним характеристикам мова йде про одне і теж майно, що підтверджується технічним паспортом на будівлю.

На підтвердження даного факту є інші письмові докази, а саме в листопаді та в грудні 2013 року позивач БВФ «Дністер» звернулось до з листом до голови Затоківської селищної ради з проханням надати окрему юридичну адресу 62/100 часткам бази відпочинку «Сонячний беріг», що розташована за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, смт.Затока, вул.Приморська 96-д, яка складається з адміністративної будівлі - літ.«Ш», будинку відпочинку - літ.«1Ч», будинку відпочинку - літ.«1Щ», літнього кафе-бару - літ.«1Ц», будинку відпочинку - літ.«1Ш».

23 грудня 2013 року за вих. №1676/01-29/2 БВФ «Дністер» було повідомлено, що на підставі розпорядження Затоківського селищного голови від 23.12.2013 року за №45-од з питань розгляду звернень БВФ «Дністер» та заяви ОСОБА_1 буде засідання комісії. За результатами засідання комісією було складено акт обстеження, яким встановлено, що будівля літнього кафе-бару, яка значиться в документах БВФ «Дністер» під літ.«1Ц» за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, смт.Затока, вул.Приморська 96-д, є однією і тією ж будівлею літнього кафе-бару, яка значиться в документах ОСОБА_1 під літ.«А» та зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

20 березня 2014 року апеляційним судом Одеської області апеляційну скаргу БВФ «Дністер» задоволено, заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області - скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права власності на самочинне будівництво - відмолено.

В рішенні апеляційного суду Одеської області від 20.03.2014 року по справі №22-Ц/785/2234/14 встановлено, що ОСОБА_1 не надано жодних доказів того, що нею збудоване інша нежитлова будівля літнього кафе-бару ніж та що належить БВФ «Дністер».

Крім того, в ухвалі Одеського апеляційного господарського суду по справі №26/55-10-1509, зокрема встановлено «... У своєму рішенні апеляційний суд Одеської області зазначив, що задовольняючи позов ОСОБА_1 В,М., суд першої інстанції не перевірив факту будування позивачем будівлі, не зясував дійсні обставини справи та не встановив наявність інших власників на ніби-то збудоване позивачем літнє кафе-бар. Відповідно до акту обстеження нумерації будівлі кафе-бару розташованого по вул.Приморській (98,96-д), смт.Затока, м.Білгород-Дністровський, Одеської області встановлено, що будівля літнього кафе-бару, яка значиться в документах БВФ «Дністер» під літ.«Щ» за зареєстрованою адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, смт.Затока, вул.Приморська 96-д є однією і тією ж будівлею літнього кафе-бару, яка значиться в документах ОСОБА_1М, під літ.«А» та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Матеріали справи не містять, а ОСОБА_1 всупереч вимог ст.60 ЦПК України, не надані докази того, що позивачем було самочинно збудована інша нежитлова будівля-літнє кафе-бар ніж та, що належить БВФ «Дністер».

Відповідно до ч.3 cт.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, преюдиційною для даної господарської справи в питанні прав скаржниці на окрему складову частину майна, на яке за БВФ «Дністер» визнано право власності оскаржуваним рішенням, є встановлена апеляційним судом Одеської області безпідставність стверджень ОСОБА_1 про будівництво літнього кафе-бару, право власності на яке визнано рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.

На момент ухвалення господарським судом Одеської області рішення від 07.04.2010 року ОСОБА_1 не належало право власності на спірне майно, оскільки рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області було прийняте лише 29.07.2.013 року та в подальшому було скасоване.

Отже посилання ОСОБА_1 на те, що оскаржуваним рішенням від 07.04.2010 року господарський суд Одеської області вирішив питання про її права на літнє кафе-бар, що насправді належить їй, а не позивачу, є безпідставними.

Крім того, твердження скаржниці стосовно належності їй на праві власності літнього кафе-бару під літ.«1-Ц», розташованого за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, смт.Затока, вул.Приморська 96-д спростовуються фактом прийняття в оренду цього нерухомого майна від БВФ «Дністер» за договором оренди від 23.12.2011 року, за яким позивач є орендодавцем вказаного нерухомого майна.

В п.2.3. договору оренди вказується, що саме БВФ «Дністер» є і залишається власником майна, що передається в оренду.

Крім того, в обгрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 посилалась на низку договорів про сумісне використання бази відпочинку «Сонячний берег», укладених нею як користувачем - від 27.05.2004 року з «Одесморгеологія»; від 12.05.2005 року - з Філією б/в «Геофізик» ДП «Укргеологздоровниця»; від 10.06.2006 року та 25.04.2007 року з Партією «Центр морських геолого-геофізичних досліджень «Одесморгеологія»; від 25.04.2008 року з Партією «Центр морських геолого-геофізичних досліджень «Одесморгеологія» та ТОВ «Істок».

За цими договорами, зокрема, за договором від 25.04.2008 року з ТОВ «Істок», ФОП ОСОБА_1М, була користувачем земельної ділянки - для встановлення та експлуатації торгівельної точки в межах сумісного використання бази відпочинку «Сонячний берег». З урахуванням додаткової угоди від 28.08.2008 року до договору від 25.04.2008 року з ТОВ «Істок» останній діяв до 31.12.2011 року включно, отже правовий зв'язок скаржниці з відповідачем у даній господарській справі станом на 07.04.2010 року перебував у площині спільного використання бази відпочинку «Сонячний берег» з наданням скаржниці виключно права здійснення на ній торговельної діяльності, без визначення будь-яких речових прав ОСОБА_1»(копія ухвали надається).

Не зважаючи на всі ці факти, відповідач 28.01.2014 року приймає рішення №1749 «Про надання громадянці ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 25 років для експлуатації та обслуговування літнього кафе-бару за адресою: вул.Приморська 98, смт.Затока, м.Білгород-Дністровський, Одеської області».

Згідно до п.3 оскаржуваного рішення секретарю Затоківської селищної ради ОСОБА_2 дане рішення довести до відома виконавців та зацікавлених осіб, хоча сам секретар Затоківської селищної ради був складі комісії, яка встановила, що будівля літнього кафе-бару, яка значиться в документах БВФ «Дністер» під літ.«1Ц» за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, смт.Затока, вул.Приморська 96-д, є однією і тією ж будівлею літнього кафе-бару, яка значиться в документах ОСОБА_1 під літ.«А» та зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст.24 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, якмй існував до порушення прав, і запобіганню вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушених прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції України або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

За приписами ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано: 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно: 6) гозсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного бавнгу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Затоківська селищна рада як субєкт владних повноважень до кола виключної компетенції якого належить вирішення земельних питань та питань планування і забудови населеного пункту, не обєктивно та упереджено підійшла до вирішення конфліктної ситуації навколо земельної ділянки, яку позивачу раніше надала дозвіл тією ж Затоківською селищною радою на розробку проекту землеустрою щодо відведення.

В звязку з цим, Конституційний суд України, 1 грудня 2004 року ухвалив рішення у справі №1-10/2004 року щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої ст.4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес), в п. 1 якого суд зазначив, що поняття охоронюваний законом інтерес, що вживається в ч.1 ст.4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому звязку з поняттям права, треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом обєктивного і прямо не опосередкований у субєктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним обєктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Таким чином, з наведеного вище положення рішення Конституційного суду України випливає, що основними ознаками наявності інтересу в певної особи, в тому числі субєкта господарювання, є наступні чинники: «будь-який інтерес повинен бути реально спрямований на отримання матеріальних або ж нематеріальних благ, а також мета якого повинна бути спрямована на задоволення індивідуальних чи колективних потреб, при цьому інтерес, як такий, не повинен суперечити Конституції і законом України та мати справедливий і добросовісний характер».

Отже, порушується охоронюваний законом інтерес позивача щодо способу використання земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні позивача та рішенням Затоківської селищної ради від від 05.07.2013 року за №1369 надано дозвіл позивачу на розробку проекту землеустрою.

Нормативно-правове обґрунтування вимог щодо визнання незаконним та скасування правового акту субєкта владних повноважень

Крім того, в ч.2 ст.77 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що спори про поновлення порушених прав юридичних та фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування вирішуються в судовому порядку.

Також, у відповідності до п.«а» ст.21 ЗК України, виключно лише порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельної ділянки громадянину.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що адміністративний позов будівельно-виробничої фірми «Дністер» до Затоківської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог фізична особа підприємець ОСОБА_1 про визнання рішення Затоківської селищної ради незаконним та протиправним обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.5, 8-11, 18, 35, 41, 70-72, 86, 104-106, 158 ч.1, 159, 160 ч.ч.1-3, 161, 163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов будівельно-виробничої фірми «Дністер» до Затоківської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог фізична особа підприємець ОСОБА_1 про визнання рішення Затоківської селищної ради незаконним та протиправним задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Затоківської селищної ради від 28 січня 2014 року ХХХХVІІ - а сесії VI скликання №1749 «Про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 25 років для експлуатації та обслуговування літнього кафе-бару за адресою: вул.Приморська 98, смт.Затока, м.Білгород-Дністровський, Одеської області.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя