Справа № 2-а-383/2011
Суддя: Дутчак І. М.
Дата ухвалення: 2011-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Броварський міськрайонний суд Київської області
справа № 2-а-383/11
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 лютого 2011 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 ДАІ УМВС України в Житомирській області, інспектора 3-го взводу роти ДПС ДОДДЗ м. Житомира ОСОБА_5 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

12 січня 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 05 січня 2011 року близько 04 год. 24 хв. він, керуючи автомобілем ОСОБА_6, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по автомобільній дорозі Київ-Чоп зі швидкістю 55-60 км/год та був зупинений інспектором 3-го взводу роти ДПС ДОДДЗ м. Житомира ОСОБА_5 (далі інспектор ДПС).

На його прохання назвати причину зупинки інспектор ДПС пояснив, що він перевищив швидкісний режим руху і показав зафіксовану вимірювачем Візир швидкість 90 км/год. Будучи переконаним у тому, що дана швидкість належить не його автомобілю, він запропонував інспектору ДПС отримати пояснення у свідків, які знаходились в автомобілі. Однак, не дивлячись на його заперечення, інспектор ДПС склав протокол про адміністративне правопорушення та виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вважає постанову в справі про адміністративне правопорушення незаконною.

Правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, він не вчиняв, оскільки попереду його автомобіля з більшою швидкістю рухався інший автомобіль такої ж марки, швидкість якого напевно і зафіксована приладом Візир.

Крім того, прилад Візир, яким проводився нагляд за дорожнім рухом з метою фіксації порушень Правил дорожнього руху, не має функцій відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки. Дані цього приладу не можуть бути належним доказом притягнення його до адміністративної відповідальності. Встановити і довести, що вимірювана швидкість належить саме його автомобілю неможливо. У постанові відсутні дані про допуск цього пристрою до застосування як вимірювальної техніки.

У протоколі про адміністративне правопорушення він написав своє заперечення, на що інспектор ДПС обурився, та пояснив, що він повинен визнати свою вину.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектор ДПС порушив вимоги ст. 280 КУпАП, оскільки не зясував усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Просив визнати дії інспектора ДПС щодо складання постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АМ1 № 028416 від 05 січня 2011 року протиправними, скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АМ1№ 028416 від 05 січня 2011 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 300 грн.

Позивач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеному вище, просив суд задовольнити позов.

Відповідачі ОСОБА_4 ДАІ УМВС України в Житомирській області та інспектор

3-го взводу роти ДПС ДОДДЗ м. Житомира ОСОБА_5 у суд не зявилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, заперечень на позов до суду не подавали.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Із протоколу про адміністративне правопорушення від 05 січня 2011 року серії АМ1 № 150019, складеного інспектором 3-го взводу роти ДПС ДОДДЗ м. Житомира ОСОБА_5, видно, що 05 січня 2011 року о 04 год. 22 хв. ОСОБА_3, керуючи на 247 км автомобільної дороги Київ-Чоп автомобілем ОСОБА_6, реєстраційний номер НОМЕР_1, перевищив встановлену швидкість руху на 30 км/год при обмеженні 60 км/год. Рухався зі швидкістю 90 км/год, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху (далі ПДР).

У протоколі зазначено, що позивач ОСОБА_3 із протоколом не згоден, оскільки ПДР він не порушував. На вимірювальному приладі відображені покази іншого автомобіля, під час складання протоколу свідки не залучалися.

Постановою в справі про адміністративне правопорушення від 05 січня 2011 року серії АМ1 № 028416 за вчинення вказаного правопорушення ОСОБА_3 притягнуто

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 грн.

З протоколу та постанови про адміністративне правопорушення видно, що швидкість руху автомобіля позивача ОСОБА_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, вимірювалась приладом Візир № 0812577.

Інших доказів правомірності притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху, суду не надано.

Згідно із п. 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год.

У ч. 1 ст. 122 КУпАП встановлено, що перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу від пятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Доказів того, що ОСОБА_3 рухався на автомобілі зі швидкістю 90 км/год

саме в населеному пункті суду відповідачами не надано та судом не здобуто.

Відповідно до вимог ст. 141 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху притягаються власники (співвласники) транспортних засобів у разі фіксації порушень працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису.

Прилад Візир не є спеціальним технічним засобом, що має функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Позивач ОСОБА_3 у судовому засіданні стверджував, що з показань приладу Візир неможливо було встановити, якому саме автомобілю належить зафіксована цим приладом швидкість.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

У ч. 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з наведеного, саме субєкт владних повноважень зобовязаний довести, що він діяв у межах, установлених законом, відповідно до повноважень і у спосіб, що визначені законом.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_3 в частині скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню, оскільки доказів правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідачами суду не надано.

Що стосується вимог ОСОБА_3 про визнання протиправними дій інспектора ДПС ОСОБА_5 по складанню постанови в справі про адміністративне правопорушення, то позов у цій частині задоволенню не підлягає, оскільки дії відповідача за межі повноважень, наданих йому ст. 222 КУпАП, не виходять.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 9, 11, 69, 70, 71, 86, 99, 128, 159 163, 1712 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АМ1

№ 028416 від 05 січня 2011 року, винесену інспектором 3-го взводу роти ДПС ДОДДЗ

м. Житомира ОСОБА_5, про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 300 (триста) грн.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дутчак І.М.