Справа № 804/3911/15
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2015 р. Справа № 804/3911/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді:Царікової О.В.,
секретаря судового засідання:Безрученко К.В.,
представника позивача: Добровольського А.Т.,
представника відповідача - 1: Крейси Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України в Дніпропетровській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про скасування рішення та стягнення надмірно сплачених коштів,
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.07.2011 у справі № 2а/0470/3282/11, адміністративний позов задоволено частково, скасовано рішення Дніпропетровської митниці, оформлене листом від 23.12.2010 № 17-07-2/9768 «Щодо повернення мита»; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.03.2015 прийнята до провадження справа № 804/3911/15 та призначено її до розгляду на 26.03.2015. Останнє судове засідання відбулося 23.04.2015.
У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Матеріалами справи підтверджено, що не погоджуючись із рішенням Криворізької митниці про визначення митної вартості товарів (здійснення митної оцінки) від 02.04.2008 № МВ089, за яким суму митної вартості товару за ВМД № 113020000/2008/002273 від 31.03.2008 визначено у розмірі 843993,80 дол. США, та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митного оформлення чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 113020000/2008/000721 від 03.04.2008, позивач оскаржив їх в судовому порядку.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції у справі № 2-а-7235/08/0470, Відкритим акціонерним товариством «Нікопольський завод феросплавів» було подано апеляційну скаргу.
Відповідно до Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 № 618 (далі - Порядок № 618), для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.
Заява може бути подана не пізніше 1095 - го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.
Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.
Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.
Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу.
За результатами розгляду заяв позивача Дніпропетровською митницею було прийнято рішення, оформлене листом від 23.12.2010 № 17-07-2/9768, в якому зазначено, що станом на 08.12.2010 у Дніпропетровської митниці, яка є правонаступником Криворізької митниці, відсутні законні підстави для прийняття рішення про повернення суми мита по даній заяві.
Суд зазначає, що розрахунок суми надмірно сплаченого мита, доданий позивачем до заяв від 19.11.2010, з урахуванням наявності чинних картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №113020000/2008/000721 від 03.04.2008 та рішення (довідки) Криворізької митниці № МВ089 від 02.04.2008, не може вважатися обґрунтованим доказом на підтвердження наявності надмірно або помилково сплачених до бюджету грошових коштів при розмитненні товару, оскільки правомірність винесення означених рішень суб'єктом владних повноважень не час подання позивачем заяв спростована не була.
Судом встановлено, що вже після розгляду митним органом вказаних заяв, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2011 у справі № 2а-7235/08/0470, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.06.2009 скасовано, визнано протиправним та скасовано рішення Криворізької митниці № МВ 089 від 02.04.2008 про визначення митної вартості товарів (здійснення митної оцінки) та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 03.04.2008 № 113020000/2008/000721, винесену Криворізькою митницею, у задоволенні решти вимог відмовлено повністю.
Оскільки суд перевіряє обґрунтованість та правомірність рішення Дніпропетровської митниці, оформлене листом від 23.12.2010 № 17-7-2/9768 «Щодо повернення мита» та наявність підстав для прийняття такого рішення саме на момент його винесення, суд дійшов висновку, що станом на 08.12.2010 у відповідача -1 не було підстав для надання висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, що свідчить про правомірність вказаного рішення відповідача -1, оформленого листом від 23.12.2010 № 17-7-2/9768.
Відповідно до частин 2, 3 статті 45 Бюджетного кодексу України казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету. Органи, що контролюють справляння надходжень бюджету, забезпечують своєчасне та в повному обсязі надходження до державного бюджету податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів відповідно до законодавства.
Згідно пунктом 1 Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом ДМСУ та Державного казначейства України від 20 липня 2007 року № 611/147 (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок взаємодії), взаємовідносини митних органів та органів Державного казначейства України в процесі повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, регламентуються правилами цього Порядку.
За пунктами 2, 3 Порядку взаємодії повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів здійснюється на підставі висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації. Зазначений висновок оформлюється відповідно до заяви платника, яка подається до митного органу, що здійснював оформлення митної декларації.
Платник подає заяву про повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку повернення коштів.
Згідно з пунктом 7 Порядку взаємодії на підставі отриманого Висновку про повернення відповідний орган Державного казначейства України готує платіжні документи на перерахування коштів з рахунку з обліку доходів державного бюджету на рахунок, зазначений у Висновку про повернення, та протягом п'яти робочих днів від дати отримання Висновку про повернення здійснює повернення коштів з бюджету.
За Порядком взаємодії основною умовою повернення коштів є обов'язкова їх сплата та зарахування на рахунки відповідного бюджету.
Системний аналіз наведених норм права в контексті конкретних обставин справи дає підстави для такого висновку. У разі незгоди з рішенням чи дією митних органів з питань: перевірки достовірності документів, що підтверджують країну походження товару, який переміщується на митну територію України; визначення, призначення, заявлення, з'ясування достовірності, коригування та/чи інших дій щодо митної вартості; митного контролю і митного оформлення, декларант (суб'єкт господарювання, підприємство) може піддати ці дії чи рішення судовому контролю.
Якщо суд визнає рішення і дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобов'яже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 МК, статті 43 ПК і статті 45 БК, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення коштів та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митним органом, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи. Цей порядок не передбачає повернення помилково та/або надміру сплачених обов'язкових платежів у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) і з здійсненням судового контролю над рішеннями, діями чи бездіяльністю митних органів з питань, пов'язаних з розмитненням і справлянням митних платежів.
Така позиція суду викладена у постанові Верховного Суду України від 12.11.2014 (справа № 21-201а14).
Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Як зазначено в ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За таких обставин, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова або службова особа).
Керуючись ст. ст. 11, 50, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 186, 254 КАС України, суд,
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 28 квітня 2015 року.

Суддя О.В. Царікова