Справа № 2а/262/67/13
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року м. Київ К/800/55069/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради, Міністерства соціальної політики України про зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Пролетарського районного суду м. Донецька від 20 вересня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради, Міністерства соціальної політики України, в якому просив зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради виплатити йому середню вартість путівки по Україні за 2012 рік, виділити йому путівку у листопаді 2013 року та кожного наступного року у м. Трускавець відповідно до висновку ЛКК.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено його право на санаторно-курортне лікування, яке передбачено пунктом 4 статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Пролетарського районного суду м. Донецька від 20 вересня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2013 року, позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та йому встановлено ІІІ групу інвалідності.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з заявами про безоплатне санаторне-курортне лікування у м. Трускавець, Моршин в 2011 та 2012 роках.

08 листопада 2011 року начальником Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради Кащенко Н.Е. на адресу Головного управління праці та соціального захисту населення Донецької облдержадміністрації було спрямовані дані про кількість дітей та громадян, які подали заяви про виділення путівок для санаторно-курортного лікування у 2012 році або подали заяви про виплату грошової компенсації в розмірі середньої вартості путівки в Україні за 2011 рік.

Дані щодо потреби у наданні санаторно-курортної путівки ОСОБА_4 не увійшли до даних, спрямованих до Головного управління праці та соціального захисту населення у Донецької облдержадміністрації, у зв'язку з тим, що потреба у путівках формується станом на 15 жовтня 2011 року, проте ОСОБА_4 було подано заяву 02 грудня 2011 року, а тому він був включений до списку осіб, які мають потребу у санаторно-курортному лікуванні на 2012 рік.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем не дотримано порядок звернення із заявою про виплату грошової компенсації, яка подається до органів, що організовують оздоровлення, до 15 жовтня поточного року. При цьому, позивач самостійно не організовував своє санаторно-курортне лікування, а тому вимоги про виплату грошової компенсації не відповідають вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 20 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1 (пункт 1 статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги: зокрема, позачергове щорічне безплатне надання санаторно-курортних путівок або одержання за їх бажанням грошової компенсації в розмірі середньої вартості путівки в Україні. Порядок надання путівок та розмір їх середньої вартості визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 6 Положення про організацію оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2000 року №800 (далі - Положення), на основі даних щорічної диспансеризації лікарсько-відбірковими комісіями районних, обласних лікарень і спеціалізованих диспансерів постраждалим особам, у тому числі дітям, видається довідка для отримання путівки (форма 070-у), яка подається за місцем проживання до органів, що організовують оздоровлення. У довідці зазначається діагноз, доцільність санаторно-курортного лікування чи відпочинку, сезон та профіль санаторно-курортного закладу.

Узагальнена інформація про результати диспансеризації подається територіальними управліннями охорони здоров'я до відповідних органів, що організовують оздоровлення (пункт7 Положення).

Дані про кількість громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, які подали заяви щодо виділення путівок для санаторно-курортного лікування чи відпочинку в наступному році або виплати грошової компенсації, подаються до органів, що організовують оздоровлення, до 15 жовтня поточного року (пункт 8 Положення).

Органи, що організовують оздоровлення, подають до МНС до 1 листопада поточного року узагальнені дані для визначення обсягів фінансування санаторно-курортного лікування та відпочинку на наступний рік (пункт 9 Положення).

Відповідно до положень пунктів 10, 17 Положення громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, забезпечуються путівками на підставі письмової заяви та довідки, зазначеної в пункті 6 цього Положення. У разі самостійної організації санаторно-курортного лікування громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачується компенсація середньої вартості путівки у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вірним висновок судів попередніх інстанцій про те, що позивачем не дотримано порядок звернення до 15 жовтня поточного року із заявою про виплату грошової компенсації, яка подається до органів, що організовують оздоровлення.

При цьому, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту що ним самостійно було організовано своє санаторно-курортне лікування, суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до правильного висновку про відмову в задоволенні позову в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату грошової компенсації середньої вартості путівки по Україні за 2012 рік відповідно до статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Крім того, правильним є й висновок судів першої та апеляційної інстанцій про те, що позовні вимоги про зобов'язання відповідача виділити позивачу путівку у листопаді 2013 року та кожного наступного року у м. Трускавець відповідно до висновку ЛКК, фактично є вимогами про вирішення спору на майбутнє, що є неприпустимим, адже захисту в судовому порядку підлягає лише порушене або оспорюване право особи.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Пролетарського районного суду м. Донецька від 20 вересня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк В.В. Тракало