Справа № 820/657/15
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 р. Справа № 820/657/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря супроситдового засідання ОСОБА_1,

в присутності:

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26.05.2015р. по справі № 820/657/15

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

до Основянської обєднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, фізична особа - підприємець ОСОБА_4, звернулась до суду з адміністративним позовом до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому з урахуванням уточнень позовних вимог просила скасувати податкові повідомлення-рішення № від 14.10.2014 року, № від 14.10.2014 року, № від 29.12.2014 року, вимогу про сплату боргу №Ф- від 01.10.2014 року та рішення № від 24.11.2014 року "Про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску" в повному обсязі.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 26.05.2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі апелянт, як на підставу для скасування судового рішення посилається на його незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність, а також вважає, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для вирішення справи і порушені норми матеріального та процесуального права.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні.

Представник відповідачів судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що фахівцями Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на підставі направлення від 10.09.2014 року №1235 та наказу №1273 від 28.08.2014 року, згідно з пп. 77.1 п.77, пп.81.1 ст.81 Податкового кодексу України було проведено документальну планову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р.

За результатами перевірки Основ'янською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області було складено Акт № 3239/20-38-17-02-09/НОМЕР_1 від 30.09.2014 року ( а.с. 26-79).

Згідно висновків вказаного акту перевірки в діяльності ФОП ОСОБА_4 встановлено порушення:

- статті 177 Податкового кодексу України, а саме заниження податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 329145,93 грн. за 2013 рік;

- статті 198 Податкового кодексу України, а саме - ФО-П ОСОБА_4 було занижено суму ПДВ за період, що перевіряється, у сумі 383827,00 грн., в тому числі за січень 2013 року в сумі 31667,00 грн., за лютий 2013 року в сумі 40481,00 грн., за березень 2013 року в сумі 30594,00 грн., за травень 2013 року в сумі 7000,00 грн., за червень 2013 року в сумі 88143,00 грн., за вересень 2013 року в сумі 100807,00 грн., за жовтень 2013 року в сумі 25735,00 грн., за листопад 2013 року в сумі 33200,00 грн., за грудень 2013 року в сумі 26200,00 грн.;

- підпункту 1 пункту 1 статті 4, підпункту 1 пункту 2 статті 6, підпункту 2 пункту 1 статті 7 Закону України від 08.07.2010 р. № 2464-УІ зі змінами та доповненнями По збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а саме заниження єдиного соціального внеску у сумі 38715,20 грн. за 2013 рік.;

- пункту 6 статті 128 Господарського кодексу України, статті 177 Податкового кодексу України, а саме включення до декларації про доходи перекручених даних щодо суми чистого оподатковуваного доходу за 2013 рік.

На підставі висновків акту перевірки № 3239/20-38-17-02-09/НОМЕР_1 від 30.09.2014 року Основ'янською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області винесено податкові повідомлення - рішення № НОМЕР_2 від 14 жовтня 2014 року, яким ФО-П ОСОБА_4 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 411432,41 грн., в т.ч.: на суму 329145,93 грн. за основним платежем та на суму 82286,48 грн. за штрафними санкціями; № НОМЕР_3 від 14 жовтня 2014 року, яким ФО-П ОСОБА_4 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 575740,50 грн., в т.ч.: на суму 383827,00 грн. за основним платежем та на суму 191913,50 грн. за штрафними санкціями; рішення № НОМЕР_4 від 14 жовтня 2014 року Про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким ФОП ОСОБА_4 донараховано 38715,20грн єдиного внеску та 1935,76грн штрафних санкцій.

Не погодившись із зазначеними рішеннями, ФОП ОСОБА_4 було подано скарги:

- від 23.10.2014р. № 22 до ГУ Міндоходів у Харківській області на податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 14.10.2014р., № НОМЕР_3 від 14.10.2014р., та рішення № НОМЕР_4 від 14.10.2014р.;

-від 06.11.2014р. №25 до ГУ Міндоходів у Харківській області на вимогу про сплату боргу № Ф- від 01.10.2014р.;

- від 02.12.2014р. № 30 до ГУ Міндоходів у Харківській області на рішення № НОМЕР_5 від 24.11.2014р.;

-від 10.12.2014р № 33 до ДФС України на вимогу про сплату боргу № Ф- від 01.10.2014р.;

-від 25.12.2014р. № 35 до ДФС України на податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 14.10.2014р., № НОМЕР_3 від 14.10.2014р., рішення про результати розгляду скарги № 107/Р/20-40-10-04-17 від 17.12.2014р. та рішення № НОМЕР_5 від 24.11.2014р.;

-від 30.12.2014р. № 47 до ГУ Міндоходів у Харківській області на податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_6 від 29.12.2014р. та рішення про результати розгляду скарги № 107/Р/20-40-10-04-17 від 17.12.2014 р.

За результатами розгляду поданих скарг Основ'янською ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області: прийнято рішення № НОМЕР_5 від 24.11.2014 року „Про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску"; прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_6 від 29.12.2014р.; скасовано рішення № НОМЕР_4 від 14.10.2014р.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позову, оскільки дійшов до висновку, що оскаржувані рішення відповідача прийняті у відповідності до вимог діючого законодавства з урахуванням встановлених в ході перевірки фактів порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Між тим, такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи.

Порядок обчислення і сплати податку на додану вартість платниками податку визначений Податковим кодексом України. Згідно п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПК України об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Згідно п. 201.1, 201.4, 201.6 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця та є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. В свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно п. 198.1 ст. 198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. При цьому, відповідно до п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

З огляду на викладені положення, для отримання права сформувати податковий кредит із сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів, послуг чи основних фондів із метою використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, а не саме лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на поточних рахунках платників податку.

Пунктом 177.1 ст.177 Податкового кодексу України передбачено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п.177.2 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу (п.177.4 ст.177 цього ж Кодексу).

Ставка податку на підставі п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно із статтями і 178 цього розділу, застосовують ставку податку 17 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ФОП ОСОБА_4 здійснює оптову торгівельну діяльність на території України продуктами харчування (сіллю).

Для здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_4 орендує у Регіонального фонду державного майна України по Харківській області частину підвищеного шляху контейнерного майданчику 17 колії вантажного двору ст. Харків- Балашовський загальною площею 995м.кв.., розміщеною за адресою: м. Харків, вул.. Плеханівська, 114, на підставі договору оренди № 2836 Н від 31.-7.2006 року (з урахуванням додаткових угод). Офісні приміщення за адресою : м. Харків, пров. Молчвнівський 29 ФОП ОСОБА_4 орендує у ПАТ Харківський завод «Оргтехніка згідно договору оренди нежитлових приміщень № 26-13 від 01.01.2013 року.

Враховуючи обсяг товарообігу та незначні трудові ресурси, ФОП ОСОБА_4 залучались сторонні організації для надання послуг охорони та навантажувально - розвантажувальних робіт.

Так, 28 лютого 2013 року між ФОП ОСОБА_4 (Замовник) та TOB ТК ФІОНА був укладений договір охорони № 28, згідно з умовами якого Замовник доручив, а Охоронна фірма зобов'язалась за плату забезпечити схоронність товарно-матеріальних цінностей та іншого майна Замовника, що перебуває у складі-майданчику Замовника за адресою м.Харків вул.Плеханівська 114.

Пунктом 2.1 договору охорони № 28 від 28.02.2013р. вартість послуг охорони була визначена в розмірі 21000,00грн. за календарний місяць. Оплата за охоронні послуги здійснювалась Замовником відповідно до акту приймання-передачі виконаних послуг та наданого рахунку. Передача майна під охорону здійснена Актом приймання-передачі від 01.03.2013р. за договором охорони № 28 від 28.02.2013р.

Реальність виконання зазначеного договору підтверджується документами первинного та бухгалтерського обліку, а саме: податковими накладними № 774 від 31.03.2013р., № 797 від 30.04.2013р., № 372 від 31.05.2013р., № 426 від 30.06.2013р., № 538 від 31.07.2013р., № 391 від 31.08.2013р., № 256 від 30.09.2013р., № 383 від 31.10.2013р., № 592 від 30.11.201Зр., № 676 від 27.12.2013р., , актами здачі-приймання виконаних робіт: від 28.02.2013р., від 31.03.2013р., від 30.04.2013р., від 31.05.2013р., від 30.06.2013р., від 31.07.2013р., від 31.08.2013р., від 30.09.2013р., від 31.10.2013р., від 30.11.2013р., від 31.12.2013р. на загальну суму 210000,00 грн., в т.ч. ПДВ 20%-35000,00 грн.

Сплата за надані послуги охороні відповідно до договору охорони здійснена в повному обсязі перерахуванням безготівкових коштів на рахунок TOB «ТК ФІОНА» в сумі 210000,00 грн., в т.ч. ПДВ 35000,00грн., що підтверджується банківськими виписками: № 1480 від 15.04.2013р., № 1522 від 17.05.2013р., № 1565 від 18.06.2013р., № 1602 від 12.07.2013р., № 1637 від 14.08.2013р., № 1673 від 16.09.2013р., № 1708 від 14.10.2013р., № 1733 від 06.11.2013р., № 1818 від 18.12.2013р., № 1840 від 27.12.2013р.

Також, ФОП ОСОБА_4 (Замовник) 29 листопада 2012 року був укладений договір про надання послуг № 73 з TOB «Українська компанія «МОДУС» (Виконавець), відповідно до якого «в порядку та на умовах, визначених цим договором, Виконавець зобов'язується протягом визначеного в договорі строку надавати за плату послуги по навантажувальним та розвантажувальним роботам на складі Замовника та експедиторські послуги по оформленню вантажів, а Замовник зобов'язується оплачувати надані послуги».

Пунктом 2.1 договору про надання послуг №73 від 29.11.2012р. встановлені обов'язки Виконавця:

2.1. Виконавець зобов'язаний:

2.1.1. Прийняти вантаж від Залізничної станції - оформити послуги станції, визначити відсутність бруду на мішках, відсутність зайвих запахів в вагоні.

2.1.2. Самостійно або сторонніми засобами вивантажити і розмістити вантаж на складі.

2.1.3. Самостійно або сторонніми засобами навантажити на транспорт відвантажений зі складу вантаж.

2.1.4. Оформити кількість перероблених тонн вантажу Замовника актом виконаних робіт за місяць.

2.1.5. Передати Замовнику залізничну накладну і інші документи на вантаж.

Реальність виконання зазначеного договору підтверджується документами первинного та бухгалтерського обліку, а саме: податковими накладними № 1140 від 25.01.2013р., № 1176 від 28.01.2013р., № 1211 від 29.01.2013р. , № 1244 від 30.01.2013р., № 346 від 31.01.201 Зр., № 958 від 25.02.2013р., № 990 від 26.02.2013р., № 1039 від 27.02.2013р., № 1142 від 28.02.2013р., № 979 від 25.03.2013р., № 1007 від 26.03.2013р., № 1062 від 28.03.2013р., № 1160 від 30.03.2013р., № 475 від 30.04.201Зр., № 1074 від 27.05.2013р.,№ 1176 від 29.05.2013р., № 1288 від 31.05.2013р., № 331 від 29.06.201Зр.,№ 1190 від 29.07.2013р. № 620 від 31.07.2013р., № 357 від 06.08.2013р., № 990 від 23.08.2013р., № 1308 від 31.08.2013р., № 517від 30.09.2013р., № 533 від 31.10.2013р., № 556 від 30.11.2013р., № 549 від 31.12.2013р., актами здачі-приймання виконаних робіт від 31.01.2013 року на загальну суму 270366,00грн., в т.р. ПДВ 45061,00грн. (розвантаження 4034,0тн*30,00грн = 121020,00грн., навантаження 3956,0тн*36грн.= 142416,00грн., експедиторські послуги по 33 вагонам*210,00грн.= 6930,00грн.), від 28.02.201З року на загальну суму 162522.00грн., в т.р. ПДВ 27087,00грн. (розвантаження 2511,6тн*30,00грн.=75348.00грн., навантаження 2229,0тн*36,00грн.= 80244,00грн., експедиторські послуги по 33 вагонам*210.00грн.=6930,00грн.), від 30.03.201З року на загальну сум 162562,00грн., в т.р. ПДВ 27093,67грн.(розвантаження 2831,3тн*30.00грн.=84940,00грн., навантаження 1987,0тн*36.00грн.=71532.00грн.., експедиторські послуги по 29 вагонам*210,00грн.=6090,00грн.), від 30.04.2013року на загальну суму 157440,00грн., в т.р. ПДВ 26240,00грн.(розвантаження 2290,0тн*30,00грн.=68700,00грн., навантаження 2360,0тн*36,00грн.=84960,00грн., експедиторські послуги по 18 вагонам*210,00грн.=3780,00грн.), від 31,05.2013року на загальну суму 152460,00грн., в т.р. ПДВ 25410,00грн. (розвантаження 2234,0тн*30,00грн.=67020.00грн., навантаження 2245,0тн*36,00грн.=80820,00грн., експедиторські послуги по 22 вагонам*210,00грн.=4620,00грн. ), від 29.06.201З року на загальну суму 197958,00грн., в т.р. ГІДВ 32993,00грн. ( розвантаження 2507,0тн*39,00грн.=97773,00грн., навантаження 2053,0тн*45,00грн.=92385,00грн., експедиторські послуги по 26 вагонам*300,00грн.=7800,00грн.), від 31.07.201З року на загальну суму 149596,20грн., в т.р. ПДВ 24932,70грн. ( розвантаження 1722,3тн*39,00грн.=67169,70грн., навантаження 1651,7тн*45,00грн.=74326,50грн., експедиторські послуги по 27 вагонам*300,00грн.=8100,00грн.), від 31.08.201З року на загальну суму 141024,30грн., в т.р. ПДВ 23504,05грн. (розвантаження 1452.7тн*39,00грн.=56655.30грн., навантаження 1748.2тн*45.00грн.=78669.00грн., експедиторські послуги по 19 вагонам*300,00грн.), від 30.09.201З року на загальну суму 251220,00грн., в т.р. ПДВ 41870,00грн. (розвантаження 2980,0тн*39,00грн.=116220,0грн., навантаження 2840,0тн*45,00грн.= 127800,00грн., експедиторські послуги по 24 вагонам*300,00грн.=7200,00грн.), т від 31.10.201З року на загальну суму 154410,00грн., в т.р. ПДВ 25735,00грн.(розвантаження 1740,0тн*39,00грн.=67860,00грн., навантаження 1850,0тн*45,00грн.=83250,00грн., експедиторські послуги по 11 вагонам*300,00грн.=3300,00грн.), від 30.1.2013 року на загальну суму 157200,00грн., в т.р. ПДВ 26200,00грн. (розвантаження 1850,0тн*39,00грн.=72150.00грн., навантаження 1790,0тн*45,00грн.=80550.00грн„ експедиторські послуги по 15 вагонам*300,00грн.=4500,00грн.), від 31.12.2013 року на загальну суму 159690,00грн., в т.р. ПДВ 26615,00грн.(розвантаження 1760,0тн*39,00грн.=68640,00грн., навантаження 1890,0тн*45,00грн.=85050,00грн.,експедиторські послуги по 20 вагонам*300,00грн.=6000,00грн.)

Загальна сума наданих послуг за договором № 73 від 29.11.2012 року протягом 2013 року становила 2116448,50грн. в т.р. ПДВ 352741,42грн.

Сплата за надані послуги розвантаження, навантаження, та експедиторські послуги до договору надання послуг № 73 від 29.11.2012р. здійснена в повному обсязі перерахування безготівкових коштів на рахунок TOB «Українська компанія «МОДУС» в сумі 2116448,50 грн., в т.р. ПДВ 352741,42грн., що підтверджується банківськими виписками: № 1332 від 25.01.2013р., № 1336 від 28.01.2013р., № 1340 від 29.01.2013р., № 1344 від 30.01.2013р., № 1355 від 07.02.2013р., № 1386 від 25.02.2013р., № 1388 від 26.02.2013р., № 1394 від 27.02.2013р., № 1413 від 13.03.2013р., № 1441 від 25.03.2013р., № 1444 від 26.03.2013р., № 1447 від 28.03.2013р., № 1479 від 15.04.2013р., № 1506 від 07.05.2013р., № 1515 від 14.05.2013р., № 1520 від 15.05.2013р., № 1534 від 27.05.2013р., № 1535 від 29.05.2013р., № 1562 від 14.06.2013р., № 1579 від 01.07.2013р., № 1585 від 03.07.2013р., № 1593 від 08.07.2013р., № 1613 від 29.07.2013р., № 1615 від 31.07.2013р., № 1621 від 06.08.2013р., № 1648 від 23.08.2013р., 1694 від 03.10.2013р., № 1702 від 08.10.2013р., № 1707 від 14.10.2013р., № 1734 від 06.11.2013р., № 1745 від 11.11.2013р., № 1797 від 09.12.2013р., № 1802 від 10.12.2013р., № 1805 від 12.12.2013р., № 1847 від 09.01.2014р., № 1859 від 13.01.2014р., № 1864 від 15.01.2014р.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у податкового органу під час здійснення перевірки не виникло жодних зауважень щодо вказаних первинних документів, єдиною підставою для визначення позивачу грошових зобов'язань та нарахування штрафних санкцій згідно оскаржуваних рішень є наявність актів №244/20-23-22-01-05/38258286 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "ТК "Фіона", №585/20-33-22-03-07/38161150 від 28.08.2014 року "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Українська компанія "Модус", якими встановлено відсутність вказаних підприємств за юридичною адресою, а також відсутність матеріальних ресурсів та власних основних засобів, факт порушення кримінального провадження та посилання на протоколи допитів контрагентів підприємства.

При цьому, висновки про порушення позивачем вимог податкового законодавства зроблені податковим органом лише виходячи зі змісту цих актів про неможливість проведення зустрічної звірки, не беручи до уваги первинну документацію позивача.

Однак, колегія суддів вважає недостатніми для висновків акту перевірки про порушення позивачем податкового законодавства, посилання в ньому лише на акти про неможливість проведення зустрічної звірки, складений податковим органом відносно контрагентів позивача, оскільки без визначення в акті перевірки і дослідження договорів позивача з його контрагентами, які на думку перевіряючих не відповідають закону, операцій по поставці товару, умов цих договорів, їх виконання з посиланням на первинні документи і не можуть бути підставою для прийняття рішень про донарахування податкових зобов'язань та застосування штрафних санкцій відносно позивача.

Також, як встановлено матеріалами справи, позивач та його контрагенти на момент укладання та виконання спірних Договорів були зареєстровані в ЄДР, знаходились на податкову обліку в ДПІ, мали свідоцтво платника податку на додану вартість, що не заперечується апелянтом, а також відображено в акті спірної перевірки

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що, як вбачається зі змісту актів про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "ТК "Фіона", ТОВ "Українська компанія "Модус", які використано відповідачем при проведенні перевірки позивача та фактично став підставою для визначення позивачу грошових зобов'язань згідно оскаржуваних рішень, відносини, що виникли між позивачем та його контрагентами не досліджувались перевіряючими, а ґрунтуються виключно на аналізі податкової звітності суб'єктів господарювання, з якими позивач не мав ніяких господарських відносин.

Також колегія суддів вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на наявність у податкового органу інформації про відсутність у позивача необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині купівлі, продажу, реалізації, зберігання, відвантаження товару та інше, в силу відсутності транспортних засобів, власних або орендованих складських приміщень, необхідної кількості працівників та матеріальних ресурсів, невідповідності видів діяльності за КВЕД видам наданих послуг ФОП ОСОБА_4, оскільки наявність або відсутність матеріально - технічної бази у контрагента господарюючого суб'єкта не є передумовою для визначення господарської компетенції останнього та не має правового значення для вирішення питання про наявність наміру сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених укладеними угодами або порушення позивачем правил оподаткування.

З огляду на викладене та враховуючи первинні документи надані позивачем, за якими можливо встановити здійснення та виконання господарських операцій між позивачем та його контрагентами, колегія суддів дійшла висновку щодо неправомірності нарахування позивачу грошових зобов'язань та застосування штрафу згідно податкових повідомлень-рішень № від 14.10.2014 року, № від 14.10.2014 року, № від 29.12.2014 року та відповідно обґрунтованості вимог позивача в частині скасування зазначених рішень.

Відповідно до п.п.1,2 ч.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Згідно з ч.3 та ч.4 ст.25 Закону № 2464-VI суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

01.10.2014 року Основ'янською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області було виставлено вимогу №Ф- про сплату боргу (недоїмки) із єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 16586,60 грн., а також прийнято рішення № від 24.11.2014 року "Про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску"

Оскільки, вище встановлено, що висновки відповідача щодо завищення позивачем суми валових витрат за 2013 рік в розмірі 1938707,10 грн. не підтверджені, то відсутні підстави для донарахування єдиного внеску та відповідно застосування штрафних санкцій. Отже, вимога та рішення про застосування фінансових санкцій підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, оскільки відповідач, як суб'єкт владних повноважень не довів обґрунтованість своїх висновків і правомірність прийнятих на їх підставі рішень, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи встановлене порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26.05.2015р. по справі № 820/657/15 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Основянської обєднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень -задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Основянської обєднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 14.10.2014 року, № від 14.10.2014 року, № від 29.12.2014 року, вимогу про сплату боргу №Ф- від 01.10.2014 року та рішення № від 24.11.2014 року "Про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску" .

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_5
Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст постанови виготовлений 10.07.2015 р.