Справа № 686/13654/14-а
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" червня 2015 р. м. Київ К/800/48596/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Білуги С.В.

суддів Заїки М.М.

Рецебуринського Ю.Й.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання рішення недійсним та зобов`язання вчинити певні дії,

встановила:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання рішення недійсним та зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 липня 2014 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 14.05.2014 про утримання переплати пенсії з ОСОБА_1 в сумі 405, 90 грн. за період з 01.04.2009 по 30.09.2010. Стягнуто з Головного Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь позивача безпідставно утриману з нього переплату пенсії в сумі 405,90 грн.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року скасовано постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 липня 2014 року та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанцій та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши наведені доводи в касаційній скарзі, рішення судів щодо застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що ОСОБА_1 з 31.12.1998 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», яка призначена ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При передачі пенсійної справи з Хмельницького обласного військового комісаріату даних про працевлаштування ОСОБА_1 з 2007 року у справі не було, тому позивачу тричі нараховувалось підвищення до пенсії, як непрацюючому. При перевірці з базою персоніфікованого обліку у 2010 році встановлено, що у 2009 році позивач працював, а саме у період з 01.04.2009 по 30.09.2010 позивач працював та одночасно отримував підвищення до пенсії, в зв`язку з цим за вказаний період виникла переплата пенсії в сумі 405,90 грн.

Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 14.05.2014, в червні 2014 року утримана переплата пенсії Рубцо ОСОБА_2 в сумі 405,90 грн.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача не було підстав за власною ініціативою стягувати з позивача зайве сплачену пенсію.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи рішення про відмову в задоволені позову суд апеляційної інстанції посилався на правомірність дій Головного Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та обґрунтованість рішення про стягнення переплаченої пенсії.

Відповідно до статті 7 Закону України Про пенсійне забезпечення звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 16 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування застрахована особа зобов`язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.

Пунктом 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення, затвердженого Спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Пенсійного фонду України № 224/30 від 30 квітня 2002 року та пунктом 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, встановлено, що пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Стаття 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування встановлює, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Цією ж нормою встановлюється порядок та розміри зазначених стягнень.

Крім того, Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій містить додаток № 6 пам`ятка пенсіонера, з яким позивач також мав можливість ознайомитись, так як даний Порядок є загальнодоступним для ознайомлення.

Разом з ти, суд першої інстанції приймаючи рішення про задоволення позову та суд апеляційної інстанції відмовляючи у задоволені позовних вимог не дослідили та не надали належної оцінки чи були зловживання з боку пенсіонера.

Колегія суддів зазначає, що суди повинні були витребувати у сторін докази, які підтверджують або спростовують правомірність їхніх доводів і заперечень. Якщо сторони у справі таких доказів не надали або надані докази були недостатніми, суд, керуючись частинами 4, 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов`язаний був із власної ініціативи витребувати докази, які підтверджують або спростовують ці обставини.

Проте, судами попередніх інстанцій в порушення вказаних норм процесуального права не було з`ясовано та враховано всіх обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалені у даній справі судові рішення названим вимогам процесуального закону не відповідають.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій під час прийняття рішень по суті спору у даній справі було порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, рішення у справі підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з`ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 липня 2014 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання рішення недійсним та зобов`язання вчинити певні дії скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Білуга

Судді М.М. Заїка

Ю.Й. Рецебуринський