Справа № 820/2388/15
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2015-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2015 р. № 820/2388/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бідонька А.В,

при секретарі судового засідання Кабанові Д.С.

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення та стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_4, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, у якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення Основ'янської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 19.09.2014 № про відмову у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 210224,00 грн.; стягнути з Державного бюджету України на користь ФОП ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: 61124, АДРЕСА_1, на банківський рахунок платника № 6266, відкритий в ПУАТ "Фідобанк", МФО 300175, бюджетну заборгованість з податку на додану вартість 210224,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що дії податкового органу щодо винесення податкового повідомлення-рішення є протиправними та такими, які суперечать нормам чинного законодавства України. Вважає, що податкове повідомлення - рішення № від 19.09.2014 року прийняте відповідачем на підставі акту перевірки № 626/20-38-17-02-09/НОМЕР_2 від 03.03.2014 року про результати проведення документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ФОП ОСОБА_4 від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за період з 01.06.2009 року по 30.06.2012 року та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у сумі 210 224,0 грн., відображених у податковій декларації з ПДВ, поданій за червень 2012 року є незаконним.

Представник відповідача в письмових запереченнях зазначив, що порушення, встановлені в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином в акті перевірки, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на законних підставах та відповідає чинному законодавству. Відповідач наголошує, що діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а тому позовні вимоги є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Представники позивача в судове засідання прибули, адміністративний позов підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що фахівцями Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на підставі наказу на проведення перевірки від 14.02.2014 року № 241 виданого Основ'янською ОДПІ м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, було проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ФОП ОСОБА_4 (податковий номер НОМЕР_2) від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за період з 01.06.2009 року по 30.06.2012 року та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у сумі 210224,0 грн., відображених у податковій декларації з ПДВ, поданій за червень 2012 року.

За результатами перевірки Основ'янської ОДПІ м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області було складено Акт № 626/20-38-17-02-09/НОМЕР_2 від 03.03.2014 року.

Згідно висновків вказаного акту перевірки ФОП ОСОБА_4 встановлено наступні порушення: Порядку заповнення податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1492 від 25.11.2011р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.12.2011р. за №1490/20228, а саме: завищено заявлену суму бюджетного відшкодування ПДВ за червень 2012 р. на суму 197901 грн.; п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 розділу V Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 р., до складу по податкового кредиту віднесені суми ПДВ по придбаним ТМЦ, які не призначені для їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податків, а також до складу податкового кредиту віднесені суми ПДВ, не підтверджені податковими накладними, що призвело завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту за період з 01.04.2010 р. по 30.06.2012 р. на загальну суму 158342 грн., в т.ч.: за 2010 р. - на суму 157787 грн., за 2011 р. - на суму 555 грн., що в свою чергу призвело до збільшення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації) та за даними перевірки складає 147790 грн.

На підставі висновків Акту перевірки № 626/20-38-17-02-09/НОМЕР_2 від 03.03.2014 року Основ'янською ОДПІ м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області винесено податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_3 від 28.04.2014 р., яким ФОП ОСОБА_4 зменшена сума бюджетного відшкодування ПДВ за червень 2012 року на суму 197901 грн. та застосована штрафна санкція у сумі 49475,25 грн.

Позивач не погодившись з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням подав до Головного управління Міндоходів у Харківській області скаргу про скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 28.04.2014 р.

За результати розгляду скарги Головним управлінням Міндоходів у Харківській області винесено Рішення про результати розгляду скарги від 31.07.2014 року № 5027/Л/20-40-10-04-17, яким задоволено скаргу ФОП ОСОБА_4 від 05.06.2014 р. та скасовано податкове повідомлення-рішення Основ'янської ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області № НОМЕР_3 від 28.04.2014 р. та зобовязано Основ'янську ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області прийняти повідомлення - рішення форми "В3" про відмову ФОП ОСОБА_4 у наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зв'язку з тим, що платник в уточнюючих розрахунках (вх. від 25.02.2013 №, від 04.03.013 №) відмовився від бюджетного відшкодування за червень 2012 року у сумі 210 224 грн.

19.09.2014 року на виконання рішення Головного управління Міндоходів у Харківській області про результати розгляду скарги № 5027/Л/20-40-10-04-17 від 31.07.2014 р. Основ'янською ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області винесене податкове повідомлення - рішення форми "В3" № НОМЕР_4 від 19.09.2014 р., яким ФОП ОСОБА_4 відмовлено у наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 210 224 грн.

Як свідчать матеріали справи, фактичною підставою для винесення спірного податкового повідомлення - рішення слугував висновок відповідача про те, що платник в уточнюючих розрахунках податкових зобов'язань до податкової декларації за червень 2012 р. (вх. від 25.02.2013 №, від 04.03.013 №) відмовився від бюджетного відшкодування за червень 2012 р. у сумі 210224 грн.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі таких висновків спірного правового акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.200.1, п.200.3 ст. 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до п.200.7 та п.200.8 ст. 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. До податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається митним органом органу державної податкової служби в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.

Згідно з п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов'язань з цього податку в наступних податкових періодах;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Відповідно до пункту 1 розділу 4 Порядку заповнення податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1492 від 25.11.2011 року (в редакції чинній на момент подання уточнюючих розрахунків) (далі - Порядок №1492) у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої декларації за формою, встановленою на дату подання уточнюючого розрахунку.

Пунктом 3 розділу 4 Порядку №1492 у разі виправлення помилок у рядках поданої раніше декларації, до яких повинні додаватися додатки, до уточнюючого розрахунку чи декларації, до якої включені уточнені показники, повинні бути подані відповідні додатки, що містять інформацію щодо уточнених показників.

Згідно із підпунктом 4.6.5 розділу 5 Порядку №1492 платники, які заповнили рядок 22 декларації 0110 та відповідно до статті 200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та подають до декларації 0110 (Д3) (додаток 3).

Значення рядка 3 (Д3) (додаток 3) переноситься до рядка 23 декларації 0110 за поточний звітний (податковий) період. Залежно від обраного платником напряму повернення суми бюджетного відшкодування (на рахунок цього платника у банку або у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів) така сума вказується або в рядку 23.1, або у рядку 23.2, або частково розподіляється у рядках 23.1 та 23.2 податкової декларації 0110.

При цьому платники податку, які мають право на отримання бюджетного відшкодування та прийняли рішення про повернення суми бюджетного відшкодування на рахунок у банку (заповнено рядок 23.1 декларації 0110), подають до декларації 0110 (Д4) (додаток 4).

У розділі 6 Порядку №1492 зазначено, що при заповненні уточнюючого розрахунку у графі 4 відображаються відповідні показники декларації звітного періоду, який виправляється. У разі якщо до декларації за цей звітний період раніше вносилися зміни, у графі 4 відображаються відповідні показники графи 5 останнього уточнюючого розрахунку, який подавався до декларації звітного (податкового) періоду, що виправляється.

У графі 5 уточнюючого розрахунку відображаються відповідні показники з урахуванням виправлення.

У графі 6 відображається сума помилки (абсолютне значення).

У разі виправлення значення рядка 24 декларації, яке у майбутніх звітних періодах не вплинуло на значення рядка 25 чи рядка 23 (23.1 чи 23.2), уточнюючий розрахунок подається за один звітний період, в якому вносяться відповідні зміни. Такий уточнюючий розрахунок може бути поданий як самостійний документ або у складі декларації (як додаток до неї). Значення графи 6 рядка 24 уточнюючого розрахунку (як збільшення, так і зменшення) враховується при визначенні значень рядків 21.2 та відповідно 24 декларації за звітний період, у якому подано такий уточнюючий розрахунок.

У разі виправлення значення рядка 24 декларації, яке у майбутніх звітних періодах впливало на значення рядка 25 чи рядка 23, уточнюючий розрахунок подається за кожний звітний період, у якому значення рядка 24 декларації впливало на значення рядка 25 чи рядка 23. Такі уточнюючі розрахунки можуть бути подані лише як самостійні документи, оскільки форма декларації передбачає можливість подання уточнюючого розрахунку як додатка до неї лише за один звітний період, помилки якого виправляються.

У разі виправлення показника рядка 20.2 декларації значення із графи 6 такого рядка враховується при визначенні значення рядка 21.1 декларації за звітний період, у якому подано відповідний уточнюючий розрахунок.

Платник податків, який самостійно виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний сплатити штраф, нарахований відповідно до пункту 50.1 статті 50 глави 2 розділу II Кодексу. Сума нарахованого штрафу відображається у графі 6 рядка 26.

У разі виправлення помилок у рядках поданої раніше декларації, до яких повинні додаватися додатки, до уточнюючого розрахунку повинні бути подані відповідні додатки, що містять інформацію щодо уточнених показників.

Отже, розділом 6 Порядку №1492 визначений порядок заповнення уточнюючого розрахунку, зі змісту якого слідує, що уточнення показників декларації полягає у зміні показників рядків звітної декларації.

Згідно із п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку; б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_4 у податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2012 року від 18.07.2012 р. задекларував залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду в сумі 210224,0 грн. (а.с. 72-73).

Згідно з уточнюючим розрахунком податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2012 року від 24.07.2012 р. платником перенесена сума від'ємного значення ПДВ у розмірі 210224,0 грн. до рядка 23.1 декларації - сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (а.с. 70-71).

В уточнюючих розрахунках податкових зобов'язань до податкової декларації за червень 2012 року, наданих ФОП ОСОБА_4 до податкової інспекції від 25.02.2013 р. та від 04.03.013 р. задекларована сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду, з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, складає 3323 грн., а у рядках 23.1 вказаних уточнюючих розрахунків від 25.02.2013 р. та від 04.03.013 р. суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку не зазначено (а.с. 66-69).

Отже, ФОП ОСОБА_4 уточнюючими розрахунками змінив значення рядків 23.1 та 23.2, що є по своїй суті уточненням показників податкової декларації.

Таким чином, позивачем не задекларована сума бюджетного відшкодування ПДВ за червень 2012 року у сумі 210224 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відповідність оскаржуваного рішення податкового органу № від 19.09.2014 року вимогам діючого законодавства та фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим вказане рішення суб'єкта владних повноважень скасуванню не підлягає. Позовні вимоги ФОП ОСОБА_4 щодо скасування вказаного податкового повідомлення-рішення є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

У звязку з наведеним, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд зазначає, що порядок та розмір сплати судового збору визначений Законом України "Про судовий збір".

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 19.09.2013 року N 590-VII, який набув чинності 23.10.2013 року, внесені зміни до Закону України "Про судовий збір", зокрема, відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Враховуючи часткову сплату судового збору, а саме 420,45 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи оригіналами платіжних доручень №2808 від 10.03.2015 року та №2806 від 10.03.2015 року, суд вважає за необхідне стягнути з ФОП ОСОБА_4 решту суми судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру в розмірі 3784,03 грн. на користь Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України у разі ухвалення судового рішення на користь сторони, яка є субєктом владних повноважень, сплачений судовий збір позивачу не повертається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 11, 71, 72, 94, 160 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення та стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2, адреса: 61124, АДРЕСА_2, р/р 6266, банк ПУАТ "ФІДОБАНК, МФО 300175) на користь Державного бюджету України (р/р 4011, отримувач: УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова Харківської області, код 37999628, МФО 851011, банк ГУДКСУ у Харківській області) судовий збір у розмірі 3784,03 грн. (три тисячі сімсот вісімдесят чотири гривні 03 копійки).

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя Бідонько А.В.

Повний текст постанови виготовлений 10.07.2015 року