Справа № 821/388/15-а
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/388/15-а
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної фінансової інспекції в Херсонській області до Херсонського національного технічного університету про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Державна фінансова інспекція в Херсонській області (далі - позивач, Держфінінспекція) звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Херсонського національного технічного університету (далі - відповідач, ХНТУ), у якому просить зобов'язати виконати п. 2 та п. 5 вимоги від 04.11.2014 року №21-03-1414/5916.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що за наслідками проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності Херсонського національного технічного університету за період з 01.05.2012 року по 01.07.2014 року та з метою усунення встановлених під час її проведення порушень на адресу ХНТУ було направлено вимогу щодо усунення порушень та недоліків, виявлених ревізією, від 04.11.2014 року №21-03-14-14/5916, яка не виконана відповідачем в частині пунктів 2, 5 вказаної вимоги, що зумовило позивача звернутись до суду з вказаною вимогою.

В судове засідання, призначене на 02 липня 2015 року, представники сторін не прибули, проте надали заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26 січня 1993 року №2939-XII (далі - Закон України №2939-XII), здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю). Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування. Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року №550 затверджено Порядок проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами (далі - Порядок №550), відповідно до якого, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування. Про усунення виявлених ревізією фактів порушення законодавства цей об'єкт контролю у строк, визначений вимогою про їх усунення, повинен інформувати відповідний контролюючий орган з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, що підтверджують усунення порушень (пункт 46 Порядку №550).

Аналогічні приписи містяться у статті 10 Закону України №2939-XII, пункт 7 якої закріплює право контролюючого органу пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п.1.1.1.1 Плану контрольно - ревізійної роботи Державної фінансової інспекції України на 2 квартал 2014 року, Держфінінспекцією проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Херсонського національного технічного університету за період з 01.05.2012 року по 01.07.2014 року, про що був складений акт ревізії від 29.09.2014 року №03-17/36 (далі - акт ревізії).

На підставі даного акту, Держфінінспекцією до Херсонського національного технічного університету направлено лист від 04.11.2014 року №21-03-14-14/5916 "Про усунення порушень та недоліків, виявлених ревізією", в якому до підконтрольної установи пред'явлені вимоги, зокрема -

- пунктом 2 зобов'язано вжити заходів щодо відшкодування зайвих витрат на підготовку фахівців, які не відпрацювали 3 роки в державному секторі економіки, в добровільному порядку на загальну суму 740394,33 грн., а у разі необхідності стягнути в судовому порядку з подальшим перерахуванням отриманих коштів до Державного бюджету України відповідно до вимог чинного законодавства;

- пунктом 5 зобов'язано вжити заходів щодо відшкодування зайвих витрат на оплату праці в сумі 44486,24 грн. у добровільному порядку та в разі необхідності, стягнути в судовому порядку з осіб, з вини яких проведено зайві витрати на оплату праці, з подальшим перерахуванням отриманих коштів до Державного бюджету України відповідно до вимог чинного законодавства. За відшкодованими сумами провести корегування сум сплати єдиного соціального внеску.

Враховуючи не виконання Херсонським національним технічним університетом пунктів 2 та 5 вищевказаної вимоги, Держфінінспекція звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку вищевказаним вимогам позивача та їх узгодженості з нормами діючого законодавства та фактичними обставинами справи, суд зазначає наступне.

Як вбачається з акту ревізії (стор. 11- 13), то в результаті перевірки працевлаштування випускників Університету, які навчались за державним замовленням, в ході ревізії було встановлено, що 9 випускників Університету протягом 2013 року взагалі не приступили до роботи за місцем призначення, а 16 випускників звільнилися за власним бажанням не відпрацювавши при цьому 3 роки. Згідно даних бухгалтерського обліку, зазначеним студентам, відповідно до Порядку призначення і виплати стипендій, затвердженого постановою КМУ від 12 липня 2004 року №882, постанови КМУ від 17.07.2003 року №1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення", протягом періоду їх навчання в Університеті проведено видатки на суму 237053,24 грн. - по випускникам, які взагалі не приступили до роботи, на суму 503341,09 грн. - по випускникам, які звільнилися за власним бажанням, не відпрацювавши при цьому 3 роки. При цьому, ревізією встановлено, що вищезазначені студенти, на яких державою проведено видатки щодо виплати стипендії, її індексації протягом періоду їх навчання, в порушення вимог п. 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою КМУ від 22.08.1996 року №992 (далі - Порядок №992), не повернули кошти, які витрачені на їх навчання до державного бюджету, що призвело до недоотримання державним бюджетом фінансових ресурсів у загальній сумі 740394,33 грн. та відповідно до збитків (втрат) державного бюджету на зазначену суму.

Крім цього, як вбачається з акту ревізії (стор. 29 - 31), то ревізією правильності нарахування заробітної плати працівникам, які працюють в університеті за сумісництвом, а основне місце роботи яких знаходиться на іншому підприємстві (установі, організації), встановлені наступні порушення на загальну суму 44486,24 грн., зокрема -

- всупереч вимогам постанови КМУ від 03.04.1993 року №245 "Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій", Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженим наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28.0.1993 року №43, сумісник ОСОБА_1, працюючи за основним місцем роботи на 1 ставку та на умовах сумісництва в обсязі 0,5 ставки, працювала також за сумісництвом на посаді професора кафедри державного управління і місцевого самоврядування Університету з 01.07.2012 року по 31.08.2012 року в обсязі 0,1 ставки, з 01.09.2012 року по 30.06.2013 року в обсязі 0,25 ставки, що призвело до порушення загальної тривалості роботи за сумісництво протягом місяця, яка не повинна перевищувати половини місячної норми робочого часу, у зв'язку з чим ОСОБА_1 необґрунтовано нараховано та сплачено заробітну плату за період з 01.07.2012 року по 01.07.2013 року на загальну суму 14089,72 грн., та, як наслідок, зайво проведено нарахування та сплату ЄСВ у сумі 5114,57 грн. Аналогічні порушення встановлені по ОСОБА_2, який працював за сумісництвом професором кафедри філософії, політології і права з 02.09.2013 по 30.06.2014 в обсязі 0,5 ставки, внаслідок чого ОСОБА_2 нараховано та виплачено заробітну плату як зовнішньому суміснику за період з 02.09.2013 по 30.06.2014 всупереч норм законодавства на суму 26675,05 грн. та зайво проведено ЄСВ на суму 9683,04 грн.;

- на підставі отриманої інформацій на запити та доданих до них підтверджуючих документів встановлено, що деякі зовнішні сумісники університету за основним місцем роботи знаходилися, відповідно до листків непрацездатності на лікарняних та у відрядженнях, проте, в табелях обліку робочого часу по університету, в період знаходження їх на лікарняному та у відрядженнях проставлено робочими днями та у відповідності до цього нараховано та виплачено заробітну плату у повному обсязі на загальну суму 3721,47 грн. та, як наслідок, зайво проведено нарахування та сплату ЄСВ на суму 1350,89 грн.

Внаслідок проведених операцій у формі 2д "Звіт про виконання загального фонду кошторису установи" та у формі 4-1 "Звіт про надходження і використання коштів, отриманих як плата за послуги" за КПКВ 2201160 за період з 01.06.2012 року по 01.07.2014 року за КЕКВ 1110 "Оплата праці працівників бюджетних установ" завищені касові та фактичні видатки на суму 44486,24 грн. та КЕКВ 1120 "Нарахування на заробітну плату" завищені касові та фактичні видатки на суму 16148,50 грн., що є порушенням п.1 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV та п.п.1.2, 1.3, 1.4 Порядку складання фінансової та бюджетної звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів від 24 січня 2012 року №44.

У зв'язку з встановленням в акті ревізії вищевказаних порушень, в пункті 2 та 5 вимоги від 04.11.2014 року №21-03-14-14/5916 Держфінінспекція зобов'язує Херсонський національний технічний університет -

- вжити заходів щодо відшкодування зайвих витрат на підготовку фахівців, які не відпрацювали 3 роки в державному секторі економіки, в добровільному порядку на загальну суму 740394,33 грн., а у разі необхідності стягнути в судовому порядку з подальшим перерахуванням отриманих коштів до Державного бюджету України відповідно до вимог чинного законодавства (п. 2 вимоги);

- вжити заходів щодо відшкодування зайвих витрат на оплату праці в сумі 44486,24 грн. у добровільному порядку та в разі необхідності, стягнути в судовому порядку з осіб, з вини яких проведено зайві витрати на оплату праці, з подальшим перерахуванням отриманих коштів до Державного бюджету України відповідно до вимог чинного законодавства. За відшкодованими сумами провести корегування сум сплати єдиного соціального внеску (п. 5 вимоги).

Суд зазначає, що предметом розгляду у даній справі є вимога позивача про зобов'язання Херсонський національний технічний університет виконати пункт 2 та 5 вимоги про усунення порушень від 04.11.2014 року №21-03-14-14/5916, якими Держфінінспекція фактично зобов'язує відповідача вжити заходи щодо відшкодування збитків, завданих державі.

Відповідно до п. 10 ст. 10 Закону України №2939-XII органу державного фінансового контролю надається право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року №499/2011 (далі - Положення №499/2011)

- для виконання покладених на неї завдань Держфінінспекція має право у разі виявлення збитків, завданих державі чи обєкту контролю, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку (пп. 21 пункту 6 цього Положення);

- Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (пп. 5 пункту 4 цього Положення).

З аналізу наведених норм, суд приходить до висновку, що відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, та про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово відшкодовані шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом. При цьому, правильність обчислення їх розміру, як і наявність підстав для їх стягнення, перевіряє суд, який розглядає цей позов.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовної вимоги ДФІ щодо зобов'язання підконтрольної установи виконати п. 2, 5 вимоги №21-03-14-14/5916 від 04.11.2014 року.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня, 13 травня та 18 вересня 2014 року, 20 січня 2015 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14, 21-332а14, 21-601а14 відповідно) тощо.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Згідно ч. 2 ст.161 КАС України, при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Крім того, суд вказує, що постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 06.02.2015 р. по справі №821/4734/14, яка набрала законної сили згідно ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2015 року, відмовлено у задоволені позову Херсонського національного технічного університету до Державної фінансової інспекції в Херсонській області про визнання незаконним та скасування пункту 2 вимоги від 04.11.2014 року № 21-03-14-14/5916, оскільки судом зроблено висновок, що пункт 2 вимоги ДФІ в Херсонській області від 04.11.2014р. №21-03-14-14/5916, яким на позивача покладається обов'язок саме вчинити дії з відшкодування збитків, не є обов'язковим і не підлягає виконанню позивачем, а тому не порушує його прав та інтересів.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) дій, рішень суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 КАС України з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Державної фінансової інспекції в Херсонській області.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 12, 19, 71, 122, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 9.3