Справа № 2а-172/11/0970
Суддя: Черепій П.М.
Дата ухвалення: 2011-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2011 р. Справа № 2a-172/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Черепія П.М.

Суддів: Кишинського М.І.,

ОСОБА_1,

при секретарі Данилюк І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, 4/30, м. Івано-Франківськ

до Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва, вул. Арсенальна, 9/11, м. Київ

За участю представників сторін:

від позивача: - ОСОБА_2, позивач

від відповідача: - не зявився

про визнання неправомірними дій щодо відмови у виплаті грошової допомоги при виході на пенсію та зобов'язання виплатити належну грошову допомогу,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва про визнання неправомірними дій щодо відмови у виплаті грошової допомоги в розмірі 10-ти посадових окладів при виході на пенсію та зобовязання виплатити належну грошову допомогу.

В судовому засіданні позивач позов підтримав і пояснив, що його загальний трудовий стаж роботи становить 42 роки, а стаж державної служби 24 роки.

Наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва №496-к від 26.08.2010 року його звільнено з посади 27 серпня 2010 року за ч. 1 ст. 40 КЗпП України в звязку з ліквідацією Представництва державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва в Івано-Франківській області.

Після виходу на пенсію відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу»з ним не було проведено повного розрахунку, тобто не виплачено грошової допомоги в розмірі 10-ти місячних посадових окладів, як державному службовцю.

На його звернення до Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва з проханням виплатити грошову допомогу у розмірі 10-ти місячних посадових окладів, належних йому у звязку з виходом на пенсію, отримано відмову.

Відмову Представництва державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва щодо виплати вихідної грошової допомоги в розмірі 10-ти місячних посадових окладів вважає незаконною, оскільки вона суперечить ст. 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», ст. 26 Закону України «Про зайнятість населення»та ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Просить суд позов задовольнити.

Представник Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, натомість подав суду заперечення на позовну заяву в якій зазначив, що проти позову заперечує, оскільки будь-які правові підстави для виплати позивачу 10-ти посадових окладів при виході на пенсію відсутні.

ОСОБА_2 на час призначення пенсії державного службовця не перебував на службі Держкомпідприємництва, а право на виплату такої допомоги мають тільки держані службовці. При звільненні позивачу було виплачено вихідну допомогу у розмірі однієї середньомісячної заробітної плати, а держаним службовцям, які звільняються у звязку із виходом на пенсію, така вихідна допомога не виплачується.

Окрім того, позивач по справі ніколи не був працівником Держкомпідприємництва.

Просить в позові відмовити.

Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_2 слід задовольнити з таких підстав.

Позивач по справі ОСОБА_2 до звільнення з роботи перебував на державній службі, обіймав посаду голови представництва Держкомпідприємництва в Івано-Франківській області.

Наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва №496-к від 26.08.2010 року ОСОБА_2 27 серпня 2010 року звільнено з роботи у звязку з ліквідацією представництва Держкомпідрприємництва в Івано-Франківській області згідно п.1 ст. 40 КЗпП України.(а.с. 16)

На момент звільнення ОСОБА_2 з роботи, до досягнення ним пенсійного віку встановленого ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», позивачу залишалось 1 місяць 26 днів.

В судовому засіданні встановлено, що загальний трудовий стаж роботи позивача становить 42 роки, а стаж державної служби 24 роки, що підтверджується оглянутою в судовому засіданні трудовою книжкою, копія якої долучена до матеріалів справи.(а.с. 17-22)

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні»особам передпенсійного віку, трудовий договір з якими було розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників, а також виявленою невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоров'я, гарантується право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до встановленого законодавством строку, якщо вони мають страховий стаж для чоловіків - 25 років, для жінок - 20 років, а для осіб, які мають право на пенсію на пільгових умовах, - стаж роботи, який дає право на цей вид пенсії.

Згідно п.п 3 п. 22 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік»у Законі України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" статтю 21 виключено, проте Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 п. 22 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік»визнаний неконституційним.

Положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнаних неконституційними.

Згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу»на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

Також відповідно до цієї статті державним службовцям у разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Згідно розяснень ОСОБА_4 праці та соціальної політики України, а також відповіді даної позивачу ОСОБА_4 праці та соціальної політики України №4676/0/13/10-зв від 29.11.2010 року виплата грошової допомоги в даному випадку повязана з двома умовами, а саме виходом на пенсію та наявністю стажу державної служби не менше 10 років. (а.с.27, 31)

Про вихід позивача на пенсію свідчить довідка Управління пенсійного фонду в м. Івано-Франківську №268 від 13.10.2010 року, згідно якої, позивачу призначена пенсія як державному службовцю з 21.09.2010 року. (а.с.23)

Таким чином, суд приходить до висновку що виплата грошової допомоги відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу»передбачає дві підстави, а саме вихід на пенсію та стаж державної служби не менше 10 років, будь яких інших додаткових умов для отримання цієї грошової допомоги законом не встановлено.

Як вбачається з вищенаведеного, позивач має необхідний стаж державної служби, вийшов на пенсію відповідно до Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», а тому суд не приймає до уваги доводи відповідача викладені в запереченні, а керується Законами України «Про державну службу»та «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні».

На підставі наведеного та керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 37 Закону України «Про державну службу», ст.ст. 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИЛА:

Позов задовольнити.

1. Визнати дії Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва щодо відмови забезпечення виплати грошової допомоги в розмірі 10-ти місячних посадових окладів ОСОБА_2 протиправними.

2. Зобовязати Державний комітет України з питань регуляторної політики та підприємництва забезпечити виділення для виплати ОСОБА_2 грошової допомоги в розмірі 10-ти місячних посадових окладів.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідно до статті 186 КАС України, апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова в повному обсязі складена 22 лютого 2011 року.

Головуючий суддя: Черепій П.М.

Судді: Кишинський М.І.

ОСОБА_1