Справа № 806/93/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 липня 2015 року 11:05 № 806/93/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Кобилянського К.М., суддів - Гарника К.Ю., Добрівської Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доДержавної архітектурно-будівельної інспекції України
про визнання незаконним та скасування припису № 17/4/14,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області про визнання незаконним та скасування припису № 17/4/14.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 12.02.2015 допущено заміну первинного відповідача його правонаступником - Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та направлено за підсудністю адміністративну справу № 806/93/15 до Київського окружного адміністративного суду.

23.02.2015 адміністративна справа № 806/93/15 надійшла до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Згідно автоматизованого розподілу позовних заяв справу № 806/93/15 передано для розгляду судді Окружного адміністративного суду міста Києва Кобилянському К.М.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2015 адміністративну справу прийнято до провадження та призначено судове засідання на 10.03.2015, яке в подальшому відкладалось з метою отримання додаткових доказів для вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.

Під час розгляду справи позивач підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та зазначила, що не погоджується з висновками відповідача щодо порушення позивачем положень законодавства у сфері містобудівної діяльності, оскільки висновки відповідача за наслідками проведеної перевірки є хибними, базуються виключно на суб'єктивних припущеннях перевіряючих, які не мають підтвердження належними доказами.

Представник відповідача проти позову заперечував, при цьому посилаючись на те, що під час проведення перевірки встановлено порушення позивачем п. 3.25 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». За таких обставин, відповідач просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

Відповідно ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю від 23.05.2011 № 553 (надалі - Порядок № 533), на підставі заяви гр. ОСОБА_2 від 17.11.2014, посадовою особою Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області, в присутності гр. ОСОБА_1 28.11.2014 проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил гр. ОСОБА_1 на об'єкті будівництва «Прибудова до житлового будинку та будівництво господарської споруди у АДРЕСА_1».

За результатами перевірки посадовою особою Управління складено акт перевірки від 28.11.2014, видано припис з вимогою перебудувати найбільш виступну конструкцію стіни та покрівлі із дотриманням будівельних норм, державних стандартів та правил, в термін до 28.01.2015 та складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності 28.11.2014.

Не погоджуючись з правомірністю припису від 28.11.2014 № 17/4/14 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, позивач посилається на те, що: 1) при проведенні перевірки вона усно пояснювала про те, що гр. ОСОБА_2 встановив паркан на відстані, яка не відповідає відстані від її будинку до межі плану земельної ділянки, яка відповідно до Державного акту на право власності Серія НОМЕР_1 позначена точкою А.; 2) між нею та гр. ОСОБА_2 вже виникало спірне питання щодо визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки від точки В до Г; 3) не дотримання відповідачем вимог пп. 7 п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553; 4) за результатами попередньої перевірки відхилень при візуальному огляді та замірах виконаних робіт не встановлено.

Іншин обставин неправомірності припису №17/4/14 від 28.11.2014 позивачем не наведено.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За результатами перевірки встановлено, що будівельні роботи на об'єкті будівництва проводяться на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт серії ЖТ № 00 від 02.01.2013, зареєстрованому в інспекції ДАБК у Житомирській області та будівельного паспорту, розробленого відділом регіонального розвитку, містобудування та архітектури Овруцької райдержадміністраиії за № 13 від 19.04.2012.

При цьому, під час проведення перевірки відповідачем виявлено, що позивачем проводяться будівельні роботи по будівництву зовнішніх стін прибудови та влаштуванню дахового покриття.

Відстань від стіни прибудови до межі сусідньої ділянки складає 0,9 м., від покрівлі добудови - 0,5м.п., що є порушенням п. 3.25 ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень», яким передбачено, що відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому, повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

За вчинене правопорушення, на підставі поданих документів матеріалів, складених під час здійснення позапланової перевірки, на позивача накладено штраф у сумі 850,00 (вісімсот п'ятдесят ) грн., згідно з ч. 2 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення - Постанова по справі про адміністративне правопорушення від 11.12.2011 № 56/4-ф.

Частиною 1 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що порушення вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об'єктів чи споруд - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та на посадових осіб - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 2 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та на посадових осіб - від ста до ста п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Доказів оскарження та/або скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення матеріали справи в собі не містять.

Тобто позивач, з однієї сторони, просить суд визнати протиправним та скасувати припис про усунення порушень будівельних норм, а з іншої сторони, не заперечує наявності в своїх діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно абз. 3 п. 3-25 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступноі конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Оскільки під час проведення перевірки, за результатами якої складено акт від 28.11.2014, контролюючим органом встановлено відстань менше 1 метра від стіни будівлі позивача до меж сусідньої ділянки, а інженерно-технічні заходи, що запобігають стіканню атмосферних опадів з покрівлі будівлі на територію сусідньої ділянки, станом на 28.11.2014, також відсутні, що підтверджується фото-матеріалами, то суд приходить до висновку про відповідність оскаржуваного акта індивідуальної дії вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, внаслідок чого законні підстави для скасування припису № 17/4/14 від 28.11.2014 відсутні.

Посилання позивача на те, що при проведенні перевірки вона усно пояснювала про те, що гр. ОСОБА_2 встановив паркан на відстані, яка не відповідає відстані від її будинку до межі плану земельної ділянки, яка відповідно до Державного акта на право власності Серія НОМЕР_1 позначена точкою А, судом відхиляються, як не підтверджені жодними належними та допустимими доказами (письмовими доказами та/або поясненнями свідків, тощо). До того ж, за таких обставин, мало б місце встановлення гр. ОСОБА_2 свого паркану та території земельної ділянки позивача. Втім, матеріали справи також не містять в собі доказів того, що паркан гр. ОСОБА_2 знаходиться в межах земельної діляки ОСОБА_1, внаслідок чого такі доводи позивача є необгрунтованими.

Доводи ОСОБА_1 з приводу того, що між нею та гр. ОСОБА_2 вже виникало спірне питання щодо визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки від точки В до Г, судом відхиляються, адже до компетенції адміністративного суду не належить надання правової оцінки спору між двома фізичними особами в рамках приватно-правових земельних правовідносин.

Твердження ОСОБА_1 про не дотримання відповідачем вимог пп. 7 п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 під час проведення перевірки, є безпідставним, адже залучення до проведення перевірки представників центральних і місцевих органів виконавчої влади, є правом, а не обов'язком відповідача, тобто його дискреційним повноваженням.

Посилання позивача на те, що за результатами попередньої перевірки відхилень при візуальному огляді та замірах виконаних робіт не встановлено, судом також відхиляються, адже до моменту введення прибудови в експлуатацію, тобто визнання державою належності проведених будівельних робіт на закінченому будівництвом об'єкті, позивач не позбавлений можливості здійснювати перебудову окремих частин будівлі.

Доказів введення прибудови в експлуатацію, станом на 28.11.2014, матеріали справи в собі не містять.

Посилання позивача на те, що ДБН 2.2-15-2005 втратив чинність, як на належний доказ протиправності откаржуваного припису, судом відхиляється, адже доказів усунення порушень вимог абз. 3 п. 3-25 ДБН 360-92 (чинного як на дату проведення перевірки - 28.11.2014, так і станом на дату вирішення справи), позивачем не надано.

Враховуючи вищезазначене у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Частиною 2 ст. 9 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя К.М. Кобилянський

судді К.Ю. Гарник

Н.А. Добрівська