Справа № К/9991/7237/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 року м. Київ К/9991/7237/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Бутенка В.І.,
Олексієнка М.М., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України про визнання неправомірною бездіяльності посадової особи, зобов'язання розглянути звернення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 21 листопада 2006 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2011 року, -

встановив:

У травні 2006 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Міністерства юстиції України про визнання неправомірною бездіяльності посадової особи, у якому просив визнати порушеним посадовою особою Міністерства юстиції України його конституційне право громадянина України на отримання обґрунтованої відповіді у встановлений законом строк та зобов'язати відповідача розглянути його звернення і надати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 21 листопада 2006 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2011 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 21 листопада 2006 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2011 року і прийняти нове судове рішення.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 3 січня 2006 року направив до відповідача звернення, у якому повідомив про наслідки розгляду цивільної справи та неправомірність дій нотаріусів, просив надати йому додаткові докази, необхідні для запобігання прийняття неправомірного рішення судом касаційної інстанції. Також просив, у разі прийняття Верховних Судом України помилкового рішення, зобов'язати Департамент нотаріату та реєстрації адвокатських об'єднань об'єктивно дослідити матеріали його звернення з метою дослідження дотримання вимог законності приватними нотаріусами при здійсненні правочинів щодо відчуження спірного майна у вигляді виплаченої кооперативної квартири за адресою: АДРЕСА_1. Якщо за наслідками цього дослідження буде встановлено невідповідність дій посадових осіб нормам закону, звернутися до правоохоронних органів із заявою про порушення кримінальної справи, і зобов'язати Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна вжити дієвих заходів щодо скасування невідповідних національному законодавству України актових записів, які мають місце на даний час в Державному реєстрі правочинів, та повідомити його про наслідки дослідження.

Зазначене звернення було зареєстроване у Міністерстві юстиції України 16 січня 2006 року, а 14 лютого 2006 року листом № Б-848-22, за підписом заступника Міністра юстиції України Ємельянової І.І., позивачеві надано відповідь на його звернення з відповідними роз'ясненнями по всіх пунктах звернення.

Не погоджуючись з формальною, на думку ОСОБА_4, відповіддю відповідача, він звернувся із заявою від 11 квітня 2006 року на особистий прийом до Міністра юстиції України. Ця заява зареєстрована у відповідача 12 квітня 2006 року.

Листом від 5 травня 2006 року за № Б-10037 відповідач повідомив позивача про запис його на прийом до заступника Міністра юстиції України Ємельянової І.І., який мав відбутися 16 травня 2006 року з 10.00 години до 13.00 години, і просив попередньо зателефонувати до Управління розгляду звернень та прийому громадян Міністерства юстиції України, вказавши номер телефону.

Факт запису на прийом ОСОБА_4 підтверджується списком громадян, які виявили бажання потрапити на особистий прийом заступника Міністра юстиції України Ємельянової І.І.

Позивач не з'явився на прийом заступника Міністра юстиції України Ємельянової І.І., і ним не було задано питань, які його цікавили.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно частини 1 статті 1 Закону України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

У статті 18 вказаного Закону передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Статтею 19 Закону № 393/96-ВР визначено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані, зокрема: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Згідно статті 22 Закону № 393/96-ВР керівники та інші посадові особи органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян зобов'язані проводити особистий прийом громадян. Прийом проводиться регулярно у встановлені дні та години, у зручний для громадян час, за місцем їх роботи і проживання. Графіки прийому доводяться до відома громадян. Порядок прийому громадян в органах державної влади, місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, об'єднаннях громадян визначається їх керівниками. Усі звернення громадян на особистому прийомі реєструються. Якщо вирішити порушені в усному зверненні питання безпосередньо на особистому прийомі неможливо, воно розглядається у тому ж порядку, що й письмове звернення. Про результати розгляду громадянину повідомляється письмово або усно, за бажанням громадянина.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання розглянути звернення, оскільки відповідач не припустився бездіяльності при розгляді звернень позивача від 3 січня 2006 року та від 11 квітня 2006 року, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують встановлених судами обставин справи та їх висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 21 листопада 2006 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України про визнання неправомірною бездіяльності посадової особи, зобов'язання розглянути звернення - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.