Справа № 804/1151/15
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2015 р. Справа № 804/1151/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Серьогіної О.В.
судді Горбалінського В.В.
судді Рябчук О.С.,
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» до Прокуратури Кіровського району м. Дніпропетровська, Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України про встановлення відсутності компетенції (повноважень),-
Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» звернулося до суду з позовом до прокуратури Кіровського району м. Дніпропетровська, Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України в якому просить встановити відсутність компетенції (повноважень) відповідачів на звернення з позовом до суду.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що прокурором Кіровського району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Державної інспекції з енергозбереження до відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» ПСП «Шахта Західно-Донбаська» (правонаступником якого на теперішній час є ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля») було пред'явлено позов про стягнення підвищеної плати за нераціональне використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів, визначених Постановою №15-5/3.12-1236 про застосування економічних санкцій. Постанова була винесена за наслідками проведення перевірки державним інспектором територіального управління державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області, яке діяло на підставі Положення про територіальне управління Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області. Територіальне управління Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області є структурною одиницею Державної інспекції з енергозбереження. Правонаступником Державної інспекції з енергозбереження України на теперішній час, відповідно до Указу Президента №462/2011 від 13.04.2011р. «Про Державне агентство з енергоефективності та енергозбереження України», є Державне агентство з енергозбереження та енергоефективності. Позивачем зазначено, що постановою КМУ від 29.06.2000р. №1039 затверджено Положення про Державну інспекцію з енергозбереження. Даним Положенням визначені повноваження відповідача, серед яких, як стверджує позивач, не вбачається право Інспекції на звернення до суду. Таким чином, в період пред'явлення прокурором Кіровського району міста Дніпропетровська в інтересах держави в особі Державної інспекції з енергозбереження позовів про стягнення заборгованості за Інспекцією жодним діючим нормативно-правовим актом не було закріплено право виступати позивачем чи відповідачем у судових інстанціях, пред'являти позовні заяви до суб'єктів господарювання. В порушення норм діючого законодавства, завідомо знаючи про відсутність права на звернення до суду з позовними заявами, Інспекція ініціювала подання позовів до ВАТ «Павлоградвугілля» через органи прокуратури. Обов'язковою умовою, за якою органи прокуратури можуть звертатися з позовними заявами в інтересах суб'єктів владних повноважень є наявність права у суб'єкта владних повноважень. Позивач стверджує, що прокурор Кіровського району міста Дніпропетровська, пред'являючи позов в інтересах особи, яка відповідно до положень КАС України не має адміністративно-процесуальної дієздатності, порушив норми діючого законодавства, вийшов за межі своїх повноважень, наданих йому Конституцією та законами України, що призвело до порушення охоронюваних законом прав суб'єкта господарювання.
В письмових запереченнях на позов відповідачі просили суд відмовити у задоволенні даного позову у зв'язку з його необгрунованістю.
У судове засідання сторони не з'явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач просив суд розглянути справу в порядку письмового провадження.
Частиною 6 статті 128 КАС України встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
За даних обставин суд, керуючись положеннями частини 6 статті 128 КАС України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи та доводи позовної заяви, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Територіальним управлінням Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області 31.03.2009р. проведено комплексну перевірку використання позивачем паливно-енергетичних ресурсів.
В результаті перевірки виявлено, що позивач внаслідок нераціонального використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів допустив їх перевитрати, про що територіальним управлінням Державної інспекції з енергозбереженням по Дніпропетровській області був складений акт №15-5/3.21-28 від 31.03.2009р.
Вказані порушення стались внаслідок невиконання публічним акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля» вимог законодавства про енергозбереження.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 2000р. №1039 «Питання Державної інспекції з енергозбереження», з подальшими змінами і доповненнями, Державна інспекція з енергозбереження до її ліквідації була урядовим органом державного управління, яка відповідно до законодавства виконувала контрольно-наглядові функції щодо використання паливно-енергетичних ресурсів.
Відповідно до п. 3 Положення про територіальне управління Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області від 08.10.2007р. № 211 територіальне управління Інспекції здійснює контроль за додержанням нормативів витрат паливно-енергетичних ресурсів на підприємствах, установах і організаціях незалежно від форм власності; виконує інші функції, що випливають з покладених на територіальне управління завдань.
Відповідно до Указу Президента України від 13.04.2011р. №462 «Про Державне агентство з енергоефективності та енергозбереження України», Державне агентство з енергоефективності та енергозбереження України є правонаступником Державної інспекції з енергозбереження, яка ліквідована відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.03.2011 р. №346 «Про ліквідацію урядових органів».
У абзаці 6 пункту 6 Положення про Державне агентство з енергоефективності та енергозбереження України зазначено, що Держенергоефективності має право застосовувати у порядку, встановленому законодавством, економічні санкції.
Відповідно до п. 9 Положення, Держенергоефективності здійснює свої повноваження безпосередньо або через свої територіальні органи.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про енергозбереження» № 74/94-ВР від 01.07.1994р. (надалі Закон №74) суб'єктами правового регулювання відносин у сфері енергозбереження є юридичні та фізичні особи, в результаті діяльності яких здійснюються, зокрема, проведення енергозберігаючої політики та заходів щодо енергозбереження в усіх галузях економіки - промисловості, транспорті, будівництві, сільському господарстві тощо, соціальній сфері та побуті, а також у сфері міждержавного та міжнародного співробітництва.
Наказом Державного комітету України з енергозбереження від 04.08.2000р. №64 затверджено Порядок проведення перевірок ефективності використання паливно-енергетичних ресурсів на підприємствах, в установах та організаціях та усунення фактів їх неефективного використання, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.09.2000р. №653/4874.
На час перевірки, відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.1993р. № 699 "Про заходи щодо ефективного використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів в народному господарстві" здійснення державного контролю за раціональним і ефективним використанням газу та інших паливно-енергетичних ресурсів підприємствами (електростанціями) було покладено на Державну інспекцію з енергозбереження.
Відповідно до ст.11 Закону №74 економічні заходи для забезпечення енергозбереження передбачають:
а) комплексне застосування економічних важелів та стимулів для орієнтації управлінської, науково-технічної і господарської діяльності підприємств, установ та організацій на раціональне використання і економію паливно-енергетичних ресурсів;
б) визначення джерел і напрямів фінансування енергозбереження;
в) створення бази для реалізації економічних заходів управління енергозбереженням у вигляді системи державних стандартів, які містять показники питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів для основних енергоємних видів продукції та технологічних процесів в усіх галузях народного господарства;
г) використання системи державних стандартів у сфері енергозбереження при визначенні розмірів надання економічних пільг та застосування економічних санкцій;
д) введення відрахувань від вартості фактично використаних підприємствами паливно-енергетичних ресурсів;
ж) надання юридичним і фізичним особам субсидій, дотацій, податкових, кредитних та інших пільг для стимулювання розробок, впровадження патентних винаходів та використання енергозберігаючих технологій, обладнання і матеріалів;
з) матеріальне стимулювання колективів та окремих робітників за ефективне використання та економію паливно-енергетичних ресурсів, впровадження розробок, захищених патентом.
Згідно ст.17 Закону №27, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, економічні санкції накладаються на юридичних та фізичних осіб за:
а) марнотратне витрачання та прямі втрати паливно-енергетичних ресурсів;
б) несвоєчасне проведення експертного обстеження використання паливно-енергетичних ресурсів, за їх споживання понад показники питомих витрат, визначених системою стандартів, а до введення системи стандартів у дію - нормами питомих витрат енергоресурсів, а також за невідповідність показників когенераційних установок кваліфікаційним показникам;
в) невиконання чи несвоєчасне виконання приписів органів державного управління енергозбереженням щодо усунення фактів марнотратного витрачання паливно-енергетичних ресурсів.
За перевитрати паливно-енергетичних ресурсів понад встановлені показники норм питомих витрат суб'єкти господарювання сплачують збір за перевитрати паливно-енергетичних ресурсів (енергетичний збір) у розмірі 200 відсотків вартості перевитрачених ресурсів. До обсягу перевитрат паливно-енергетичних ресурсів, на які нараховується енергетичний збір, не включається обсяг видів палива та паливно-енергетичних ресурсів, отриманих суб'єктом господарювання з альтернативних джерел енергії.
Згідно з абзацами 1, 2 розділу 2 Додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.1993р. №699 «Про заходи щодо ефективного використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів в народному господарстві» за перевитрати газу та інших паливно-енергетичних ресурсів внаслідок неефективного його використання, виявлені органами Державної інспекції з енергозбереження, сплачується підвищена плата. Якщо перевитрати газу та інших паливно-енергетичних ресурсів викликані недодержанням технологічної дисципліни (незадовільний стан устаткування, відсутність або недотримання роботи устаткування за режимними або технологічними картами, відсутність теплоутилізаційного устаткування, систем автоматики), споживач сплачує за річний обсяг перевитрат газу та інших паливно-енергетичних ресурсів у двократному розмірі встановленої на них ціни. Плата вноситься одразу після обстеження підприємства Державною інспекцією з енергозбереження.
Відповідно до статей 11, 17 Закону України «Про енергозбереження», розділу 2 Додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.1993р. №699 «Про заходи щодо ефективного використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів в народному господарстві», наказу Державного комітету України по нафті і газу №355 від 01.11.1994 та на підставі акту перевірки територіальним управлінням Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області винесено Постанову про сплату підвищеної плати за нераціональне використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів від 31.03.2009р. №15-5/3.12-36 на суму 575010,59 грн.
Відповідно до п. 18 Порядку проведення перевірок ефективності використання паливно-енергетичних ресурсів на підприємствах, в установах та організаціях та усунення фактів їх неефективного використання, позивач мав можливість її оскаржити до Державного комітету України з енергозбереження.
Згідно п. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 22.10.2008 р. № 935 "Про організацію державного контролю за ефективним (раціональним) використанням паливно-енергетичних ресурсів" юридична особа повинна сплатити кошти в обсязі, визначеному постановою, не пізніше ніж протягом тридцяти днів після її надходження, а у разі оскарження - не пізніше ніж протягом п'ятнадцяти днів після прийняття рішення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до п. 13 Постанови №935 постанова вважається такою, що виконана, після надходження інформації про зарахування коштів.
Згідно п. 14 Постанови №935 у разі несплати коштів у зазначений строк їх сума стягується в судовому порядку.
Відповідно до п.п. 16, 17 Порядку проведення перевірок ефективності використання паливно-енергетичних ресурсів на підприємствах, в установах та організаціях та усунення фактів їх неефективного використання, затвердженого наказом Державного комітету України з енергозбереження від 04.08.2000 року № 64 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 25.09.2000 року № 653/4874, підприємство повинно внести підвищену плату протягом 30 днів з дня винесення постанови про її застосування, у разі несплати підвищеної плати у зазначений термін грошова сума стягується в судовому порядку.
Таким чином, до процедури контролю та нагляду Державної інспекції з енергозбереження відносяться, крім іншого, й звернення до суду про стягнення економічних санкцій до Державного бюджету України.
Виходячи з цього, Державна інспекція з енергозбереження, як суб'єкт владних повноважень, діяла у межах своїх повноважень та відповідно до норм чинного законодавства.
Відповідно до ст. 121 Конституції України функція представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом, покладена на систему органів прокуратури України.
Статтею 36-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII, 05.11.1991 р. передбачено, що представництво прокуратурою інтересів громадян або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.
Згідно ст. 60 КАС України, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, у випадках встановлених законом, прокурор може звертатися до адміністративного суду із адміністративним позовом про захист прав, свобод та інтересів інших осіб і брати участь у цих справах. Прокурор здійснює у суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії адміністративного процесу.
Таким чином, прокурором Кіровського району міста Дніпропетровська правомірно здійснено представництво в інтересах держави в особі Державної інспекції з енергозбереження про стягнення з ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в доход Державного бюджету України економічних санкцій в сумі 575010,59 грн.
У зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку про безпідставність тверджень позивача щодо відсутності компетенції (повноважень) відповідачів на звернення з позовом до суду.
Враховуючи вищевказане, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 128, 158 - 163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» до Прокуратури Кіровського району м. Дніпропетровська, Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України про встановлення відсутності компетенції (повноважень) - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Серьогіна

Суддя В.В. Горбалінський

Суддя О.С. Рябчук