Справа № 826/5919/15
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5919/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кротюк Л.Д. Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

09 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Літвіної Н.М., Хрімлі О.Г.,

при секретарі Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.05.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комісії Київської облдержадміністрації по вирішенню спірних питань щодо призначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження в 1986 році про визнання протиправними та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Комісії Київської облдержадміністрації по вирішенню спірних питань щодо призначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження в 1986 році про визнання протиправними та скасування рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.05.2015 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на незаконність, необ'єктивність, необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Позивач підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України - за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, Комісією Київської облдержадміністрації по вирішенню спірних питань щодо призначення статусу осіб, які брали участь у проведені робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження в 1986 році від 30.09.2014, згідно витягу з протоколу №175, було прийнято рішення (далі - оскаржуване рішення), яким розглянуто матеріали особової справи ОСОБА_2 та вирішено «на підставі представлених документів не підтверджено статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС».

У відповідності до положень ст. 9 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон № 796-XII), особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України (ст. 10 Закону).

В той же час, стаття 10 Закону № 796-XII, містить примітку, що до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов'язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Аналіз вказаного дає суду підстави дійти до висновку, що до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 належать особи, до яких віднесено у тому числі солдатів (матросів), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах та були тимчасово направлені або відряджені для виконання робіт у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів, та зазначений факт підтверджено відповідними документами

Згідно з п.2 ст. 14 Закону, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи:

2) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження:

- з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів;

- з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів;

- у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи;

- евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття);

- особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов'язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2.

Вказане свідчить про те, що особа є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за умови, якщо:

- вона працювала у зоні відчуження;

- період праці припадає з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів;

Частиною 1 ст. 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановлено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваного рішення відповідачем було відсутність «документально підтвердженого виконання робіт пов'язаних з евакуацією людей і майна із зони відчуження та підвищену оплату праці за роботу у зоні відчуження».

В той же час, підставою для первинного надання позивачу статусу учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС категорії 2 була відповідна заява про надання статусу та довідка №160 від 15.02.1993 про підвищену оплату праці за роботу в зоні відчуження, виданої Управління освіти Київської обласної державної адміністрації за період з 05.08.1986-09.08.1986 рік.

Згідно листа від 22.03.2013 №12-01-10-794 Департаменту освіти, науки та молоді Київської обласної державної адміністрації щодо підтвердження довідки №160 від 15.02.1993 громадянки ОСОБА_2 зазначено наступне: «Документи Київського обласного відділу народної освіти на 1986 рік в архіві департаменту відсутні. Підтвердити факт видачі громадянці ОСОБА_2 зазначеної вище довідки немає можливості».

Разом з тим, згідно записів копії трудової книжки останньої, позивач у період з 19.10.1982 по 22.09.1986 працювала на посаді секретаря в канцелярії Прип'ятського заводу «Юпітер», а з 24.08.1987 прийнята на посаду керівника канцелярії Київського обласного відділу народної освіти.

Однак, така довідка не приймається до уваги з огляду на наступне:

по - перше: довідка №160 від 15.02.1993 видана ОСОБА_2 по місцю роботи Київського обласного управління профтехосвіти, згідно наказу №225 від 04.08.1986, проте, запис про вказаний наказ у трудовій книжці позивача відсутній;

по - друге: в довідці №160 зазначено період роботи у зоні відчуження з 05.08.1986 по 09.08.1986 по місцю роботи Київського обласного управління профтехосвіти, проте згідно запису в трудовій книжці позивача, остання лише з 24.08.1987 прийнята на посаду керівника канцелярії Київського обласного відділу народної освіти, тобто після спливу 15 днів після зазначеного в довідці періоду праці в даній установі;

по-третє: органом (його правонаступником) не підтверджено факту видачі довідки.

Позивачем на розгляд відповідачу було подано додаткові документи, зокрема: довідку №926/42 від 27.11.1994, видану Київський заводом «Маяком», про підвищену оплату праці за роботу в зоні відчуження в період з 26.06.1986 році по місцю робити завод «Юпітер», довідку від 02.11.1994 №170 та пояснювальну записку про характер виконуваних нею робіт в зоні відчуження.

Згідно наданих листів установ щодо підтвердження надання останніми вказаних довідок зазначено, що підтверджуючі документи на право видачі вказаних довідок не знайдено. Окрім того, зазначено, що позивач в списках ліквідаторів наслідків аварії не значиться.

Оскільки, довідка №160 від 15.02.1986 видана ОСОБА_2, містить суттєві розбіжності з записами в трудовій книжці останньої, та зважаючи на те, що всі інші довідки, які надавалися ОСОБА_2 не знайшли свого документального підтвердження, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем правомірно прийнято рішення, оскільки відсутні документальні підтвердження про підвищену оплату праці позивача за роботу в зоні відчуження.

Окрім цього, не заслуговують на увагу суду посилання позивача на відсутність компетенції у відповідача для прийняття оскаржуваного рішення та прийняття його поза межами своєї компетенції, з огляду на наступне.

У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 17 КАС Україн, визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Таким чином, не оцінювалося наявність/відсутність компетенції відповідача щодо прийняття оскаржуваного рішення, оскільки позивачем по справі є фізична особа, а юрисдикція адміністративних судів в даному випадку не поширюється на вказаний спір.

Відповідно до пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлено, що спірні питання визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вирішуються комісією при Мінпраці, до складу якої, крім спеціалістів зазначеного Міністерства включаються спеціалісти МОЗ, МНС, Мінюсту, Міноборони, Держкомгідромету та Київської облдержадміністрації за поданням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

На виконання вказаного пункту утворено Комісію Київської облдержадміністрації по вирішенню спірних питань щодо призначення статусу осіб, які брали участь у проведені робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження в 1986 році, та затверджено відповідне положення.

В положенні про Комісію Київської облдержадміністрації по вирішенню спірних питань щодо призначення статусу осіб, які брали участь у проведені робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження в 1986 році від 05.11.1998 №594 (п. 4), зазначено, що Комісія в межах свої повноважень приймає рішення, зокрема про визнання факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення прийнято в межах повноважень відповідача, оскільки відсутнє документальне підтвердження факту праці у зоні відчуження позивача в період з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.05.2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: О.Г. Хрімлі

Н.М. Літвіна

Повний текст ухвали виготовлено 09.07.2015 року.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Хрімлі О.Г.

Літвіна Н. М.