Справа № 872/3895/15
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

872/3895/15

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2015 року

справа № 804/3359/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Іванова С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 березня 2015 року у справі №804/3359/15 за позовом Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 березня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство «АПК-Інвест» звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апелянт зазначає, що ним були надані повні та вичерпні відомості про митну вартість товарів, а відтак у Дніпропетровської митниці Міндоходів не було законних підстав вимагати подання додаткових документів і приймати спірні рішення.

У судовому засіданні сторони доводи, викладені в апеляційній скарзі та запереченнях на неї підтримали в повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, виходячи з наступного.

2730 – 995/1 від 14/11/2014 – CMR (товарно-транспортна накладна)

2730 – 995/2 від 14/11/2014 - CMR (товарно-транспортна накладна)

2761- MSCUXT397051 від 26/09/2014 – коносамент

3001 – 35 від 12/09/2014 – платіжний документ про сплату за партію товару

3001-41 від 07/10/2014 – платіжний документ про сплату за партію товару

3014- б/н від 10.09.2014 – прайс-лист виробника

3014 – б/н від 18.09.2014 – прайс-лист продавця

3016 – 3931 від 17.11.2014 – висновок ДП Укрпромзовнішекспертиза

3141 – б/н від 18.09.2014 – пакувальний лист

3325 – VIV43 від 02.09.2014 – рахунок-проформа

4100 – AGLG_01 від 07.03.2014 – контракт

4103 – 3 від 02.09.2014 – додаток до контракту

9000 – сертифікат якості від 27.07.2014

9000 – сертифікат якості від 03.08.2014

9000 – паспорт безпеки продукту від 27.05.2014

9000 – лист роз’яснення продавця щодо умов поставки та їх зазначення в декларації від 26.09.2014

9000 – лист роз’яснення продавця щодо умов страхування від 26.09.2014

9000 – лист роз’яснення продавця щодо завантаження-перевантаження вантажу за зміни морського судна від 26.09.2014

9000 – лист роз’яснення продавця щодо порту відправлення товару від 26.09.2014

9000 – лист роз’яснення продавця щодо отримання оплати від 08.10.2014

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірних рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови у митному оформленні товару, погодившись, тим самим, із доводами відповідача щодо наявності законних підстав для відмови у митному оформленні товарів за заявленою позивачем митною вартістю.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не відповідає обставинам справи.

Так, відповідно до положень статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів. Згідно ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. До документів, які підтверджують митну вартість належить, в тому числі і рахунок-фактура (інвойс).

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов’язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України. Проте, такі повноваження митний орган повинен реалізовувати виключно на підставі та у спосіб, що передбачені Митним кодексом України.

З матеріалів справи вбачається, що фактично підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості стали висновки Митниці про те, що позивачем не надано жодного документа, витребуваного митним органом у повідомленні від 19.11.2014 року.

Колегія суддів вважає, що для правильного вирішення спору суд першої інстанції мав встановити наявність обґрунтованих підстав для витребування додаткових документів через відсутність належного підтвердження заявленої митної вартості.

З урахуванням положень 53 Митного кодексу України, митниця зобов'язала позивача протягом 10 календарних днів додатково надати (за наявності):

- транспортні (перевізні) документи;

- документи, що містять відомості про вартість страхування;

- виписку з бухгалтерської документації;

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом).

Також позивача повідомлено, що у відповідності до ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України він має право за власним бажанням подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.

В рамках проведення консультацій 27.11.2014 р. позивачем надано відповідачу наступні додаткові документи: лист ПрАТ “АПК-Інвест” від 19.11.2014 б/н щодо запиту інформації у постачальника про відомості, зазначені в експортної декларації; лист постачальника “Golden Gain Inc. LTD” від 21.11.2014 б/н щодо заповнення експортної декларації (англійська версія та переклад); лист ПрАТ “АПК-Інвест” від 19.11.2014 б/н щодо запиту інформації у постачальника відомостей про перевантаження оцінюваної партії товару та включення вказаних витрат до ціни товару; лист шипінгової компанії ТОВ “Stoles Logistic” від 20.11.2014 р. №227 щодо надання інформації про перевантаження товару в транзитних портах (NINGBO, РІRАЕUS); лист постачальника “Golden Gain Inc. LTD” від 21.11.2014 б/н щодо включення витрат на перевантаження в транзитних портах до ціни товару (англійська версія та переклад); лист ПрАТ “АПК-Інвест” від 19.11.2014 б/н щодо запиту інформації у постачальника про вартість страхування; лист постачальника “Golden Gain Inc. LTD” від 21.11.2014 б/н щодо неможливості надання конфіденційної інформації про вартість страхування (англійська версія та переклад); копія рахунку 6323 “Розрахунки з іноземними постачальниками за сировину та матеріали”; копія рахунку 3713 “Розрахунки з нерезидентами за виданими авансами за отримані товари”. За результатами вивчення додаткових документів відповідачем встановлено, що документів, які б містили відомості про вартість страхування, не надано.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції неправильно встановлені обставини справи в частині відсутності у Додатку № 3 до Контракту №AGLG_01 умови поставки товару, на чому наголошує апелянт. Так, пунктом 4 Додатку № 3 від 02.09.2014 року дійсно передбачено, що продавець постачає покупцю товар на умовах CIF порт Одеса, України (а.с.55).

Крім того, зазначеними умовами Правил ІНКОТЕРМС 2010 встановлений обов’язок продавця за власний рахунок укласти договір перевезення та застрахувати вантаж. Тобто вартість навантажувальних робіт як складова фрахту під час доставки товару та вартість страхування до порту призначення на час поставки товару включені у його вартість, як складові митної вартості.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно із ч.2 ст.53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Декларація країни відправлення не є обов'язковим документом, який підтверджує митну вартість товару в розумінні ч.2 ст.53 Митного кодексу України, а відповідно до ч.3 ст.53 цього ж Кодексу, однією з правових підстав для витребування додаткових документів є наявність розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Щодо доводів відповідача про наявність у платіжних дорученнях № 35 від 12.09.2014 року та № 47 від 07.10.2014 року посилання лише на контракт, що унеможливлює встановлення сплати за конкретну партію товару.

Як вбачається зі змісту п. 2 Додатку № 3 від 02.09.2014 року до контракту, оплата за товар здійснюється у два етапи: перший – 70% від вартості партії товару в якості авансового платежу; другий – 30 % від фактичної вартості кожної поставленої партії товару на протязі 2-х банківських днів проти коносаменту.

Таким чином, документи, які були надані позивачем митному органу, на думку колегії суддів, не дають підстав для обґрунтованого сумніву щодо правильності задекларованої позивачем митної вартості товару. Відповідачем, на якого в силу ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про правомірність прийнятих рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками є інформація про те, що аналогічний (подібний) товар, який задекларовано однією особою, іншими особами розмитнювався за іншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншими методами, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржена постанова - скасуванню з частковим задоволенням адміністративного позову про визнання протиправними та скасування рішення Дніпропетровської митниці ДФС від 28 листопада 2014 року про коригування митної вартості товарів №110120000/2014/400065/1, картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску-пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28 листопада 2014 року №110120000/201400249. У задоволенні позову в частині визнання протиправними дій по прийняттю зазначених спірних рішень має бути відмовлено з огляду на те, що скасування цих рішень і є належним та достатнім способом захисту порушених прав позивача.

Керуючись статтями 195-196, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» – задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 березня 2015 року у справі №804/3359/15 – скасувати.

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС від 28 листопада 2014 року про коригування митної вартості товарів №110120000/2014/400065/1.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску-пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28 листопада 2014 року №110120000/201400249.

У задоволенні решти позовних вимог Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» – відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко