Справа № 642/894/15-а
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 р.Справа № 642/894/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Присяжнюк О.В. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання Запара Е.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Фоміної В.І.

представника третьої особи Лялюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 21.05.2015р. по справі № 642/894/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби України третя особа Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області

про визнання незаконною постанови відповідача про закінчення виконавчого провадження,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати незаконною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби України про закінчення виконавчого провадження від 23.12.2014р.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 21.05.2015 р. у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 21.05.2015 р р. та винести нову постанову, якою задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального права, неправильне встановлення обставин справи, а саме щодо не повного виконання рішення національного суду, що призвело до невірного вирішення справи.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції .

Представник відповідача та третьої особи заперечували проти вимог апеляційної скарги, вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, третьої особи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.03.2011р. Ленінським районним судом м. Харкова прийнята додаткова постанова, якою зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, інваліду 2 групи, відповідно до ч.4 тс.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобиль сякої катастрофи» у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю , у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком , виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 02.03.2010р. по дату винесення постанови суду, з проведенням подальшого перерахунку та виплати пенсії відповідно до ст..67 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».(а.с.9)

Зазначена постанова набрала законної сили.

Рішенням Європейського Суду з Прав Людини № 65656/11 від 20.06. 2013 року у справі Цибулько та 249 інших заяв проти України задоволена заява ОСОБА_1 №20516 від 04.04.2012 року ( щодо невиконання рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02.03.2011р.) та визнано порушення державою відповідачем пункту 1 статті 6 Конвенції і статті 1 Першого протоколу, а також порушення статті 13 Конвенції.

Згідно даного рішення суд постановив:

(a) протягом трьох місяців держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними, та сплатити 2000 (дві тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю; ці суми є відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди, а також компенсацією судових витрат, і мають бути сплачені разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись, та конвертовані в національну валюту за курсом на день здійснення платежу;

(d) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої може бути додано три відсоткові пункти.(а.с.36-53)

В провадженні відділу ДВС України перебувало виконавче провадження по виконанню рішення № 65656/11 від 20.06.2013р. Європейського Суду з прав людини.

Судом встановлені, що Міністерством юстиції України позивачу були перераховані платіжним дорученням від 05.09.2013р. кошти в рахунок виконання рішення Європейського Суду від 20.06.2013р в розмірі 21055, 16 грн. (еквівалент 2000 євро), платіжним дорученням від 26.11.2014р. перерахована пеня за несвоєчасне виконання рішення Європейського Суду України з прав людини в розмірі 357,60 грн. та платіжним дорученням від 26.09.2013р. перерахована заборгованість за рішенням національного суду в розмірі 49671,47 грн.

Зазначені обставини визнаються сторонами по справі.

23.12.2014 року державним виконавцем прийнято постанову про закриття виконавчого провадження з підстав, передбачених п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: у зв'язку з виконанням рішення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв правомірно, в межах наданих повноважень та у спосіб встановлений законом.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, зважаючи на таке.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що підстави для закінчення виконавчого провадження відсутні, оскільки рішення національного суду виконано не в повному обсязі, тому як з листопада 2011р. виплата пенсії йому провадиться в розмірах встановлених постановою КМУ, а не згідно рішення суду, вважає що, пенсія в розмірах, визначених рішенням національного суду має проводитися йому пожиттєво.

Колегія суддів вважає такі доводи заявника необґрунтованими з наступних підстав.

Згідно ч.1, 2 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці , визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Стаття 6 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносити постанову про відкриття виконавчого провадження.

Частинами 1,3 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Пунктом 9 частини 2 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення Європейського суду з прав людини підлягають виконанню державною виконавчою службою відповідно до цього Закону, з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року №3477-IV.

Частиною 3-6 ст. 8 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що протягом одного місяця від дня відкриття виконавчого провадження за Рішенням Орган представництва надсилає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, постанову про відкриття виконавчого провадження та документи, передбачені у п. "б" ч. 1 ст. 7 цього Закону.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом 10 днів від дня надходження зазначених у ч. 3 цієї статті документів здійснює списання на вказаний стягувачем банківський рахунок, а в разі його відсутності - на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів з відповідної бюджетної програми Державного бюджету України.

Підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, резолютивній частині остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, у рішенні Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, у рішенні Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження.

Державна виконавча служба протягом трьох днів надсилає Органу представництва постанову про закінчення виконавчого провадження та підтвердження списання коштів.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на виконання рішення Європейського Суду з прав людини позивачу перераховані кошти, визначені рішенням, пеня за несвоєчасне виконання рішення , а також перерахована та виплачена заборгованість за рішенням національного суду за період з 02.05.2010р. по 30.09.2011р., а отже рішення Європейського суду з прав людини виконано в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності у позивача права отримувати пенсію, в розмірі, визначеному судовим рішенням, пожиттєво, колегія суддів вважає помилковими, тому як рішенням національного суду від 02.03.2011р. покладено обов'язок на відповідача проводити подальший перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст.67 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Проте з 23.07.2011р. змінилося законодавство щодо розміру пенсії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Так, Законом України « Про державний бюджет України на 2011р.» встановлено, що у 2011р. норми і положення ст..ст.50,51,52,54 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011р. На виконання цього Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 06.07.2011р. № 745 « Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала законної сили 23.07.2011р. В 2012-2015р. норми і положенняст..ст.50,51,52,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» також застосовувалися в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу.

З огляду на зазначене рішення національного суду не може бути гарантією проти змін у законодавстві у майбутньому.

Відповідно до рішення у справі «Великода проти України» , Європейським судом, вважається правомірним по категорії справі (стосовно пенсіонерів -ліквідаторів Чорнобильської АЕС» , що обов'язок Уряду стосовно забезпечення виконання рішень національних судів, за якими стягувачами є учасники ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи закінчився щонайпізніше 01.11.2011р., коли змінене законодавством було застосовано до пенсії .

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Європейського Суду України від 20.06.2013р. було виконано в повному обсязі, а тому у відповідача були підстави для закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, постанова суду першої інстанції є законною та обгрунтованою.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення,а постанову суду першої інстанції без змін, які прийняту з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 21.05.2015р. по справі № 642/894/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Присяжнюк О.В. Курило Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 10.07.2015 р.