Справа № 1007/828/2012
Суддя: Василишин В. О.
Дата ухвалення: 2012-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 1007/828/2012
провадження № 2а/1007/144/2012
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» лютого 2012 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

при секретарі - Лобко A.C.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Броварах та Броварському районі Київської області про визнання дій протиправними, зобовязання провести перерахунок пенсії та виплату недоплаченої суми пенсії,

встановив:

у січні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Броварах та Броварському районі Київської області (далі ОСОБА_2 ПФУ) про зобовязання здійснити перерахунок та виплату їй, як дружині померлого із числа ліквідаторів категорії 1 аварії на ЧАЄС пенсії по втраті годувальника відповідно до ст.52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач зверталася до ОСОБА_2 ПФУ з проханням провести перерахунок про нарахування та виплату їй пенсії по втраті годувальника у розмірах, передбачених ст.52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проте у задоволенні її прохання відмовлено. Вважає дії відповідача такими, що порушують її права і свободи, оскільки зазначеними вище статтями Закону визначено розмір щомісячної компенсації в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Просить визнати неправомірними дії ОСОБА_2 ПФУ щодо відмови у здійсненні перерахунку їй пенсії відповідно до ст.52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобовязати ОСОБА_2 ПФУ здійснити з 01 листопада 2011 року нарахування їй щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася. У позовній заяві позивача викладено клопотання про розгляд справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 ПФУ в наданих письмових запереченнях заперечує проти задоволення позову, посилаючись нате, що позивач ОСОБА_1 отримує пенсію відповідно до вимог закону.

Судом на підставі ст.122 КАС України розгляд справи проведено в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_3, смерть якого повязана з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС. Позивач проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в УПФ місті Бровари й отримує нараховану відповідачем щомісячна компенсація по втраті годувальника, розмір якої обчислений у відповідності до постанов Кабінету Міністрів України. Позивач звернулася до відповідача із заявою про нарахування пенсії у розмірах, встановлених ст.52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але в перерахунку пенсій було відмовлено.

Відповідно до Ч.1 СТ.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до чинної на час правовідносин ст.52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до членів сімї померлого годувальника, призначається щомісячна компенсація в разі втрати годувальника на кожного непрацездатного члена сімї, який був на його утриманні, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

Позивач має право на призначення та виплату щомісячної компенсації у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору, крім того це право гарантується Конституцією України ч.2 ст.46.

Відповідно до Ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з положеннями Ч.4 СТ.9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру щомісячної компенсації позивачу застосуванню підлягають ст.52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Постанови Кабінету Міністрів України, зокрема Постанови від 28 травня 2008 року № 530, від 16 липня 2008 року № 654, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

За змістом положень ч.2 та ч.З ст.22 Конституції України конституційні права гарантуються, а держава повинна утримуватися від прийняття будь-яких актів, які призводили б до скасування чи звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно чинного законодавства розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.І ет.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Відповідно до ч.З ет.67 зазначеного Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у разі збільшення визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії визначений відповідно до ет.52 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, З, 4 розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Разом із тим, 19 червня 2011 року набрав чинності Закон України від 14 червня 2011 року № 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», яким прикінцеві Положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4 нового змісту, згідно якого встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статує і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/20П у справі за конституційним поданням щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», зазначену норму закону від 14 червня 2011 року № 3491-VI визнано такою, що відповідає Конституції України. На виконання вимог цього закону Кабінетом Міністрів України 06 липня 2011 року прийнято постанову № 745, яка набрала чинності 23 липня 2011 року, «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету України», згідно якої, пенсія для інвалідів, щодо яких встановлено причинний звязок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижче для учасників

ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році інвалідів 1 групи - 1200 грн.; щомісячна додаткова пенсія

за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,

які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах до прожиткового

мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність тим, що належать до категорії

інвалідів 1 групи - 30 %. Пунктом 2 цієї ж постанови встановлено, що щомісячна компенсація сімям за

втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до Закону України «Про статус і

соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка призначається

на кожного непрацездатного членів сімї, який був на його утриманні, не може бути нижчою від 10 %

прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність.

Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № З-рп/2012 у справі

за конституційним поданням управління Пенсійного фонду України, розяснено, що Кабінет Міністрів

України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок

коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України, суди під час

вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності, який

передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних

органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені

Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів

України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України,

закону України про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідачем проводилася виплата

пенсії позивачу в повному обсязі відповідно до вимог діючого законодавства, тому позовні вимоги

задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 794, 128, 158-163, 186 КАС України, суд

постановив:

у задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через

Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її

проголошення. При відкладенні складення постанови суду в повному обсязі на строк, який не може бути

більшим ніж пять днів з дня закінчення розгляду справи, апеляційна скарга подається протягом десяти

днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після

розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин