Справа № 806/2064/15
Суддя: Сичова Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року м.Житомир справа № 806/2064/15

час прийняття: 15 год. 15 хв. категорія 10.4.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сичової О.П.,

секретар судового засідання Степанова П.В.,

за участю: представника позивача та відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Коростенського міського центру зайнятості-робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до ОСОБА_1 про стягнення 3755,36 грн.,

встановив:

Коростенський міський центр зайнятості-робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь отримане матеріальне забезпечення по безробіттю в сумі 3755,36 грн. В обгрунтування позову зазначає, що під час перевірки Державним центром зайнятості баз регіональних центрів зайнятості було зазначено про те, що ОСОБА_1 на момент звернення до центру зайнятості досягла пенсійного віку передбаченого ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", тому вона не мала підстав для перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітна та отримування грошової допомоги по безробіттю.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та просив в його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, судом встановлено наступне.

25 червня ОСОБА_1 звернулася до Коростенського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного.

Наказом Коростенського міського центру зайнятості №НТ140625 від 25.06.2014 ОСОБА_1 надано статус безробітної, а наказом №НТ140702 від 02.07.2014 призначено допомогу по безробіттю та розпочато її виплату.

Під час перевірки Державним центром зайнятості баз регіональних центрів зайнятості було зазначено про те, що ОСОБА_1 на момент звернення до центру зайнятості досягла пенсійного віку передбаченого ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", тому вона не мала підстав для перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітна та отримування грошової допомоги по безробіттю.

Наказом Коростенського міського центру зайнятості №НТ150227 від 27.02.2015 ОСОБА_1 припинено виплату допомоги по безробіттю у зв'язку з отриманням нею права на пенсію відповідно до пп.7 п.7 ст.31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та знято її з обліку як безробітної.

Під час перебування на обліку в Коростенському міському центрі зайнятості відповідачу за період з 02.07.2014 по 29.01.2015 виплачено матеріальне забезпечення у вигляді допомоги по безробіттю у сумі 3755,36 грн. (а.с.12).

Відповідно до пункту 2 частини 1, пункту 4 частини 2 статті 44 Закону України "Про зайнятість населення" зареєстровані безробітні мають право зокрема на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону. Зареєстровані безробітні зобов'язані зокрема інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону України "Про зайнятість населення" відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

В свою чергу відповідно до пункту 1 частини 1 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення", статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

У статті 1 вказаного Закону надано визначення термінів, що вживаються у ньому.

Так, відповідно до пункту 2 названої статті Закону, безробітний - це особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно пункту 8 статті 1 Закону України "Про зайнятість населення", зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи.

Пункт 13 статті 1 даного Закону, визначає осіб працездатного віку, як осіб віком від 16 років, які не досягли встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку.

Статтею 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що допомога по безробіттю є одним з видів забезпечення за цим Законом.

Як передбачено частиною 2 статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до частини 3 статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Порядок надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.00 №307, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.12.00 за №915/5136 (надалі - Порядок №307).

Згідно з пунктами 1.2, 1.3 розділу 1 Порядку №307 допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітними підприємницької діяльності надається застрахованим та незастрахованим особам, визнаним у встановленому порядку безробітними. Допомога по безробіттю призначається центрами зайнятості, на які покладено функції робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем перебування безробітного на обліку і виплачується в установленому порядку через банківські установи.

Пунктом 6.14 розділу 6 Порядку №307 передбачено, що якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю, якщо він не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати та допустив зловживання покладених на нього Законом обов'язків.

Однак, ОСОБА_1 були подані всі відомості про обставини, що впливають на умови виплати допомоги по безробіттю та не було допущено зловживання покладених на неї Законом обов'язків при отриманні допомоги по безробіттю.

Таким чином, позивачем не доведено умисне невиконання відповідачем своїх обов'язків та зловживання ними. А відповідно до частини першої ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, вимог якої позивачем не виконано.

В зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що стягнення з відповідача виплачених йому позивачем коштів є протиправним, а тому у позові про стягнення коштів слід відмовити.

Зазначена позиція також викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 29 січня 2014 року по справі №К/9991/54385/11.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Сичова

Повний текст постанови виготовлено: 13 липня 2015 р.