Справа № 826/10763/13-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

при секретарі: Погорілій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційні скарги підприємства з іноземними інвестиціями «ІТРАКО» та Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.01.2014 року по справі за позовом підприємства з іноземними інвестиціями «ІТРАКО» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про стягнення з Державного бюджету України надмірно сплаченого та зарахованого до бюджету податку на додану вартість,-

В С Т А Н О В И Л А:

Підприємство з іноземними інвестиціями «ІТРАКО» звернулися до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби та Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про стягнення з Державного бюджету України надмірно сплаченого та зарахованого до бюджету податку на додану вартість в сумі 1 260 607, 61 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.01.2014 року позов задоволено частково: зобов'язано стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь підприємства з іноземними інвестиціями «ІТРАКО» надмірно сплаченого до бюджету податку на додану вартість у сумі 21 482, 35 грн. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ПІІ «ІТРАКО» та Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати незаконну, на їх думку, постанову суду першої інстанції відповідно частині відмови та в частині задоволення позову і постановити нову якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та відмовити у задоволенні позову відповідно. При цьому апелянти посилаються на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

В судовому засіданні було проведено заміну відповідача Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на належного відповідача Київську міську митницю Державної фіскальної служби, яка була утворена шляхом реорганізації Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року № 311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України».

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи, колегія суддів знаходить, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення надмірно сплаченого до бюджету податку на додану вартість у сумі 21 482, 35 грн. Апеляційна інстанція не може підтримати таку правову позицію, з огляду на слідуюче.

Як вбачається з матеріалів справи, між фірмою «ITRACO GmbH» (Германія, продавець) та ПзІІ «ІТРАКО» (Україна, покупець) було укладено контракт № 038/97/01 від 21.07.1997 року на поставку поліграфічної продукції.

18 жовтня 2012 року для митного оформлення ввезеного на територію України товару, позивачем було подано до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів вантажно-митну декларацію № 100210000/2012/555464 на товари - фарби друкарські для офсетного друку, та подано відповідні супровідні документи.

30.10.2012 року митним органом було прийнято рішення № 100190000/2012/211986/2

про коригування заявленої позивачем митної вартості товарів за резервним методом, оскільки документи, які були надані позивачем, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів з урахуванням умов поставки.

На підставі наведеного, позивачем було подано до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів нову митну декларацію № 100210000/2012/555690 від 31.10.2012 р., з урахуванням донарахованого митним органом у рішенні від 30.10.2012 р. № 100190000/2012/211986/2 ПДВ у розмірі 21 482,35 грн.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для повернення надмірно сплаченого податку, судова колегія виходить з наступного.

Взаємовідносини митних органів та органів Державного казначейства України в процесі повернення помилкових та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, регламентувалися Порядком взаємодії.

Відповідно до п. 2 Порядку взаємодії повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів здійснюється на підставі висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації. Зазначений висновок оформляється відповідно до заяви платника, яка подається до митного органу, що здійснював оформлення митної декларації.

Згідно з пунктом 7 Порядку взаємодії на підставі отриманого Висновку про повернення відповідний орган Державного казначейства України готує платіжні документи на перерахування коштів з рахунку з обліку доходів державного бюджету на рахунок, зазначений у Висновку про повернення, та протягом п'яти робочих днів від дати отримання Висновку про повернення здійснює повернення коштів з бюджету.

Таким чином, за Порядком взаємодії основною умовою повернення коштів є обов'язкова їх сплата та зарахування на рахунки відповідного бюджету.

З урахуванням зазначеного колегія суддів вважає, що законодавством відповідно до ч. 6 ст. 264 МК визначено механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, а тому на підставі аналізу наведених вище норм права дійшла такого правового висновку.

У разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення коштів та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (ч. 3 ст. 301 Митного кодексу України).

Алгоритм дій державних органів щодо повернення платникам податків, зокрема, митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, врегульовано Порядком повернення.

Відповідно до абзаців 1-2 п. 1, п.п. 2, 3, 4 розділу ІІІ цього Порядку для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до відділу митних платежів митного органу (далі - Відділ) для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

Орган Міндоходів несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі висновку органу ДКСУ для виконання (пункт 8 Порядку взаємодії).

При цьому, виходячи зі змісту пункту 11 Порядку відмова у поверненні коштів у встановленому порядку можлива за умови відсутності підстав для такого повернення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.05.2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2014 року, по адміністративній справі № 826/1754/13-а визнано протиправним та скасовано рішення Київської регіональної митниці про коригування заявленої митної вартості товарів від 30.10.2012 року № 100190000/2012/211986/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 30.10.2012 року № 100210000/2012/70343, які покладені в основу обґрунтування позовних вимог щодо стягнення надмірно сплачених коштів у сумі 21 482, 35 грн. за митною декларацією від 31.10.2012 року № 100210000/2012/555690.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивачем, починаючи з 31 жовтня 2012 року, для митного оформлення ввезеного на територію України товару - фарби друкарські для офсетного друку, було подано митному органу нові вантажно-митні декларації: №100210000/2012/555737 від 02.11.2012 р., №100210000/2012/555770 від 05.11.2012 р., 100210000/2012/555895 від 12.11.2012 р., №100210000/2012/556078 від 20.11.2012 р., №100210000/2012/556097 від 21.11.2012 р., №100210000/2012/556098 від 21.11.2012 р., №00210000/2012/556459 від 11.12.2012 р., №100210000/2012/556460 від 11.12.2012 р., №100210000/2012/556509 від 12.12.2012 р., №100260000/2012/556568 від 17.12.2012 р., №100260000/2012/556745 від 24.12.2012 р., №100260000/2012/556742 від 24.12.2012 р., №100260000/2012/556793 від 26.12.2012 р. та №100260000/2013/136213 від 29.01.2013 р.

Відповідач вказує, що позивач в вищезгаданих деклараціях самостійно визначав та декларував митну вартість товару з урахуванням рішенням про коригування митної вартості товару від 30.10.2012 року, без наявності жодного рішення відповідача щодо конкретної поставки товару за кожною із наведених вище митних декларацій. Разом з тим, вказані вище обставини не були підставою для відмови в задоволенні заяви позивача про повернення коштів, відповідних відомостей відповідь відповідача не містить.

Оцінка вказаним обставинам повинна бути надана митним органом за результатами розгляду заяви щодо повернення надмірно сплачених позивачем сум, яка по суті відповідачем так і не розглядалася.

Позивач провів оплату платежів з урахуванням скасованого рішення митного органу та звернувся до митного органу з заявою щодо повернення з бюджету помилково та/або надмірно сплачених коштів.

Проте, митний орган обмежився формальною відпискою, зокрема, листом Київської регіональної митниці № 14/2-11/5958 від 07.05.2013 року позивачу з посиланням на оскарження вказаних вище судових рішень до Вищого адміністративного суду України було фактично відмовлено в розгляді його заяви, а не в наданні висновку чи повернення надмірно сплачених сум.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

За ст. 27 Митного кодексу України, якщо задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність митних органів або їх посадових осіб пов'язане з виплатою грошових сум, їх виплата здійснюється за рахунок державного бюджету органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, на підставі рішення суду, органу чи посадової особи щодо задоволення скарги повністю або частково в порядку, визначеному законом.

Згідно пп. 5 п. 9 Розділу VI Прикінцеві і перехідні положення Бюджетного кодексу України, списання коштів з бюджету за рішенням суду щодо повернення платнику податків надмірно та/або помилково сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету провадиться у межах надмірно та/або помилково сплачених ним до бюджету коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України, Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Виходячи з аналізу положень статей 53 - 57 Митного кодексу України, вбачається, що питання контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, як і визначення методу її обчислення у встановленому законом порядку в разі виникнення обґрунтованого сумніву, відносяться до виключної компетенції митних органів, а відтак встановивши протиправність рішень митного органу про визначення митної вартості товару за тим чи іншим методом, суд не вправі підміняти митний орган, стягуючи з державного бюджету надмірно сплачену з такої вартості суму ПДВ, фактично визначаючи при цьому інший метод обчислення митної вартості.

Аналогічний висновок відображений в постанові Верховного Суду України від 17.12.2013 року по справі № 21-439а13 (номер в ЄДРСР 36475586) .

Відповідно до ч. 2 ст. 161 КАС України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

За ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Отже, стягнувши з Державного бюджету України надмірно сплачений податок на додану вартість у сумі 21 482, 35 грн., в зазначеній частині суд першої інстанції фактично визначив митну вартість ввезеного товару за першим методом та перейняв функцію митного органу.

Таким чином, враховуючи зазначене вище, колегія суддів приходить до висновку, що підставою для повернення митним органом платнику податків надмірно сплачених до бюджету митних платежів є факт такої переплати незалежно від того, звертався платник до суду з відповідною вимогою чи ні.

Враховуючи викладене, судова колегія зазначає, що позивачем було дотримано процедуру, визначену чинним законодавством для повернення надміру сплаченого ПДВ, а відмова митного органу щодо розгляду його заяви позбавляє позивача права на повернення надмірно сплачених митних платежів.

З огляду на викладене, враховуючи те, що лист № 14/2-11/5958 від 07.05.2013 року не містить в собі викладення фактичних обставин відмови в поверненні коштів, оскільки в ньому фактично мова йде про відсутність підстав для розгляду заяви позивача від 24.04.2013 року № 88, а також те, що на даний час законність постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.05.2014 року підтверджена також ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.10.2014 року, якою скасовано рішення відповідача на підставі якого фактично і виникла спірна переплата, апеляційна інстанція знаходить, що підстави зазначені у листі митного органу від 07.05.2013 року № 14/2-11/5958 щодо неможливості вирішення та розгляду питання, зазначеного у заяві позивача про повернення коштів, відпали.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з Державного бюджету України надмірно сплаченого податку на додану вартість є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що відсутній відповідний висновок митного органу, а тому з метою захисту порушеного права позивача на отримання переплаченого ПДВ знаходить за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ПзІІ «Ітрако» від 24.04.2013 року № 88 щодо повернення коштів сплачених позивачем до Державного бюджету України.

Відповідно до ст.198, ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нове рішення, якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 41, 196, 198, 202, 205 та 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги підприємства з іноземними інвестиціями «ІТРАКО» та Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.01.2014 року - скасувати, постановити нову, якою позов задовольнити частково.

Зобов'язати Київську міську митницю Державної фіскальної служби розглянути заяву підприємства з іноземними інвестиціями «ІТРАКО» від 24.04.2013 року № 88 щодо повернення коштів сплачених позивачем до Державного бюджету України.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.