Справа № 872/836/15
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2015 рокусправа № 808/3281/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Іванова С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року у справі № 808/3281/14 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, третя особа ОСОБА_1, про визнання протиправними і скасування наказу та розрахунку, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області від 17.04.2014 року №136о/с та Розрахунок вислуги років від 22.04.2014 року в частині обчислення пільгової вислуги років, а також зобовязати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області надати новий наказ про звільнення ОСОБА_1 та Розрахунок вислуги років, в яких період роботи з 15.09.1998 року по 21.04.2014 року обчислити в одинарному розмірі, а 11 днів обчислити з застосуванням коефіцієнту 1,5. В обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, пенсія зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця на посадах, де виконання обов'язків пов'язано з роботами по знешкодженню вибухонебезпечних предметів, у період виконання робіт, переліки яких визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств. Відповідно до актів, наданих відповідачем, кількість днів, в яких ОСОБА_1 виконував роботи по знешкодженню вибухонебезпечних предметів, становить 11 днів, а відтак, лише даний період підлягає обчисленню із застосуванням коефіцієнту 1,5.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. На думку апелянта, судом першої інстанції не враховано, що лише одинадцять робочих днів ОСОБА_1 при виконанні роботи по знешкодженню вибухонебезпечних предметів можна обчислювати із застосуванням коефіцієнту 1,5, тоді як всі інші дні повинні бути зараховані до трудового стажу за загальними правилами. Крім того, відповідач вважає протиправними дії позивача щодо застосування при обчисленні пільгового стажу Наказу №1339, тоді як для обчислення такого стажу має бути застосована Постанова №393.

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У відповідності до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, виконуючим обовязки начальника Головного управління Міністертва внутрішніх справ України в Запорізькій області генерал-майором міліції ОСОБА_2 видано наказ По особовому складу від 17.04.2014 №136 о/с, яким згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України (із постановленням на військовий облік), за пунктом 64 в (через обмежений стан здоровя) полковника міліції ОСОБА_1 начальника науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУ МВС, з 21.04.2014 року. Начальником УКЗ ГУ МВС України в Запорізькій області полковником міліції ОСОБА_3 підписано Розрахунок вислуги років на пенсію (особистий номер С-526025) полковника міліції ОСОБА_1, та направлено для подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Проте, такий розрахунок прийнято не було та пенсія призначена не була з посиланням на безпідставне обчислення вислуги років із застосуванням невірних коефіцієнтів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність, необґрунтованість позовних вимог, а також відсутність у позивача , як субєкта владних повноважень, права на звернення до суду із такими позовними вимогами.

Колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Під актом державного чи іншого органу слід розуміти, юридичну форму рішень цих органів - офіційний письмовий документ, який породжує певні наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших відносин і має обов'язків характер для суб'єктів цих відносин.

Рішення суб'єкта владних повноважень у контексті положень Кодексу адміністративного судочинства необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії. Нормативно-правові акти - рішення, дію яких поширено на невизначене або визначене загальним ознаками коло осіб і які призначені для неодноразового застосування щодо цього кола осіб. Правові акти індивідуальної дії - рішення, які є актом одноразового застосування норм права і дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації, за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Розрахунок вислуги років не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, не спричиняє виникнення будь-яких прав і обов'язків осіб чи суб'єктів владних повноважень, а отже, не породжує правовідносини, що можуть бути предметом спору, а за своєю правовою природою є листом, який містить інформацію про вислугу років ОСОБА_1

Таким чином, розрахунок вислуги років, які є пропозицією до сплати, який не може оспорюватись в адміністративному суді.

Також обґрунтованими колегія суддів вважає і висновки суду першої інстанції щодо відсутності у позивача право на звернення до суду із вимогою про скасування наказу про звільнення. Так, порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права та обовязки, та порядок звільнення осіб регулюється, зокрема, Постановою Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ від 29.07.1991 №114. Винесення наказу про звільнення є виключною функцією субєкта владних повноважень. Крім того, суд не може зобовязувати відповідача видавати наказ певного змісту, як того вимагає позивач, оскільки це призведе до порушення прав та інтересів третьої особи. Разом з тим, орган Пенсійного фонду України наділений повноваженнями щодо призначення пенсії чи відмови у її призначенні за обставин, визначених законом.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 200 цього ж Кодексу передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року у справі № 808/3281/14 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко