Справа № 2а-2305/10/0370
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2013-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 вересня 2013 року Справа № 2а-2305/10/0370

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мачульського В.В.,

суддів Каленюк Ж.В., Сороки Ю.Ю.,

при секретарі судового засідання Головатої І.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку клопотання представника відповідачів про залишення без розгляду заяви ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Державної митної служби України, Ягодинської митниці про визнання протиправними та скасування наказів про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася із заявою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Державної митної служби України, Ягодинської митниці про визнання протиправними та скасування наказів про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні представником відповідачів заявлене клопотання про залишення без розгляду заяви ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі.

Представник позивача просить суд відмовити в задоволенні даного клопотання, оскільки відповідно до вимог ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Заслухавши доводи представника відповідача по заявленому клопотанні, думку представника позивача, проаналізувавши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що клопотання про залишення заяви без розгляду не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Волинського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2011 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 лютого 2011 року, адміністративний позов задоволено повністю, визнано протиправними та скасовано наказ Державної митної служби України від 23 липня 2010 року №1434-к «Про звільнення ОСОБА_3С.» та наказ Ягодинської митниці від 27 липня 2010 року №466-к «Про оголошення наказу Держмитслужби України від 23 липня 10 №1434-к «Про звільнення ОСОБА_3С.», на посаді головного інспектора аналітичного сектору відділу контролю за переміщенням товарів Ягодинської митниці з 23 липня 2010 року, поновлено ОСОБА_3 на посаді головного інспектора аналітичного сектору відділу контролю за переміщенням товарів Ягодинської митниці з 23 липня 2010 року та стягнуто з Ягодинської митниці на користь ОСОБА_3 заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 6002,04 грн. Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді та стягнення заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 3455,72 грн. звернуто до негайного виконання.

Частиною 9 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Наказом Державної митної служби України від 19 жовтня 2011 року № 2301-к «По особовому складу митних органів» на виконання постанови Волинського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2010 року було скасовано наказу Державної митної служби України від 23 липня 2010 року №1434-к «Про звільнення ОСОБА_3С.», головного інспектора аналітичного сектору відділу контролю за переміщенням товарів Ягодинської митниці та поновлено позивача на вказаній посаді з 23 липня 2010 року (т.2, а.с.16). Згідно із наказом Ягодинської митниці від 10 жовтня 2011 року № 797-к вважати ОСОБА_3 такою, що поновлена на посаді головного інспектора аналітичного сектору відділу контролю за переміщенням товарів Ягодинської митниці з 23 липня 2010 року.

Враховуючи те, що спеціальним законодавчим актом який регулює трудові відносини є Кодекс законів про працю України, а відносини, які виникли між відповідачами та позивачем стосуються проходження останнім публічної служби, то на думку колегії суддів застосуванню підлягають норми цього законодавчого акту.

Так, відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Стаття 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Крім того, згідно із частиною другою статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV (з наступними змінами та доповненнями) визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права, а частиною першою статті 1 цього ж Закону визначено значення термінів: Конвенція Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною ОСОБА_2 України; Суд Європейський суд з прав людини; практика Суду практика Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 року у справі «ОСОБА_4 проти України» (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обовязкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обовязок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Покликання представника відповідача на пропущення позивачем строку звернення до суду не заслуговують на увагу, оскільки спеціальним законом який врегульовує спірні правовідносини є КЗпП України, а отже у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Керуючись ст. 155, частинами третьою, пятою, сьомою статті 160, статтею 165 КАС України, на підставі статті 236 КЗпП України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідачів про залишення без розгляду заяви ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Державної митної служби України, Ягодинської митниці про визнання протиправними та скасування наказів про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена

Головуючий

Суддя В.В.Мачульський

Судді Ж.В.Каленюк

ОСОБА_5