Справа № 2а/124/160/13 (124/5710/13-а)
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року м. Київ К/800/61719/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
СуддівЗайця В.С.
Шведа Е.Ю.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим (далі - УПФ України в Центральному районі м. Сімферополя) про перерахунок пенсії за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Центрального районного суду м. Сімферополя від 13 серпня 2013 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2013 року

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_4 в Центральному районному суді

м. Сімферополя пред'явила позов до УПФ України в Центральному районі

м. Сімферополя про перерахунок пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 23 листопада 2012 року вона звернулась в УПФ України в Центральному районі м. Сімферополя щодо нарахування пенсії за вислугою років, надавши трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи на посаді медсестри у психіатричної лікарні, на якій пропрацювала майже 14 років, що дає їй право на пенсію за вислугу років, але відповідачем відмовлено в нарахуванні пенсії, посилаючись на те, що її стаж складає лише 22 роки та 7 днів, тобто менший 25 років.

При цьому її стаж роботи у період, коли вона перебувала у відпустці по догляду за дітьми, не був обчислений у подвійному розмірі відповідно до положень статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Вважає, що відповідач безпідставно відмовив у призначенні їй пенсії за вислугу років.

Просила визнати дії відповідача протиправними та зобов'язати відповідача визнати за нею право на пенсію за вислугою років, а також зобов'язати нарахувати їй пенсію з часу отримання права на зазначену пенсію, тобто з 23 листопада 2012 року.

Постановою Центрального районного суду м. Сімферополя від 13 серпня 2013 року, залишеною без зміни ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2013 року, відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_4

Не погоджуючись з рішеннями судів, ОСОБА_4 подала касаційну скаргу.

Посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення її позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволені позову, та апеляційний суд залишаючи таке рішення без зміни, виходили із того, що відповідач правильно відмовив ОСОБА_4 у нарахуванні пенсії.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції повністю погоджується з висновками судів на підставі наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 03 листопада 2013 року ОСОБА_4 звернулася до УПФ України в Центральному районі м. Сімферополя з заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Згідно з довідкою Кримської республіканської установи "Клінічна психіатрична лікарня № 1" від 21 листопада 2012 року № 282 позивач працювала у цій установі з 02 серпня 1999 року на посаді палатної медсестри 5 відділення, з 01 вересня 2005 року - на посаді сестри медичного стаціонару по час видачі довідки, у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку перебувала з 07 травня 2008 року по 01 березня 2011 року, у відпустці по догляду за другою дитиною до трирічного віку - з 02 березня 2011 року по 17 листопада 2012 року, у відпустці без збереження заробітної плати - з 03 жовтня 2000 року по 11 жовтня 2000 року.

Рішенням УПФ України в Центральному районі м. Сімферополя від 11 грудня 2012 року ОСОБА_4 відмовлено у призначення пенсії за вислугу років з підстав відсутності необхідного стажу та у зв'язку з тим, що позивач на час звернення із заявою не звільнена з роботи.

Згідно з пунктом "є" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Частиною третьою статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачені види трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зокрема, встановлено, що до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-рчного віку.

Згідно з частиною другою статті 181, частинами третьою та шостою статті 179 Кодексу законів про працю України відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку зараховується як до загального, так і до стажу роботи за спеціальністю, тобто вказаний період зараховується до роботи у сфері охорони здоров'я, який у свою чергу, зараховується у стаж роботи за вислугу років.

Крім того, відповідно до статті 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію, тобто виключно за умови звільнення з такої роботи.

За таких обставин, стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років зараховується на загальних підставах, а не у подвійному розмірі, та за умови звільнення з роботи.

Таким чином, на час звернення позивача до УПФ України в Центральному районі м. Сімферополя з заявою про призначення пенсії, ОСОБА_4 продовжувала працювати, її стаж роботи в закладах охорони здоров'я становив 22 роки та 7 днів, а не 25 років, як того вимагає стаття 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а отже, вона не мала необхідного стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки рішення судами попередніх інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а оскаржувані постанову Центрального районного суду м. Сімферополя від 13 серпня 2013 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2013 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим про перерахунок пенсії - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Судді Горбатюк С.А.

Заяць В.С.

Швед Е.Ю.