Справа № 804/16274/14
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2015 рокусправа № 804/16274/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року у справі №804/16274/14 за позовом управління Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Марганці Дніпропетровської області про зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

03 жовтня 2014 року управління Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області звернулось до суду з адміністративним позовом в якому просило зобовязати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійний захворювань України в м.Марганці Дніпропетровської області прийняти до заліку суму пенсії у розмірі 150 грн., виплачену громадянину ОСОБА_1, каліцтво якого сталося на території колишнього СРСР та країн СНД.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 липня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду управління Пенсійного фонду України в м. Марганці Дніпропетровської області, позивач, звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд неправомірно відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог в частині зобовязання відповідача прийняти до заліку витрати, порушивши тим самим вимоги закону щодо встановлення відповідного порядку відшкодування пенсійних виплат.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно списків потерпілих, яким виплачено пенсії внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за серпень 2014 року призначено та виплачено пенсії по інвалідності, внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання 157 особам в тому числі ОСОБА_1Б, які отримують пенсію у звязку з нещасним випадком на виробництві, розмір виплат становить 150.00 грн.

При цьому, відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Марганці Дніпропетровської області прийнято до заліку вказані витрати у розмірі 150.00 грн., понесені Пенсійним фондом України в м.Марганці Дніпропетровської області.

Правомірність та обґрунтованість дій відповідача щодо відмови в прийнятті до заліку витрати у розмірі 150.00 грн., понесені Пенсійним фондом України в м.Марганці Дніпропетровської області на виплату пенсії ОСОБА_1 є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобовязаний здійснювати відшкодування витрат на виплату пенсій по інвалідності, отриманої внаслідок нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, а відтак належним способом захисту порушеного права позивача буде саме стягнення відповідних сум, витрачених на виплату пенсій.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, статтею 1 Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР (далі Основи) встановлено, що загальнообовязкове державне соціальне страхування це система прав, обовязків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Статтею 4 вказаного Закону визначено види загальнообовязкового державного соціального страхування до яких віднесено: пенсійне страхування; страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття.

Відповідно до ст..12 Закону спори, що виникають із правовідносин за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, вирішуються в судовому порядку, якщо законом не встановлено досудовий порядок їх розгляду.

За пенсійним страхуванням згідно з пунктом 1 статті 25 Основ надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: пенсії за віком, по інвалідності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не повязаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсії у звязку з втратою годувальника, крім передбачених пунктом 4 цієї статті; медичні профілактично-реабілітаційні заходи; допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до пункту 4 цієї статті за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоровя та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним своїх трудових обовязків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Згідно з частиною четвертою статті 26 Основ, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Враховуючи те, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком, відповідно до статті 25 Основ, є Фонд.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» № 1105-XIV, особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, повязаних з виконанням ними трудових обовязків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

При цьому право на таке забезпечення, яке встановлено в Україні, не залежить від того, у якій з колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на виробництві із застрахованою особою або виникло професійне захворювання, повязане з виконанням нею трудових обовязків.

Підпунктом "а" статті 27 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що громадянам України переселенцям з інших держав, які не працювали в Україні, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання призначаються незалежно від стажу роботи.

Відповідно до абзацу другого пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1105-XIV відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація провадяться Фондом також зазначеним у статті 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги.

Таким чином, страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, а в разі виплати такої органами ПФУ відшкодувати останньому витрати, є Фонд.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами управління ПФУ про обовязок Фонду відшкодувати витрати, які повязані з виплатою та доставкою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

В той же час, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо невірно обраного позивачем способу захисту права.

Як вбачається з заявленого позову та доводів апеляційної скарги управління ПФУ, обраний спосіб захисту права у вигляді зобовязання прийняти до заліку витрати, які понесені у звязку з виплатою пенсій, повязує з порядком відшкодування таких витрат, яким встановлено Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, повязаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003р. №5-4/4, зареєстрованого в Мінюсті України 16.05.2003р. за №376/7697.

Натомість, вказаний Порядок не регулює спірні правовідносини, які виникли в межах цієї справи, оскільки встановлене цим Порядком правило щодо прийняття до заліку розрахунків підлягає застосуванню лише за відсутності спору.

У разі наявності спору та незгоди прийняття до заліку розрахунків з боку Фонду, що має місце у спірному випадку, вимоги про стягнення таких сум мають вирішуватись шляхом предявлення органами ПФУ позову про стягнення цих сум, а не шляхом предявлення вимог про підписання актів звірки.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній в постановах від 15.04.2008 р., 30.09.2008 р., 23.03.2010 р..

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обрання належного способу захисту порушених прав позивача, шляхом стягнення з Фонду витрат, понесених територіальним органом ПФУ при виплаті пенсій по інвалідності, отриманій внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання та відмови в задоволенні позовних вимог в частині зобовязання Фонд прийняти до заліку витрат на виплату пенсій.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у звязку з чим, підстав для його скасування, в межах доводів апеляційних скарг, не існує.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року у справі №804/16274/14 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим