Справа № 638/16842/14-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" липня 2015 р. м. Київ К/800/19314/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Конюшка К.В.

суддів Васильченко Н.В., Чалого С.Я.

за участю:

секретаря Маджар О.М.

представника позивача Донченка О.Г.

представника відповідача неприбуття

представника третьої особи неприбуття

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесвіт» на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2015 року

у справі № 638/16842/14-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесвіт»

до Харківської міської ради

третя особа Комунальне спеціалізоване підприємство «Інженерні мережі»

про визнання незаконним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Телесвіт» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Харківської міської ради, третя особа: Комунальне спеціалізоване підприємство «Інженерні мережі», про визнання незаконним та скасування рішення.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.01.2015 адміністративний позов задоволено. Визнано незаконним, нечинним та скасовано рішення Харківської міської ради Харківської області від 06.08.2014 № 1597/14 «Про внесення змін до рішення 19 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 26.09.2012 року № 870/12 «Про впорядкування діяльності суб'єктів господарювання в сфері інформаційних технологій та зв'язку».

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2015 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове - про відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням суду апеляційної інстанції, ТОВ «Телесвіт» оскаржило його у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції з мотивів порушення цим судом норм матеріального та процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У своїх запереченнях на касаційну скаргу КСП «Інженерні мережі» просило залишити рішення суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Згідно з частиною другою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх інстанцій, КСП «Інженерні мережі» є оператором телекомунікацій та провайдером програмної послуги. Відповідно до рішення Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 05.06 2013 № 1107 КСП «Інженерні мережі» видано ліцензію провайдера програмної послуги. Відповідно до рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, від 19.04.2012 №198 КСП «Інженерні мережі» видано ліцензію на надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телемереж.

Водночас, судом першої інстанції установлено, що ТОВ «Телесвіт» відповідно до статутних документів є суб'єктом господарювання, який надає послуги з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж на території України та в м. Харкові (внесено до Реєстру операторів та провайдерів України 16.06.2011, п. 2179 Реєстру).

06.08.2014 Харківська міська рада прийняла рішення № 1597/14 « Про внесення змін до рішення 19 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 26.09.2012 року № 870/12 «Про впорядкування діяльності суб'єктів господарювання в сфері інформаційних технологій та зв'язку», яке оспорюється позивачем.

Відповідно до змісту вказаного рішення було вирішено доручити КСП «Інженерні мережі» здійснювати моніторинг та координацію розміщення суб'єктами господарювання телекомунікаційних мереж, місць розташування технічних засобів телекомунікацій у житлових, нежитлових будівлях, спорудах, що належать територіальній громаді міста Харкова, і на земельних ділянках комунальної власності; доручити КСП «Інженерні мережі» в установленому законом порядку укладати договори на розміщення телекомунікаційних мереж, технічних засобів телекомунікацій у житлових, нежитлових будівлях, спорудах та місцях розташування, що належать територіальній громаді міста Харкова, і на земельних ділянках комунальної власності; установити, що плата за розміщення телекомунікаційних мереж, технічних засобів телекомунікацій у житлових, нежитлових будівлях, спорудах та місцях розташування, що належать територіальній громаді міста Харкова, і на земельних ділянках комунальної власності щомісяця у формі попередньої оплати перераховується суб'єктами господарювання згідно з умовами договору на поточний рахунок КСП «Інженерні мережі»; зобов'язати КСП «Інженерні мережі» здійснювати компенсацію балансоутримувачу житлових, нежитлових будівель, споруд, що належать територіальній громаді міста Харкова, відповідно до наданих місць згідно з чинним законодавством та на договірних засадах; доручити КСП «Інженерні мережі» розробити і вести загальну базу даних телекомунікаційних мереж, місць розташування технічних засобів телекомунікацій у місті Харкові та визначити пріоритетним напрямком використання грошових коштів КСП «Інженерні мережі», які отримані від господарської діяльності, фінансування видатків на поточний ремонт конструктивних елементів житлових будівель, які належать територіальній громаді міста Харкова, та розвиток комунальних засобів масової комунікації.

Рішення Харківської міської ради Харківської області від 06.08.2014 № 1597/14 « Про внесення змін до рішення 19 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 26.09.2012 року № 870/12 «Про впорядкування діяльності суб'єктів господарювання в сфері інформаційних технологій та зв'язку» прийнято, як у ньому зазначено, з метою підвищення ефективності використання об'єктів комунальної власності, створення сприятливих умов для ефективного надання послуг населенню у сфері інформаційних технологій і зв'язку, згідно із законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про телекомунікації», керуючись статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Також судом апеляційної інстанції установлено, що згідно з рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 22.07.2007 № 188 «Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 р. № 1186 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста Харкова» житловий фонд був переданий з господарського відання житлово-експлуатаційних підприємств комунальної власності територіальної громади м. Харкова в господарське відання КП «Жилкомсервіс». Зазначеним рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради КП «Жилкомсервіс» визначено балансоутримувачем та управителем житлового фонду територіальної громади м. Харкова.

Крім того, рішенням виконкому Харківської міської ради від 13.04.2011 № 298 «Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 року № 1186 «Про визначення виконавців послуг у житловому фонді міста Харкова» одним із виконавців житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста Харкова, а саме виконавцем з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також ремонту приміщень, будинків, споруд визначено КСП «Інженерні мережі». Засновником цього підприємства є Харківська міська рада, власником майна підприємства є територіальна громада м. Харкова.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення Харківської міської ради Харківської області від 06.08.2014 № 1597/14 «Про внесення змін до рішення 19 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 26.09.2012 року № 870/12 «Про впорядкування діяльності суб'єктів господарювання в сфері інформаційних технологій та зв'язку» прийнято відповідачем з порушенням процедури, встановленої Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», статті 20 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», суперечить статтям 1, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статті 382 Цивільного кодексу України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з правомірності рішення Харківської міської ради Харківської області від 06.08.2014 № 1597/14 «Про внесення змін до рішення 19 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 26.09.2012 року № 870/12 «Про впорядкування діяльності суб'єктів господарювання в сфері інформаційних технологій та зв'язку».

Серед іншого суд апеляційної інстанції у своєму рішенні зазначив, що рішенням відповідача не вирішувались питання щодо створення суб'єктів господарювання, встановлення чи зміни правил їх поведінки на ринку, а тому підстави для його погодження із територіальним відділенням Антимонопольного комітету України в Харківській області відсутні. Також колегія суддів зазначила, що оспорюваним рішенням не встановлюються ані ціни, ані тарифи, а тому воно не потребує погодження з Антимонопольним комітетом України.

Водночас, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції установив, що рішення Харківської міської ради Харківської області від 06.08.2014 № 1597/14 було прийнято з дотриманням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», зокрема в частині оприлюднення проект регуляторного акта разом із відповідним аналізом регуляторного впливу цього акта.

Таким чином, суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо безпідставності доводів ТОВ «Телесвіт» в частині порушення відповідачем положень Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» під час прийняття оспорюваного рішення.

Проте колегія суддів Вищого адміністративного суду України не може погодитись з висновком суду апеляційної інстанції стосовно відсутності підстав для погодження оспорюваного у справі рішення із територіальним відділенням Антимонопольного комітету України в Харківській області з огляду на таке.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» передбачено, що основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до частини четвертої статті 20 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов'язані погоджувати з Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями проекти нормативно-правових актів та інших рішень, які можуть вплинути на конкуренцію, зокрема щодо створення суб'єктів господарювання, встановлення і зміни правил їх поведінки на ринку, або такі, що можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції на відповідних ринках, а також одержувати дозвіл Антимонопольного комітету України на концентрацію у випадках, передбачених законом.

Відповідно до змісту пункту 2 Положення про порядок погодження з органами Антимонопольного комітету України рішень органів влади, органів адміністративно-господарського управління та контролю, органів місцевого самоврядування щодо демонополізації економіки, розвитку конкуренції та антимонопольного регулювання, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 01.04.1994 № 4-р та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.04.1994 за № 78/28, погодженню підлягають, зокрема, рішення, які можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції на відповідних ринках.

У частині першій Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що економічна конкуренція (конкуренція) - змагання між суб'єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб'єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб'єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб'єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку; товар - будь-який предмет господарського обороту, в тому числі продукція, роботи, послуги, документи, що підтверджують зобов'язання та права (зокрема цінні папери); монополізація - досягнення суб'єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, підтримання або посилення цього становища.

Ураховуючи викладені норми права та зважаючи на те, що оспорюваним рішенням від 06.08.2014 № 1597/14 Харківська міська рада визначила КСП «Інженерні мережі» єдиним суб'єктом господарювання, який здійснюватиме моніторинг та координацію розміщення суб'єктами господарювання телекомунікаційних мереж, місць розташування технічних засобів телекомунікацій у житлових, нежитлових будівлях, спорудах, що належать територіальній громаді міста Харкова, і на земельних ділянках комунальної власності, укладатиме відповідні договори, а, фактично, на власний розсуд визначатиме надавачів вказаних житлово-комунальних послуг і те, з ким укладати відповідні договори, колегія суддів дійшла висновку про те, що оспірюване рішення об'єктивно може призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції на відповідних ринках.

Також суд касаційної інстанції бере до уваги те, що КСП «Інженерні мережі» є провайдером і надає послуги з технічного обслуговування та експлуатації телемереж. Таким чином, рішення відповідача від 06.08.2014 № 1597/14 може призвести до того, що КСП «Інженерні мережі» досягне монопольного (домінуючого) становища на відповідному ринку в місті Харкові.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що проект рішення Харківської міської ради від 06.08.2014 № 1597/14 повинен був бути погоджений з відповідним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України відповідно до положень статті 20 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» як проект рішення, яке може вплинути на конкуренцію.

Згідно з положеннями частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Харківської міської ради від 06.08.2014 № 1597/14 «Про внесення змін до рішення 19 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 26.09.2012 року № 870/12 «Про впорядкування діяльності суб'єктів господарювання в сфері інформаційних технологій та зв'язку» прийнято відповідачем з порушенням вимог статті 20 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», а саме в порушення установлено законодавством України порядку прийняття рішень, які можуть впливати на конкуренцію.

Крім того, колегія суддів Вищого адміністративного суду України звертає увагу на таке.

Відповідно до частини шостої статті 31 Закону України «Про телекомунікації» суб'єкти господарювання, які здійснюють будівництво телекомунікаційних мереж загального користування, можуть установлювати в приміщеннях, що їм належать на правах найму, телекомунікаційне обладнання, використовувати дахи будинків і технічні приміщення для встановлення антен та необхідного обладнання на підставі договору з власником приміщення.

У частині першій статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; управитель - особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд (далі - управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору.

Положеннями статті 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено серед іншого, що балансоутримувач має право визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна; укладати договори на надання житлово-комунальних послуг. Балансоутримувач зобов'язаний укладати договір з власником (співвласниками) на утримання на балансі відповідного майна; утримувати на балансі майно, визначене договором з власником (співвласниками); забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичною особою на управління майном; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій наведено у додатку до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 (далі - Порядок № 869). Цей перелік не містить послуг з розміщення телекомунікаційних мереж та їх технічного обслуговування.

Водночас, згідно з пунктом 25 Порядку № 869 вартість інших послуг (утримання служб консьєржів, вбудованих паркінгів тощо) сплачується понад розмір плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на підставі договорів, укладених між власниками житлових будинків, власниками (наймачами) квартир, власниками нежитлових приміщень у житловому будинку та відповідними надавачами послуг.

Аналіз зазначених положень законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що суб'єкти господарювання, які здійснюють будівництво телекомунікаційних мереж загального користування і їх технічне обслуговування, зобов'язані діяти на підставі договору, укладеного з власником приміщення або балансоутримувачем (управителем).

Проте, всупереч викладеному, рішенням Харківської міської ради від 06.08.2014 № 1597/14 неправомірно встановлено необхідність укладання суб'єктами господарювання таких договорів саме з КСП «Інженерні мережі», у той час, як балансоутримувачем та управителем житлового фонду територіальної громади міста Харкова є КП «Жилкомсервіс».

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо протиправності рішення Харківської міської ради від 06.08.2014 № 1597/14 «Про внесення змін до рішення 19 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 26.09.2012 року № 870/12 «Про впорядкування діяльності суб'єктів господарювання в сфері інформаційних технологій та зв'язку» та наявності підстав для задоволення позову.

Зважаючи на викладене, доводи касаційної скарги заслуговують на увагу, підтверджуються викладеними норми права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим наявні підстави для її задоволення та скасування рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 210 - 231 КАС України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесвіт» задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2015 року в цій справі скасувати, а постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 січня 2015 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий

(підпис)

К.В. Конюшко

Судді

(підпис)

Н.В. Васильченко

(підпис)

С.Я. Чалий

Згідно з оригіналом помічник судді М.Р. Мергель