Справа № 2а-4546/12/1470
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" липня 2015 р. м. Київ К/800/25531/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Приходько І.В.
Бухтіярової І.О. Костенка М.І.

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційні скарги Баштанської міжрайонної державної податкової інспекції Миколаївської області Державної податкової служби

на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.08.2012 р.

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2013 р.

у справі № 2а-4546/12/1470

за поданням Баштанської міжрайонної державної податкової інспекції Миколаївської області Державної податкової служби

до Дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Хліб Україна» «Новополтавський комбікормовий завод»

про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2012 року Баштанська міжрайонна державна податкова інспекція Миколаївської області Державної податкової служби (далі - позивач, Баштанська МДПІ Миколаївської області) звернулась до Миколаївського окружного адміністративнго суду з поданням до Дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Хліб Україна» «Новополтавський комбікормовий завод» (далі - відповідач, ДП ДАК «Хліб Україна» «Новополтавський комбікормовий завод») про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, що знаходяться в банках до складання акту опису майна платника податків у податкову заставу податковим керуючим або погашення податкового боргу у повному обсязі.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.08.2012 р., яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2013 р., у задоволенні подання відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.08.2012 р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2013 р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити подання.

Сторони в судове засідання 08.07.2015 р. не з'явились, про час та місце слухання касаційної скарги належним чином повідомлялись, справу розглянуто в порядку письмового провадження на підставі положень статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Обґрунтовуючи вимоги подання, позивач посилався на те, що станом на 28 серпня 2012 року ДП ДАК «Хліб України» «Новополтавський комбікормовий завод» має податковий борг, що підтверджується постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.02.2012 р. по справі № 2а-9345/11/1470.

На виконання постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.02.2012 р. був виданий виконавчий лист.

Наказом податкового органу від 17.08.2012 року № 442 призначено податкового керуючого Лисенко Г.Г.

У зв'язку з виникненням податкового боргу податковим органом на адресу боржника була направлена податкова вимога.

Рішенням начальника Баштанської МДПІ Миколаївської області від 20.08.2012 р. вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності ДП ДАК «Хліб України» «Новополтавський комбікормовий завод».

З метою реєстрації податкової застави відповідно до пункту 89.8 статті 89 Податкового кодексу України, платнику податків було надіслано повідомлення від 20.08.2012 р., яким платника запрошено до Баштанської МДПІ Миколаївської області на 28.08.2012 р. для надання відповідних документів для реєстрації податкової застави.

У зв'язку з тим, що у визначений термін відповідачем вимоги податкового керуючого щодо надання документів не було виконано, позивач склав акт відмови платника від опису майна у податкову заставу № 1 від 28.08.2012 р.

Суди попередніх інстанцій вирішуючи спір по суті та відмовляючи у задоволенні подання, виходили з того, що невиконання платником податків рішення суду по примусовому стягненню коштів в бюджет та податковий борг не є тотожними поняттями, а тому подання податкового органу не підлягає задоволенню.

З такими висновками судів попередніх інстанцій не погоджується колегія суддів касаційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, порядку та строки, визначені податним законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, то згідно пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно пункту 88.1 статті 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх зобов'язань, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Відповідно до підпунктів 89.1.1 та 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; та у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Пунктами 89.3 та 89.4 статті 89 Податкового кодексу України передбачено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформляється актом опису. У разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та (або) не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу.

Орган державної податкової служби звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов'язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.

Відповідно до пункту 91.3 статті 91 Податкового кодексу України податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу, здійснює перевірку стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі, проводить опис майна, на яке поширюється право податкової застави, для його продажу у випадках, передбачених цим Кодексом, одержує від боржника інформацію про операції із заставленим майном, а в разі його відчуження без згоди органу державної податкової служби (за умови, коли наявність такої згоди має бути обов'язковою згідно з вимогами цього Кодексу) вимагає пояснення від платника податків або його службових (посадових) осіб. У разі продажу в рахунок погашення податкового боргу майна платника податків, на яке поширюється право податкової застави, податковий керуючий має право отримувати від такого платника податків документи, що засвідчують право власності на зазначене майно.

Також, у разі якщо платник податків, що має податковий борг, перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, то відповідно до пункту 91.4 статті 91 Податкового кодексу України такий податковий керуючий складає акт про перешкоджання платником податків виконанню таких повноважень у порядку та за формою, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Орган державної податкової служби звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та зобов'язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом. Строк, на який можуть бути зупинені видаткові операції, визначається судом, але не більше двох місяців.

Зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків може бути достроково скасовано за рішенням податкового керуючого або суду.

Таким чином, підстави для зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та дії, які необхідно вчинити податковому органу до моменту звернення до суду з позовом про таке зупинення, визначені Податковим кодексом України.

Водночас, судами не було встановлено обставин справи, на які посилається податковий орган, як на підставу для зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, та не досліджено доказів на спростування чи на підтвердження наявності податкового боргу у відповідача та доказів на підтвердження здійснення податковим органом всіх необхідних дій, які відповідно до Податкового кодексу України, передують зверненню до суду з поданням про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків.

Відповідно до статі 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У зв'язку із наведеними процесуальними приписами суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у справі.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги адміністративного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно тлумачити ці норми.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

З огляду на викладене, судова колегія Вищого адміністративного суд України не може визнати законними та обґрунтованими рішення судів попередніх інстанцій. У зазначених рішеннях не досліджено та не надано оцінку доказам, що мають значення для справи, не встановлено факти, з яких виходили суди, постановляючи рішення про відмову у задоволенні подання.

Згідно з частиною другою статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За вказаних обставин, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку про необхідність скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій та направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді слід взяти до уваги вищезазначене та прийняти законне і обґрунтоване рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права, надати належну правову оцінку обставинам у справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 227, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Баштанської міжрайонної державної податкової інспекції Миколаївської області Державної податкової служби - задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.08.2012 р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2013 р. у справі № 2а-4546/12/1470- скасувати.

Справу № 2а-4546/12/1470 направити на новий судовий розгляд до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис) І.В. Приходько
Судді: (підпис) І.О. Бухтіярова
(підпис) М.І. Костенко