Справа № 803/101/15-а
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року Справа № 876/3538/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Бєлкіної Н.І.,

та за участі осіб:

від відповідача - Івчик М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцького підприємства електротранспорту на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року у справі за позовом Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до Луцького підприємства електротранспорту про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2015 року позивач Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області звернувся до суду з адміністративним позовом до Луцького підприємства електротранспорту, в якому просив стягнути з банківських рахунків відповідача в дохід державного бюджету податковий борг в сумі 572082,76 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року адміністративний позов задоволено. Постановлено стягнути з рахунків Луцького підприємства електротранспорту у банках, обслуговуючих платника податків на користь держави кошти в сумі 176024,66 грн. для погашення податкового боргу.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач, який в поданій апеляційній скарзі просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що позивачем податкова вимога щодо сплати суми податкового боргу взагалі не направлялася.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання вимог апеляційної скарги, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Луцьке підприємство електротранспорту перебуває на обліку як платник податків у Луцькій об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Волинській області та має відкриті рахунки в банківських установах. Станом на 25 грудня 2014 року за відповідачем рахується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб в сумі 176 024 грн. 66 коп., який виник в результаті донарахування пені за актом перевірки від 14 серпня 2014 року № 5699/17.3/03327931 «Про результати позапланової виїзної документальної перевірки ЛПЕ з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 1 січня 2012 року по 31 березня 2014 року, та іншого законодавства за період з 1 січня 2012 року по 31 березня 2014 року».

Позивач вживав заходи спрямовані на погашення податкового боргу, а саме: відповідачу було надіслано першу податкову вимогу від 9 грудня 2010 року № 1/1856, яка залишилася без належного реагування. В зв'язку з введенням в дію Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI друга податкова вимога не формувалася і не надсилалася та рішення Луцької ОДПІ ГУ ДФС про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків не приймалося.

Пунктом 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України, передбачено, що платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Сума узгодженого грошового зобов'язання, згідно пп. 14.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання є податковим боргом.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно із п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Таким чином, оскільки за відповідачем рахується податковий борг, вжиті податковим органом заходи не призвели до його погашення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги про стягнення з рахунків Луцького підприємства електротранспорту податкового боргу в сумі 176 024 грн. 66 коп. підлягають до задоволення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Луцького підприємства електротранспорту залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року у справі № 803/101/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська

повний текст ухвали виготовлений 02.07.2015