Справа № 587/2848/14-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2015 року м. Київ К/800/16846/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Сороки М.О., Чумаченко Т.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Сумському районі Сумської області, за участю третьої особи - Управління освіти, молоді та спорту Сумської райдержадміністрації, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Сумському районі Сумської області на постанову Сумського районного суду Сумської області від 26 січня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Сумському районі Сумської області (далі - відповідач, Управління) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Вимоги обґрунтовані тим, що з 01 січня 1980 року працює вчителем у Садівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Сумської районної ради. У вересні 2014 року позивач звернувся до Управління із заявою про призначення йому пенсії за віком та виплатою грошової допомоги у розмірі 10-ти пенсій, так як він має педагогічний стаж близько 37 років.

Однак відповідач у задоволенні заяви відмовив у зв'язку з тим, що основною роботою позивача була посада заступника директора по господарській частині, іншу - педагогічну роботу він виконував за сумісництвом.

Таку відмову позивач вважає неправомірною, оскільки основним його місцем роботи була робота вчителя.

Тому просив:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в нарахуванні та виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до п. 71 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV);

- зобов'язати відповідача зарахувати до стажу роботи вчителя період роботи вчителем в Садівській середній школі Сумського району з 01 січня 1980 року по 31 серпня 1986 року, що дає право на призначення десяти місячних пенсій при виході на пенсію за віком;

- зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій згідно з п.71 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.

Постановою Сумського районного суду Сумської області від 26 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2015 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі Управління, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати прийняті рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач та представник третьої особи в запереченнях вказують на необґрунтованість та безпідставність касаційної скарги та просять залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Задоволення позову суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовував тим, що позивач на протязі 1980 - 1986 років працював на посаді вчителя, мав відповідне навантаження вчителя, отримував заробітну плату як вчитель і приймався на роботу відповідно до наказу від 15 січня 1980 року № 5 саме як вчитель.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій виходячи з наступного.

Згідно з п. 71 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної та комунальної форми власності, на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також, якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначені пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» ( далі - Перелік) передбачено, що робота на посаді вчителя в загальноосвітніх навчальних закладах дає право на пенсію за вислугу років.

Як встановленого судами попередніх інстанцій, у вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Управління із заявою про призначення йому пенсії за віком. Однак відповідач листом від 29 жовтня 2014 року за №6011/05-09 повідомив, що педагогічний стаж роботи позивача складає 30 років 3 місяці і 4 дні. Тому позивач позбавлений права отримати дану грошову допомогу при виході на пенсію, у зв'язку з відсутністю 35 років стажу на посаді вчителя. До спеціального стажу не зарахований період роботи з 28 листопада 1979 року по 31 серпня 1986 року на посаді заступника директора по господарській частині, оскільки вищевказана посада не передбачена Переліком.

Незважаючи на таку відповідь позивач знову звернувся до відповідача, який доручив позивачу зібрати додаткові документи про те, що він дійсно працював вчителем у Садівській загальноосвітній школі І-ІІІ степенів Сумської районної ради з 1980 по 1986 роки.

Додаткові документи були зібрані позивачем та передані разом із повторною заявою про призначення десяти місячних пенсій при виході на пенсію за віком до Управління. Однак в задоволенні заяви відмовлено у зв'язку з тим, що позивач працював вчителем за сумісництвом.

Зазначені обставини не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Так, з наказу №5 Сумського райвно від 15 січня 1980 року ОСОБА_1 було призначено на посаду вчителя праці і образотворчого мистецтва Садівської середньої школи з 01 січня 1980 року, починаючи з цього часу позивач офіційно працює вчителем.

Відповідно до запису в трудовій книжці, а саме п.8 від 28 листопада 1979 року позивача було призначено на посаду заступника директора по господарській частині школи і вчителем праці і малювання на 9 годин тижневих годин за сумісництвом.

Зазначений запис до трудової книжки внесено на підставі наказу №20 по Садівській середній школі від 28 листопада 1979 року та наказу №5 по Сумському райвно від 15 січня 1980 року, що підтверджується копією трудової книжки.

Разом з тим, суди попередніх інстанцій правильно встановили, що накази, на підставі яких було внесено записи до трудової книжки, не містять слова "по сумісництву".

Також, як вбачається з наказу № 20 від 23 листопада 1979 року, то цей наказ про призначення позивача на посаду не відповідає запису в п.8 трудової книжки: а саме, в трудовій книжці в п.8 зазначена дата 28 листопада 1979 року, в той час як в книгі наказів по Садівській середній школі зазначено дату наказу 23 листопада 1979 року.

Наказ по Садівській середній школі №29 від 15 січня1980 року суперечить наказу райвно №5 від 15 січня 1980 року про прийняття позивача на посаду вчителя праці і образотворчого мистецтва, оскільки підставою для прийняття наказу №29 по Садівській середній школі є наказ №5 по Сумському райвно від 15 січня 1980 року, в якому знову ж таки відсутнє слово "по сумісництву".

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 квітня 1993 року №245 "Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ та організацій" встановлено, що робітники, спеціалісти та службовці державних підприємств, установ та організацій мають право працювати за сумісництвом, тобто виконувати крім основної роботи іншу роботу на умовах трудового договору. На умовах сумісництва працівники можуть працювати на тому ж та іншому підприємстві, в установі та організації або у громадянина у вільний від основної роботи час.

Отже, позивач по справі мав право, працюючи вчителем в Садівській середній школі, працювати за сумісництвом в цій же школі завгоспом чи заступником директора по господарській частині.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем по справі до стажу роботи вчителя не був зарахований період роботи позивача в Садівській середній школі з 01 січня 1980 року по 31 серпня 1986 року.

Враховуючи розбіжності між записами у трудовій книжці, наказами які видавались по Садівській середній школі та Сумському районному відділу освіти, була проведена перевірка та витребування додаткових документів, за результатами яких встановлено, що наказами по Сумському районному відділу освіти №58 від 02 вересня 1983 року, №81 від 01 жовтня 1984 року, №105 від 10 грудня 1985 року, 24-к від 17 січня 1986 року позивачу було надано дозвіл читати години зверх півтори ставки.

Згідно довідок, які були надані позивачу управлінням освіти, молоді та спорту він працює вчителем трудового навчання та образотворчого мистецтва у Садівській середній школі з 01 січня 1980 року (наказ №5 від 15 січня1980 року) і по теперішній час.

Зазначене підтверджується тим, що при видачі позивачу довідок працівниками управління освіти, молоді та спорту були досліджені первинні документи: картки - довідки по заробітній платі за 1980 - 1986 роки, книги наказів та тарифікаційні списки вчителів за 1980 - 1986 роки в яких вказана посада позивача - вчитель, стаж та педагогічне навантаження.

Крім того, згідно тарифікаційних списків вчителів за 1981 - 1986 роки, які надані позивачу відділом освіти: в 1981 році позивач працював вчителем трудового навчання 4-8 класів; в 1982 році вчителем праці; в 1983 році вчителем праці; 1984 році вчителем праці; 1985 році вчителем праці; 1986 році вчителем праці образотворчого мистецтва, креслення.

Педагогічне навантаження відповідно до тарифікаційних списків вчителів 1980 - 1986 роках склало: на 01 вересня 1980 року учитель трудового навчання та образотворчого мистецтва - 9,5 год. на тиждень; на 12 січня 1981 року учитель трудового навчання - 7 год. на тиждень; на 05 вересня 2982 року учитель трудового навчання 4-8 кл. - 9 год. на тиждень; на 11 січня 1982 року учитель трудового навчання 4-8 кл. - 8,5 год. на тиждень; на 01 вересня 1982 року учитель трудового навчання 4-8 кл. - 9 год. на тиждень; на 01 вересня 1983 року учитель трудового навчання - 10,5год. на тиждень; на 01 вересня 1984 року учитель праці - 10,5 год. на тиждень; на 01 вересня 1985 року учитель праці - 9 год. на тиждень; на 01 вересня 1986 року учитель праці, креслення, образотворчого мистецтва - 18,5 год. на тиждень.

З карток - довідок по заробітній платі за 1980 - 1986 роках також вбачається, що посада позивача зазначена як "вчитель".

Крім того, згідно листа Садівської загальноосвітньої школа І-ІІІ ступенів Сумської районної ради Сумської області від 25 листопада 2014 року №251, позивач з 15 січня 1980 року по 10 серпня 1986 року працював на посаді вчителя трудового навчання, фізвиховання, креслення, завідував шкільною майстернею, був керівником технічного гуртка, що підтверджується копією довідки.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, оскільки позивач з 15 січня 1980 року по 10 серпня 1986 року працював на посаді вчителя, мав відповідне навантаження вчителя, отримував заробітну плату як вчитель і приймався на роботу згідно наказу № 5 від 15 січня 1980 року, як вчитель.

Харківський апеляційний адміністративний суд, який переглянув постанову суду першої інстанції, прийшов до аналогічних висновків, тому обґрунтовано залишив її без змін.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 222-224, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Сумському районі Сумської області залишити без задоволення.

Постанову Сумського районного суду Сумської області від 26 січня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Смокович

Судді М.О. Сорока

Т.А. Чумаченко