Справа № 442/86/15-а
Суддя: Крамар О. В.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 442/86/15-а
Провадження № 2-а/442/37/2015
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі :

головуючого - судді - Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення сесії Дрогобицької міської ради Львівської області,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з вищевказаним позовом, в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати пункт 2.2 рішення чергової сесії шостого скликання Дрогобицької міської ради Львівської області №1418 від 07 листопада 2014р. «Про відмову в передачі в оренду земельної ділянки та у наданні дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», згідно якого Дрогобицькою міською радою безпідставно йому відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 651 кв., яка знаходиться у АДРЕСА_1 для ведення садівництва; 2) зобов 'язати Дрогобицьку міську раду Львівської області повторно виключно у строк та спосіб, передбачений відповідним законом, розглянути на черговому засіданні сесії Дрогобицької міської ради його заяву (клопотання) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 651кв. метр, яка знаходиться у АДРЕСА_1 для ведення садівництва; 3) визнати протиправною бездіяльність Дрогобицької міської ради Львівської області щодо зволікання у розгляді у передбачений законом строк та спосіб його заяв (клопотань) від 28 грудня 2011р., від 11 квітня 2013р., від 22 серпня 2014р. та від 20 жовтня 2014р., адресованих до Дрогобицької міської ради з приводу приватизації вільної (незайнятої) земельної ділянки площею 651кв.м., яка знаходиться у АДРЕСА_1 для ведення садівництва шляхом попереднього надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки; 4) стягнути з Дрогобицької міської ради у його користь судові витрати, понесені ним під час розгляду даного адміністративного судового спору.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26 серпня 2014р. за вхідним №07/02274 ним подано до Дрогобицької міської ради Львівської області чергову заяву (клопотання) від 22 серпня 2014р. «щодо стану розгляду заяви про приватизацію земельної ділянки від 28 грудня 2011р. та про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою на цю земельну ділянку як вільну земельну ділянку комунальної власності міста Дрогобича».

Згідно цієї заяви він повторно просив Дрогобицьку міську раду Львівської області невідкладно (на черговому засіданні сесії міської ради) розглянути у спосіб, передбачений частинами 6 та 7 статті 118 Земельного кодексу України, нерозглянуту до цього часу його заяву, подану до Дрогобицької міської ради ще 28 грудня 2011р. про приватизацію вільної (незайнятої) земельної ділянки, що розміщена по АДРЕСА_1 площею 651кв.м. для ведення садівництва. За наслідками розгляду цієї заяви про приватизацію земельної ділянки, він невідкладно просив Дрогобицьку міську раду прийняти рішення чергового засідання сесії Дрогобицької міської ради про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 651 кв.м. для ведення садівництва, яка знаходиться у місті АДРЕСА_1. До згаданої заяви ним у черговий раз було додано необхідні графічні матеріали, на яких зазначене місце розташування цієї земельної ділянки, як це і передбачено відповідними положеннями статті 118 Земельного кодексу України.

Не отримавши у черговий раз у передбачений законом місячний строк від Дрогобицької міської ради Львівської області жодної відповіді щодо стану розгляду його вищенаведеної заяви від 22 серпня 2014р., - 20 жовтня 2014р. ним повторно подано до Дрогобицької міської ради заяву щодо стану розгляду заяви (клопотання) від 22 серпня 2014р., на яку теж ще не отримав жодної належної письмової відповіді до цього часу.

Вищенаведеним його заявам до Дрогобицької міської ради щодо вирішення у передбачений законом строк та спосіб питання про надання йому, дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки площею 651кв.м. для ведення садівництва, яка знаходиться у місті АДРЕСА_1 як на вільну (незайняту) земельну ділянку комунальної власності міста Дрогобича з метою подальшої приватизації цієї земельної ділянки, передували ряд поданих ним до Дрогобицької міської ради аналогічних заяв, скарг та звернень починаючи із грудня місяця 2011р.. які теж жодного разу не були розглянуті Дрогобицькою міською радою у передбачений законом строк та спосіб.

У кінці листопада 2014р. ним виявлено у своїй поштовій скринці простий поштовий конверт із Дрогобицької міської ради, у якому містився витяг із рішення чергової сесії шостого скликання Дрогобицької міської ради за №1418 від 07 листопада 2014р. «Про відмову у передачі в оренду земельної ділянки та у наданні дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок». З цього витягу йому стало відомо, що пунктом 2.2 згаданого рішення від 07 листопада 2014р. за №1418 Дрогобицька міська рада відмовила йому у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 651 кв., яка знаходиться у АДРЕСА_1 для ведення садівництва.

Ознайомившись із оскаржуваним рішенням №1418 чергової сесії Дрогобицької міської ради від 07 листопада 2014р.. зваживши на перелік норм матеріального закону, що стали підставою для його прийняття, врахувавши той факт, що згаданим рішенням у черговий раз грубо порушується ряд його законних прав та інтересів, вважає, що таке рішення є протиправним, а тому змушений звернутися в суд за захистом порушених прав та інтересів.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просять позов задоволити.

Представник відповідача Якимчук Ярослав Богданович, в судовому засіданні заперечив позовні вимоги ОСОБА_1 покликаючись на необґрунтованість та безпідставність позову, при цьому вказуючи на законність оспорюваного рішення Дрогобицької міської ради №1418 від 07 листопада 2014р. «Про відмову в передачі в оренду земельної ділянки та у наданні дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок». Також суду пояснив, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 яку хоче ОСОБА_1 перебуває у власності іншої особи, а саме у громадянки ОСОБА_4

Суд, з'ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами шляхом дослідження, приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Статтею 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У відповідності до ст. 18 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких з однієї сторони є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01 квітня 2010 року у справі № 1-6/2010 положення пункту 1 частини першої статті 17 КАС України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень. З наведеного вбачається, що даний спір слід розглядати згідно кодексу адміністративного судочинства.

Згідно абзацу 1 частини 1 статті 21 КАС України «Підсудність кількох пов 'язаних між собою вимог» позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов'язані між собою.

Статтею 99 КАС України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Як встановлено в судовому засіданні про існування Рішення Дрогобицької міської ради від 07.11.2014 № 1418 «Про відмову в передачі в оренду земельної ділянки та у наданні дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», позивач дізнався 28 листопада 2014 року, з чого слідує, що позов подано в межах строку звернення до суду.

Повноваження міських рад передбачені не тільки в главах 2 і 3 Земельного кодексу України та в інших його розділах, а й у Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Пунктами «а» та «б» частини 1 статті 12 Земельного Кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать: Розпорядження землями територіальних громад.

Особа, зацікавлена в одержанні у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації.

Матеріалами справи встановлено, що позивач проживає в АДРЕСА_2. Починаючи з 28 грудня 2011 року ОСОБА_1 неодноразово звертався із письмовими заявами до Дрогобицької міської ради про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 651 кв.м, яка знаходиться у АДРЕСА_1 для ведення садівництва, що підтверджується матеріалами справи, однак відповіді на вказані заяви так і не отримав, що встановлено в судовому засіданні та не спростовано представником відповідача.

Такі обставини свідчать про грубе та безпідставне порушення відповідачем положення абзацу першого частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, згідно якого чітко зазначено, що «Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, розглядає клопотання у місячний строк і надає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні». Разом із тим, жодним положенням вищенаведеної норми матеріального закону не визначено жодних підстав, за яких розгляд такої заяви може тривати більш тривалий період часу (у даному випадку майже три календарних роки).

Закон чітко зобов'язує орган місцевого самоврядування розглянути клопотання про дачу дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим- також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

З наведеного вбачається, що відповідачем під час розгляду неодноразових заяв (клопотань) позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки із земель комунальної власності міста Дрогобича грубо та безпідставно порушено строки розгляду цих заяв, що призвело до прийняття протиправного оскаржуваного рішення сесії міської ради.

Такі обставини також свідчать про бездіяльність Дрогобицької міської ради, яка мала місце під час зволікання щодо вирішення у передбачений законом строк з приводу приватизації спірної земельної ділянки та з приводу надання згоди (дозволу) або надання вмотивованої відмови у наданні такої згоди (дозволу) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вищезгаданої земельної ділянки для ведення садівництва.

07 листопада 2014 року Дрогобицька міська рада на LІІІ сесії шостого скликання ігноруючи заяви позивача ухвалила рішення № 1418 «Про відмову в передачі в оренду земельної ділянки та у наданні дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» п.2.2. (а.с. 9)

Оскаржуване рішення грунтується на положеннях пункту 34 частини 1 статті 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно якої передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. При цьому, таким законом матеріального права України у даному випадку є саме Земельний кодекс України, яким врегульовано у повному обсязі підстави, порядок, спосіб та процедура розгляду органом місцевого самоврядування даного земельного питання, а саме питання щодо надання безоплатно у власність громадянам вільних (незайнятих) земельних ділянок у межах норм безоплатної приватизації із земель державної або колективної власності того чи іншого населеного пункту (статті 116. 118. та 121 Земельного кодексу України).

Однак, із перелічених норм Земельного кодексу України в оскаржуваному рішенні як підставу для його прийняття відповідачем зазначено фактично положення лише частин 2, 3 та 7 статті 118 ЗК України. При цьому положення м частини 7 статті 118 Земельного кодексу України встановлено виключний перелік підстав, за яких у даному випадку органом місцевого самоврядування може бути відмовлено заявнику у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Виходячи із цих норм матеріального закону, підставою відмови особі у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта (земельної ділянки) вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обгрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць. проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, перелік підстав для відмови органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є вичерпним.

Однак, в оскаржуваному рішенні відповідачем не зазначено про наявність будь-якої із вище перелічених підстав, що стали приводом для прийняття оскаржуваного рішення, тобто приводом для чергової безпідставної відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 651кв.м. для ведення садівництва, яка знаходиться у місті АДРЕСА_1, оскільки не зроблено жодного посилання на будь-які підстави такої відмови, що теж є грубим порушенням закону та свідчить про протиправність такого рішення (пункту 2.2 оскаржуваного рішення).

Суд критично оцінює твердження представника відповідача «про те, що спірна земельна ділянка знаходиться у власності іншої особи, а тому позивачу і було відмовлено у задоволенні заяви», оскільки ним на підтвердження цього жодного доказу суду надано не було.

Відповідно до ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У спірних правовідносинах відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, усупереч вимог частини 2 статті 71 КАС України - не доведено правомірності та законності оспорюваного рішення № 1418 від 07.11.2014 року, ухваленого Дрогобицькою міською радою, яким у п.2.2 «ОСОБА_1, відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 651 кв.м. на вул..Завіжній, 23-25, для ведення садівництва».

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 162 КАСУ, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов підставний та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб?єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа), а тому з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені ним судові витрати, в розмірі 73 грн. 08 коп., що підтверджується квитанцією про оплату таких.

Виходячи з наведеного та керуючись ст..ст. 9, 17-18, 71, 86, 99, 159-163 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 2.2 рішення LІІІ сесії шостого скликання Дрогобицької міської ради Львівської області №1418 від 07 листопада 2014р. «Про відмову в передачі в оренду земельної ділянки та у наданні дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», згідно якого Дрогобицькою міською радою - ОСОБА_1 безпідставно відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 651 кв.м, яка знаходиться у АДРЕСА_1 для ведення садівництва.

Зобов»язати Дрогобицьку міську раду Львівської області повторно виключно у строк та спосіб, передбачений відповідним законом, розглянути на черговому засіданні сесії Дрогобицької міської ради заяву (клопотання) ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 651кв.м., яка знаходиться у АДРЕСА_1 для ведення садівництва.

Визнати протиправною бездіяльність Дрогобицької міської ради Львівської області щодо зволікання у розгляді у передбачений законом строк та спосіб заяв (клопотань) ОСОБА_1 від 28 грудня 2011 року, від 11 квітня 2013 року, від 22 серпня 2014 року та від 20 жовтня 2014 року, адресованих до Дрогобицької міської ради з приводу приватизації вільної (незайнятої) земельної ділянки площею 651кв.м., яка знаходиться у АДРЕСА_1 для ведення садівництва шляхом попереднього надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки.

Стягнути з Дрогобицької міської ради в користь ОСОБА_1 - 73,08 грн. судових витрат, понесених ним при поданні заяви

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги, а у випадку відкладення складення постанови у повному обсязі чи її прийняття у письмовому провадженні - в цей же строк з дня отримання копії постанови.

Постанова виготовлена в нарадчій кімнаті.

Суддя Крамар О.В.