Справа № 373/1433/15-а
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 373/1433/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Залевська А.О. Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 липня 2015 року м. Київ
Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Кузьменко В. В.,
суддів Василенка Я.М., Степанюка А. Г.,
за участю секретаря Рипік О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Переяславі-Хмельницькому та Переяслав-Хмельницькому районі Київської області про визнання відмови незаконною та зобов`язання вчинити дії по призначенню пенсії, за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Переяславі-Хмельницькому та Переяслав-Хмельницькому районі Київської області на постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05.06.2015 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Переяславі-Хмельницькому та Переяслав-Хмельницькому районі Київської області про визнання незаконною відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком за його зверненням від 13 лютого 2015 року на пільгових умовах, із зменшенням пенсійного віку на 8 років, так як він приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та працював в зоні відчуження не менше 14 днів у 1987 році.
Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05.06.2015 року позов задоволено.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.
Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано належні та допустимі докази наявності обставин, з якими закон пов`язує право на отримання позивачем пільг, передбачених ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для осіб, що у 1987 році не менше 14 календарних днів працювали (проходили службу) у зоні відчуження.
Колегія суддів погоджується з даним висновком з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (категорія 2), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 05.01.1994 року.
Відповідно до записів у військовому квитку позивача, він перебуваючи у військовій частині № НОМЕР_2 , в період з 13.08.1987 року по 20.10.1987 року виконував урядові завдання по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Вказаний період згідно постанови КМ СРСР від 05.06.1986 року № 665/195 зараховується до трудового стажу та дає право на пільгову пенсію.
Згідно архівної довідки по військовій частині № НОМЕР_2 Міністерства оборони України всі документи по виїздам частини в період з 01.01.1987 по 04.12.1987 були вилучені прокуратурою Москви і до цього часу не знайдені та вважаються такими, що втрачені остаточно. Згідно книги алфавітного обліку ОСОБА_1 отримав дозу опромінення 5,003 БЕР.
Відповідно до довідки від 16.09.1993 року № 819, виданої Горохівським цукровим заводом Волинської області ОСОБА_1 , працюючи на заводі, 13.08.1987 року був призваний військоматом для виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і за період з 13.08.1987 по 20.10.1987 йому було виплачено заробітну плату за роботу в зоні відчуження в чотирикратному розмірі за 27 днів роботи.
13.02.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду в м. Переяславі-Хмельницький та Переяслав-Хмельницькому районі із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
На день звернення йому виповнилось 52 роки, загальний трудовий стаж складає 30 років, 7 місяців та 05 днів.
Вказані обставини визнані відповідачем та підтверджуються матеріалами пенсійної справи.
Проте, рішенням начальника управління Пенсійного фонду України в м. Переяслав-Хмельницькому та Переяслав-Хмельницькому районі Київської області від 12.05.2015 за №2859/02, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку, оскільки у архівній довідці, виданій галузевим Державним архівом Міністерства оборони України, не вказано населений пункт чи об`єкт, який знаходиться в зоні відчуження, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Вважаючи дану відмову неправомірною позивач звернувся з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів виходить з наступного.
Частиною 1 статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зокрема, право на призначення пенсій із зниженням пенсійного віку мають: на 10 років учасники ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1.07.1986р. незалежно від кількості робочих днів, а з 1.07.1986р. по 31.12.1986р. не менше 5 календарних днів; на 8 років учасники ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які працювали у зоні відчуження у 1987 році не менше 14 календарних днів; на 5 років учасники ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які працювали у зоні відчуження з 1.07.1986р. по 31.12.1986р. від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві не менше 14 календарних днів у 1986 році.
Перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії, визначаються відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1.
Абзацом 7 п.п. «ґ» п. 7 вказаного Порядку передбачено, що до заяви про призначення пенсії для засвідчення особливого статусу особи додаються документи, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 року № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії та в період з 13.08.1987 року по 20.10.1987 року виконував урядове завдання по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, військовим квитком, архівною довідкою Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України, довідкою Горохівського цукрового заводу.
За таких обставин, оцінюючи в сукупності надані сторонами докази, надавши правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційна інстанція приходить до аналогічного з судом першої інстанції висновку, що ОСОБА_1 дійсно приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та має право на призначення пенсії із скороченням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Натомість, відповідачем не доведено правомірність відмови позивачу у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, а тому колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог є обґрунтованим.
Відсутність в поданих для призначення пенсії документах, назви населеного пункту чи об`єкту, який знаходиться в зоні відчуження, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, в даному випадку, не може бути підставою для відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії, оскільки, відповідно до архівної довідки (а.с. 9) документи, які містять зазначену інформацію були втрачені.
Доводи, наведені відповідачем в апеляційній скарзі, викладеного не спростовують, а тому колегією суддів відхиляються.
Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення позову, через що постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 8, 12, 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7 колегія суддів, -
Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Переяславі-Хмельницькому та Переяслав-Хмельницькому районі Київської області на постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05.06.2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Переяславі-Хмельницькому та Переяслав-Хмельницькому районі Київської області про визнання відмови незаконною та зобов`язання вчинити дії по призначенню пенсії залишити без задоволення.
Постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05.06.2015 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я.М. Василенко

А. Г. Степанюк

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Степанюк А.Г.

Василенко Я.М.