Справа № 539/1830/15-а
Суддя: Матвієнко В. М.
Дата ухвалення: 2015-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/1830/15-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2015 Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Матвієнка В. М.

при секретарі - Павличенко О.А.

представника відповідача УПФУ в м. Лубнах та Лубенському районі - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лубни адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного Фонду України в м. Лубнах та Лубенському району Полтавської області про визнання дій неправомірними та спонукання до дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного Фонду України в м. Лубни та Лубенському району Полтавської області про визнання дій неправомірними та спонукання до дій. У позові вказав, що він перебуває на обліку в УПФУ в м. Лубнах та Лубенському районі з 14.03.2011 року і одержує довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 17539,2 грн.

З 01.07.2014 року відповідач у відповідності до внесених змін до ст. 164.2.19 Податкового кодексу України на підставі ЗУ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» та ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» почав стягувати з нього податок на доходи з фізичних осіб у розмірі 1130,82 грн. до 31.12.2014 року та 1688,15 грн. з 01.01.2015 року відповідно, що вважає неправомірним. Вважає, що особливий статус судді у відставці, який був закріплений в ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» і діяв на момент його виходу у відставку, забороняє відповідачу провадити зменшення його грошового утримання, проведення якого було зроблено в порушення вимог ст.ст. 22, 64, 126, 130 ОСОБА_3 України, рішень Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, від 24 червня 1999 року №6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 1 грудня 2004 року №19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 03.06.2013 року 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці), п. 6.1 Європейської Хартії суддів.

Крім того вважає, що діюче положення частини четвертої частини 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення" про заборону оподаткування пенсій росповсюджується і на його грошове утримання судді у відставці.

Прохає визнати дії Управління Пенсійного Фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області щодо незаконного відрахування з його щомісячного довічного грошового утримання з 01.07.2014 рок податку неправомірними, зобов»язавши відповідача провести перерахунок та повернути йому стягнуті суми податку, продовживши виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в раніш встановленому розмірі без обкладання податком, встановивши строк для подання суб?єктом владних повноважень Управлінням Пенсійного фонду України в місті Лубнах та Лубенському районі Полтавської області до суду звіту про виконання постанови, яка вимагає вчинення певних дій.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача позов заперечує , вважаючи його безпідставним.

Зясувавши обставини справи, заслухавши учасників процесу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Згідно ст. 22 ОСОБА_3 України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У відповідності до ст. 58 ОСОБА_3 України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотньої дії в часі.

Ст.ст.126,130 ОСОБА_3 України та Закони України гарантують незалежність і недоторканість суддів, їх фінансове забезпечення.

Згідно ст. 138 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» щомісячне грошове утримання судді у відставці виплачується у розмірі 80-90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

П. 4 ч.8 Закону України ?Про пенсійне забезпечення? забороняє оподаткування пенсій.

Встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФУ в м.Лубнах та Лубенському районі з 14.03.2011 року і отримує довічне грошове утримання судді у відставці. З 01.07.2014 року відповідач у відповідності до внесених змін до ст. 164.2.19 Податкового кодексу України на підставі ЗУ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» та ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» почав утримувати з нього податок на доходи з фізичних осіб у розмірі 1130,82 грн. до 31.12.2014 року та 1688,15 грн. з 01.01.2015 року.

Згідно ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», який діяв на момент виходу у відставку, за суддею, який перебуває у відставці, зберігається звання судді і такі ж гарантії недоторканності та соціального захисту як і до виходу у відставку, щомісячне грошове утримання судді у відставці виплачується у розмірі 80-90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді без будь яких обмежень.

Однією із гарантій соціального захисту на момент його виходу у відставку була виплата довічного щомісячного грошового утримання в розмірі 90 відсотків заробітної плати працюючого судді.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року №18-рп/2011, правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання працюючого судді є однаковою, а самі ці поняття однорідними та взаємоповязаними.

У правовій позиції Конституційного Суду України, висловленій ним в рішенні у справі про гарантії незалежності суддів від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, а також у низці його попередніх рішень, зокрема від 24 червня 1999 року №6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 1 грудня 2004 року №19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), у послідуючих рішеннях від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 03.06.2013 року 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) Конституційний Суд України наголошує, що частина третя статті 22 ОСОБА_3 України встановила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, в тому числі і зменшення розміру довічного грошового утримання судді у відставці.

У частині першій статті 126 ОСОБА_4 Закону України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується ОСОБА_3 і законами України. Складовою цих гарантій відповідно до частини першої статті 130 цього Закону є обов'язок держави забезпечувати фінансування та належні умови функціонування судів і діяльності суддів.

Пунктом 6.1 Європейської Хартії суддів передбачено, що судді, які виконують професійно свої суддівські функції, мають право на винагороду, рівень якої повинен бути таким, щоб вони були захищені від тиску при прийнятті ними рішень і в роботі взагалі, щоб ніщо не могло вплинути на їх незалежність та неупередженість.

Отже, особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів, що розповсюджується і на суддів у відставці, є однією з конституційних гарантій їх незалежності і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Конституційний Суд України у рішенні від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004, фактично продубльованому в рішенні від 03.06.2013 року, сформулював правову позицію, згідно з якою норми про матеріальне і побутове забезпечення суддів, не можуть бути скасовані чи знижені без відповідної компенсації. Надання суддям передбачених цим Законом пільг, компенсацій і гарантій не може ставитися у залежність від грошових доходів суддів і тим самим не можуть знижуватися гарантії їх незалежності.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 ОСОБА_3 України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня. Умови і порядок виплати цього утримання встановлюються Законом України ?Про статус суддів?. Така правова позиція викладена в Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005(справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання).

Положення Європейської хартії про закон про статус суддів від 10 липня 1998 року передбачає, що судді, які досягли встановленого законом віку для виходу на пенсію з посади судді та які виконували професійні обовязки судді протягом визначеного строку, повинні отримувати виплати після виходу на пенсію, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня їх останньої заробітної плати на посаді судді(пункт 6.4).

За викладених обставин відповідач порушив вимоги ОСОБА_4 Закону України - частину першу статті 58 ОСОБА_3 України згідно якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом?якшують або скасовують відповідальність особи.

Більше того, із припису частини другої статті 64 ОСОБА_3 України вбачається, що не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї ОСОБА_3, в даному випадку ст. 58 ОСОБА_3.

Порушивши ОСОБА_4 України - ОСОБА_3 України, відповідач застосував закон, який суперечить ОСОБА_3 України.

Крім того, залишилось діючим положення частини четвертої частини 8 Закону України ?Про пенсійне забезпечення?(Відомості Верховної Ради України (ВВР), 1992 №3, ст. 10), згідно якої пенсії не оподатковуються, що відповідає і природі довічного грошового утримання судді у відставці.

Згідно частини першої статті 8 ОСОБА_3 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

ОСОБА_3 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України і повинні відповідати їй ( частина друга статті 8 ОСОБА_3 України ).

ОСОБА_3 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_3 України гарантується(частина третя статті 8 ОСОБА_3 України).

У відповідності до вимог частини третьої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_3 України гарантується.

Суд вирішує справи відповідно до ОСОБА_3 та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України(пункт перший частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

За таких умов, враховуючи особливий статус судді у відставці, неможливість звуження прав і свобод суддівської гілки влади, як гарантію їх незалежності, враховуючи принцип верховенства права, незворотність в часі дії законів, слід прийти до висновку, що положення про обкладання податком довічного грошового утримання судді у відставці є порушенням гарантії незалежності суддів, протирічить вимогам ОСОБА_3 України і не може бути застосовано до судді у відставці, що засвідчує протиправність дій відповідача щодо обкладання податком його довічного грошового утримання судді у відставці.

Ст. 9 КАС України дозволяє застосування аналогії закону до правовідносин, що не врегульовані законом, в даному випадку заборону на опдаткування пенсій, в частині заборони звуження прав і свобод суддів.

На даний час є дві діючі норми Законів України, про обкладання довічного грошового утримання судді у відставці податком та заборони оподаткування пенсії, які мають подібну правову природу.

При наявності двох діючих положень закону щодо оподаткування та неоподаткування пенсій, слід застосовувати нормативний акт, який не протирічить ст. 22 ОСОБА_3 України, а саме положення, яке забороняє звуження прав і свобод, що мається в даному випадку.

Дана обставина також унеможливлює стягнення податку з грошового утримання судді у відставці.

Ст. 5 КАС України передбачає здійснення судочинства відповідно як Законів України, так і міжнародніх договорів, згода на які дано ВР України.

Вимоги ОСОБА_2 грунтуються як на підставі внутрішнього законодавства України, так і на підставі міжнародних правових актів, що регулюють суддівську діяльність, які були покладені в основу ЗУ «Про судоустрій та статус суддів України». Сукупність вимог міжнародного та внутрішнього права щодо спеціального статусу судді, неможливості звуження його прав і свобод, встановлених раніше зумовлюють задооволенню позову в частині визнання дій неправомірними та перерахунку довічного грошового утримання судді у відстьавці

Разом з тим сілд зазначити, що у відповідності до ст. 99 КАС України встановлений 6 місячний строк для звернення до суду з моменту, коли особа довідалась про порушення його права.

ОСОБА_2 довідався про порушення свого права 27.04.2015 року отримавши відповідь відповідача (а.с.6) і тому заявлені вимоги підлягають задоволенню частково. Враховуючи те що позивач звернувся до суду 19.05.2015 року з цим позовом суд вважає, що строк зверення до суду він не пропопустив, однак поверення сум утриманого податку слід здійснювати з 19.11.2014 року.

Вимога про зобов»язання відповідача про надання звіту щодо виконання судового рішення є правомірною та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 8 ст. 22, 126, 130 Конститутії України.

ст. 138 ЗУ "Судоустрій та статус суддів»,

ст. 8 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»,

ст.ст. 5, 9-12, 158 -163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного Фонду України в м. Лубни та Лубенському району Полтавської області про визнання дій неправомірними та спонукання до дій задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного Фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області щодо відрахування з щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_2 податку неправомірними.

Зобов»язати УПФ України в м. Лубнах та Лубенському районі провести перерахунок та повернути ОСОБА_2 стягнуті суми податку з 19.11.2014 року, продовживши виплачувати йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в раніш встановленому розмірі без обкладання податком.

Встановити строк для подання суб?єктом владних повноважень відповідачем Управлінням Пенсійного фонду України в місті Лубнах та Лубенському районі Полтавської області до суду звіту про виконання постанови, яка вимагає вчинення певних дій на протязі місяця з моменту вступу рішення суду в законну силу.

Звільнити сторони від сплати судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_5 В. М.