Справа № 2а-7307/10/0870
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" липня 2015 р. м. Київ К/9991/19244/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2011

у справі № 2а-7307/10/0870

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя

про скасування рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про скасування рішень ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя від 13.08.2010 № /0 та № /0.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.11.2010 позов задоволено частково. Скасовано рішення ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя від 13.08.2010 № /0. У задоволенні решти позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2011 скасовано постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, задоволено позов в частині вимог про скасування рішення ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя від 13.08.2010 № /0. У решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

ФОП ОСОБА_2 перебувала на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності.

ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя проведено перевірку належної позивачці господарської одиниці - магазину, щодо дотримання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, за результатами якої складено акт від 03.08.2010 № 0226/08/26/23/НОМЕР_1.

Вказаним актом перевірки від 03.08.2010 № 0226/08/26/23/НОМЕР_1 зафіксовано порушення:

- п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі - Закону № 265/95-ВР), що полягало у не веденні обліку товарних запасів в сумі 4267 грн. за місцем їх реалізації, що слугувало підставою для застосування до ст. 21 Закону № 265/95-ВР за рішенням від 13.08.2010 № /0 штрафних (фінансових) санкцій в сумі 8534 грн.;

- п. 2.2, п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 13.01.2005 за № 40/10320, що полягало в неоприбуткуванні готівкових коштів в повній сумі їх фактичного надходження (375 грн.) у книзі обліку доходів і витрат за 02.08.2010. Викладене слугувало підставою для застосування відповідно до абз. 3 ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95 за рішенням від 13.08.2010 № /0 штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1875 грн.

Задовольняючи позов в частині вимог про скасування рішення від 13.08.2010 № /0, суд першої інстанції виходив з того, що у суб'єктів малого підприємництва немає обов'язку вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині вимог про скасування рішення від 13.08.2010 № /0, суд першої інстанції виходив з того, що неоприбуткування позивачкою готівкових коштів в сумі 375 грн. 02.08.2010 у книзі обліку доходів і витрат підтверджується матеріалами справи.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову та задовольняючи позов в цій частині, суд апеляційної інстанції виходив з того, що податковим органом порушено порядок проведення перевірки, оскільки згідно з наказом та направленням на проведення такої перевірки остання повинна була розпочатися 03.08.2010, утім фактично посадові особи розпочали перевірку 02.08.2010.

При перевірці правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, правової оцінки встановлених обставин суд касаційної інстанції виходить з такого.

Пункт 12 частини 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР зобов'язує суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно зі статтею 6 Закону № 265/95-ВР облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Згідно з частиною третьою статті 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХГV суб'єкти підприємницької діяльності, яким відповідно до законодавства надано дозвіл на ведення спрощеного обліку доходів і витрат, ведуть бухгалтерський облік і подають фінансову звітність у порядку, встановленому законодавством про спрощену систему обліку і звітності.

Таким чином, на суб'єкта підприємницької діяльності, що перебуває на спрощеній системі оподаткування, поширюються правила ведення бухгалтерського обліку і подання фінансової звітності для спрощеної системи обліку і звітності.

Відповідно до ст. 1 Порядку ведення книги обліку доходів і витрат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1269, книга обліку доходів і витрат (далі - книга) ведеться суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється згідно із законодавством з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (у тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), а також особами, які мають пільговий торговий патент для продажу товарів (крім підакцизних) (надання послуг) відповідно до законодавства з питань патентування деяких видів підприємницької діяльності, якщо такі особи не є платниками податку на додану вартість згідно із законодавством (далі - суб'єкти підприємницької діяльності).

Форма Книги обліку доходів і витрат встановлена Інструкцією про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженою наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.1993 № 12 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 09.06.1993 за № 64 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), і така форма не передбачає ведення обліку товарних запасів.

Отже, обов'язок ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації не може бути покладено на суб'єкта малого підприємництва, який здійснює підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності відповідно до Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 № 727/98.

Правова позиція щодо відсутності обов'язку у суб'єкта малого підприємництва, який здійснює підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності, вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, викладена також у постановах Верховного Суду України від 11.06.2013 у справі № 21-147а13 за позовом фізичної особи-підприємця до ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова ДПС, третя особа - ДПА у Харківській області, про визнання протиправним та скасування рішення, та від 03.12.2013 у справі № 21-412а13 за позовом суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи до ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 2442 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про протиправність рішення від 13.08.2010 № /0 про застосування до позивачки штрафних (фінансових) санкцій за неведення обліку товарних запасів.

Відповідно до абзаців 1, 4 пункту 2.6. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за № 40/10320 (далі - Положення № 637), уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Підприємствам, яким Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку.

Відповідно до пункту 8 Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом ДПА України від 29.10.1999 № 599 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.99 за № 752/4045, для визначення результатів власної підприємницької діяльності на підставі хронологічного відображення здійсненних господарських і фінансових операцій платник єдиного податку-фізична особа веде Книгу обліку доходів і витрат.

Отже, спрощена система оподаткування, обліку та звітності передбачає ведення суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами Книги обліку доходів і витрат.

Відповідно до п. 1.2. Положення № 637 оприбуткування готівки визначено як проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Згідно із вказаною вище нормою положення Книга обліку доходів і витрат - документ установленої форми, що застосовується відповідно до законодавства України для відображення руху готівки. Форму відповідної книги обліку доходів і витрат установлено Державною податковою адміністрацією України.

Враховуючи наведене, проведення фізичною особою-підприємцем, який перебуває на спрощеній системі оподаткування, обліку готівки в касі на суму її фактичних надходжень у книзі обліку доходів і витрат є оприбуткуванням готівки.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що отримані позивачкою 02.08.2010 кошти в загальній сумі 375 грн. від продажу брюк в сумі 208 грн. та сукні в сумі 167 грн. станом на час проведення перевірки 03.08.2010 у Книзі обліку доходів і витрат шляхом здійснення відповідних записів про продаж вказаного товару не відображені.

Таким чином, до позивачки обґрунтовано застосовані штрафні (фінансові) санкції за рішенням від 13.08.2010 № /0 за неоприбуткування готівкових коштів в сумі їх фактичного надходження.

Суд касаційної інстанції зазначає, що якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся і перевірка фактично проведена, суд повинен надати правову оцінку суті виявлених в ході перевірки порушень податкового та іншого законодавства.

Таким чином, зважаючи на допуск до проведення перевірки та фактичне її проведення, висновки суду апеляційної інстанції про протиправність рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій з підстав недотримання відповідачем порядку проведення такої перевірки, є необґрунтованими.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2011 скасувати та залишити в силі постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11.11.2010.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун