Справа № 381/1404/15-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 381/1404/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Осаулова Н.А. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А
09 липня 2015 року м. Київ
колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Земляної Г.В.
суддів Межевича М.В., Сорочко Є.О.
за участю секретаря Скалецької І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області, третя особа - Державна служба охорони при Головному управлінні МВС України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А :
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області (надалі Відповідач), де просив визнати протиправною відмову відповідача у призначенні йому пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 10 років, скасувати рішення Відповідача №7 від 22.01.2015 року про відмову в призначенні йому вказаного виду пенсії та зобов`язати Відповідача призначити йому пенсію за віком як учаснику наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії, починаючи з 21.10.2014 року.
Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2015 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду в м. Фастові та Фастівському районі Київської області, щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 10 років. Скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області № 7 від 22.01.2015 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 10 років. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області, призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 10 років, відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на підставі довідки № 232, від 30.04.2015р. виданої Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в м. Києві, а саме з 21 жовтня 2014 року.
Не погоджуючись з прийнятою постановою представник управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду, неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, без фіксації судового процесу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду слід залишити без змін, з наступних підстав.
Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р.. Цей статус позивача підтверджується копією дубліката посвідчення (Категорія 2) № НОМЕР_1 , виданого 11.04.2006 року Київською обласною державною адміністрацією (а.с. 8).
У жовтні 2014 року для оформлення пенсії за віком, у відповідності до вимог ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач подав до управління ПФУ в м. Фастів та Фастівському районі заяву про призначення пенсії за віком.
Однак, 22.01.2015 року позивачу ОСОБА_1 рішенням управління ПФУ в м. Фастів та Фастівському районі за № 7 було відмовлено у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до вимог ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
З вказаного рішення - відмови №7 Управління Пенсійного фонду України в м. Фастів та Фастівському районі Київської області від 22.01.2015 р. вбачається, що у ході перевірки документів наданих ОСОБА_1 , виявились розбіжності в наказах № 743 о/с від 15.12.1987 р. та № 92 о/с від 05.11.1986 р.
Не погоджуючись з вказаною відмовою позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:
Як зазначено в ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів із зменшенням пенсійного віку на 10 років.
В пункті 7 Порядку встановлено, що до заяви про призначення пенсії із застосуванням норм ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 9 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Отже, за змістом пункту 7 вказаного Порядку підставою для призначення пенсії, крім довідки про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 9 березня 1988 року № 122, можуть бути інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці позивач з 25.03.1985 р. по 24.05.1987 р. перебував на службі в органах УВО при УВС Київської міськради, та наказом якого №92 о/с від 05.11.1986 року ОСОБА_1 було направлено на роботу в м. Прип`ять для ліквідації аварії на ЧАЕС (а.с. 9, 32).
Окрім наданих наказів №743 о/с та №92 о/с, позивачем також було надано довідку №232 від 30.04.2015 року, що видана УДСО при ГУМВС України в м. Києві. У вказаній довідці зазначено, що ОСОБА_1 в період з 05 листопада 1986 року по 05 лютого 1987 року в м. Прип`ять безпосередньо був занятий на роботах , що передбачені постановою ЦК КПСС Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 5 червня 1986 року № 665 - 195, даючи право на державну пенсію на непридатних умовах у відповідності зі списком №1, підтвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 та має Категорію 2, як особа, що постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС (а.с. 32).
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач довів факт перебування його у зоні відчуження і участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986-1987 роках, зокрема, з 05 листопада 1986 року по 05 лютого 1987 рік, а відтак з урахуванням його віку станом на даний час він набув право на призначення і виплату йому пільгової пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 10 років у відповідності до вимог ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Підставою для відмови у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років, як зазначено у рішенні відповідача, стала невідповідність номерів наказів, на підставі якого позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. При цьому, колегія суддів може прийняти до уваги вказані вище посилання, оскільки позивач надав докази щодо його перебування саме в зоні відчуження.
Так, у довідці № 326/2 від 20.10.2014 року виданій МВС України УДСО при ГУМВС України в м. Києві зазначається, що позивач був безпосередньо зайнятий на роботах по ліквідації наслідків аварії ЧАЕС з 05.11.1986р. по 05.02.1987р. в зоні відчуження м. Прип`ять Київської області наказом МВС №743 о/с від 15.12.1987р., однак, Відповідачем, при проведенні зустрічної перевірки архівних документів УРСДЗ ГУ МВС України в м. Києві було з`ясовано, що позивач брав участь з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в м. Прип`ять Київської області в період з 05 листопада 1986р. по 05 лютого 1987 р. згідно наказу № 92 о/с від 05.11.1986р.
З вказаного вище вбачається, що відповідачем фактично було встановлено та ним не заперечується факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період з 05 листопада 1986р. по 05 лютого 1987 р., що дає підстави для призначення останньому пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а відмовлено позивачу у призначенні пенсії з формальних підстав, а саме, невідповідність номеру наказу.
Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем до заяви про призначення пенсії було подано відповідачу всі наявні в нього документи, які в повній мірі підтверджують перебування позивача у відрядженні у зоні відчуження та можуть бути підставою для призначення пенсії відповідно до положень ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Крім того, документи, подані позивачем до пенсійного органу відповідають вимогам до документів, необхідних для підтвердження особливого статусу особи, встановленим п. 7 Положення.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
Згідно з ч. 3 ст. 65 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
При цьому, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими нормами Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в тому числі, і призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.
Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21.11.2006 р. у справі №, де чітко визначено, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом N 796-XII, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".
Як зазначено вище, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р., що підтверджено копією дубліката посвідчення (Категорія 2) № НОМЕР_1 , виданого 11.04.2006 року Київською обласною державною адміністрацією (а.с. 8).
За таких обставин, оскільки позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, і поданими ним документами підтверджено період роботи та об`єкт, де позивачем проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, то колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про безпідставність відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Отже, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що в матеріалах справи міститься всі належні докази, що дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком із зниженням пенсійного віку є протиправними, та вважає, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком із зниженням пенсійного віку з дня звернення за призначенням пенсії підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції про часткове задоволення позову. Натомість оскаржувана Постанова суду ухвалена у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права, в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення адміністративного спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області залишити без задоволення.
Постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2015 року - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: М.В. Межевич

Є.О. Сорочко
Повний текст виготовлено 09 липня 2015 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Межевич М.В.