Справа № 2а-13130/10/0470
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

06 лютого 2014 року м. Київ В/800/516/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Логвиненка А.О.,

Мороз Л.Л.,

Мороза В.Ф.,

перевіривши заяву Публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 14.11.2013 року у справі за позовом ублічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» до Дніпропетровської митниці, Головного управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення, відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2010 року Відкрите акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» звернулось до суду з позовом до Криворізької митниці та Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення, відшкодування шкоди.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2011 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2013 року, у задоволенні позову було відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.11.2013 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» було залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2013 року - без змін.

У заяві про перегляд Верховним Судом України зазначеної вище ухвали Вищого адміністративного суду України від 05.11.2013 року заявник порушує питання про її скасування, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Під неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права необхідно розуміти, зокрема: різне тлумачення змісту і сутності правових норм, на підставі якого зроблено висновок про різний зміст суб'єктивних прав і обов'язків учасників відповідних правовідносин, у тому числі про наявність та обсяг прав і/або обов'язків осіб, які беруть участь у справі; різне застосування правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням ієрархії цих правових норм, а також дії норм у часі, просторі та за колом осіб, тобто незастосування закону, який підлягав застосуванню; різне визначення предмета регулювання правових норм, зокрема застосування різних правових норм для регулювання одних і тих самих відносин або поширення дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосування цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню; різне застосування правил аналогії права чи закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Як доказ неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах заявником надано постанову Вищого адміністративного суду України від 12.06.2013 року у справі № К/800/9704/13, постанови Верховного Суду України від 29.05.2012 року та від 03.07.2012 року.

Заявник стверджує про різне застосування судами пунктів 11, 14 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 року № 1766, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Вивчивши заяву, дослідивши рішення, на яке посилається заявник, як на доказ неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, колегія суддів вважає, що обставини даної справи не є подібними тим, що розглядалися в межах справ, на які посилається заявник, як на приклад неоднакового застосування норм матеріального права, ознаки неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах - відсутні, а отже відсутні передбачені пунктом 1 частини 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для допуску даної справи до провадження у Верховному Суді України.

Керуючись статтями 237, 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» в допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» до Дніпропетровської митниці, Головного управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення, відшкодування шкоди, в порядку перегляду по цій справі ухвали Вищого адміністративного суду України від 14.11.2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.Є. Донець

судді: С.А. Горбатюк

А.О. Логвиненко

Л.Л. Мороз

В.Ф. Мороз