Справа № 826/12982/15
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2015-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

06 липня 2015 року м. Київ№ 826/12982/15
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Мазур А.С. при секретарі судового засідання Швед В.С., за участю представників позивачів - Ізотенка Ю.О., Колеснікової Ю.Е., представника відповідача - Дубчак Л.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за поданням Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Віва люкс плюс"
пропідтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна,

В С Т А Н О В И В

02 липня 2015 року о 12:56 год. до Окружного адміністративного суду м. Києва надійшло подання Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.06.2015 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представники позивача у судовому засіданні 06.07.2015 підтримали подання та просив суд його задовольнити.

У судовому засіданні 06.07.2015 представник відповідача заперечувала проти подання, надавши суду письмові заперечення.

Ознайомившись з наданими сторонами документами, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Згідно з пунктом 78.5 статті 78 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відповідно до пункту 81.2 статті 81 Податкового кодексу України, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Пунктом 94.1 статті 94 Податкового кодексу України встановлено, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Згідно з підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин, зокрема, платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Подання обґрунтовано тим, що відповідач відмовився від проведення документальної виїзної позапланової перевірки на підставі наказу № 1310 від 25.06.2015 та відмовився від допуску до проведення перевірки, не допустивши посадових осіб контролюючого органу до її проведення, незважаючи на наявність законних підстав для цього, що і стало підставою для застосування до відповідача умовного адміністративного арешту. Наведене підтверджується актом №249/26-55-22-07/36676101 від 30.06.2015.

В наданих суду запереченнях відповідач зазначив про те, що 03.07.2015 ним було подано до Окружного адміністративного суду позов про визнання протиправним та скасування наказу № 1310 від 25.06.2015.

У судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання щодо закриття провадження у справі. Представники Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві заперечували проти закриття провадження, представник відповідача підтримав.

В пункті 9 інформаційного листа Вищого адміністративного суду України №149/11/13-11 від 02.02.2011 зазначено наступне: "Спір про право в контексті розглядуваної норми має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті 183 3 Кодексу адміністративного судочинства України. Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням податкового органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання. Наприклад, платником податків оскаржено до суду рішення про застосування адміністративного арешту (пункт 94.11 статті 94 Податкового кодексу України); оскаржено податкове повідомлення-рішення, яке покладено в основу податкового боргу, що стягується шляхом внесення подання, тощо. При цьому незгода платника податків із рішеннями податкових органів щодо застосування спеціальних заходів, згаданих у статті 183 3 Кодексу адміністративного судочинства України, може підтверджуватися не лише зверненням із відповідним адміністративним позовом. Суд може встановити наявність спору також із змісту заперечень платника податків, стосовно якого внесено подання. Зокрема, платник податків може заперечувати розмір податкового боргу, що стягується, або факт узгодження податкових зобов'язань, з яких виник податковий борг; склад майна, щодо якого застосовується адміністративний арешт; заперечувати наявність податкового боргу, у зв'язку з яким накладено адміністративний арешт, або законність проведення перевірки, недопущення до якої призвело до застосування адміністративного арешту, тощо."

З огляду на зазначене, враховуючи те, що платник податків заперечує законність наказу про проведення перевірки, недопущення до якої призвело до застосування адміністративного арешту та звернувся з відповідним позовом до суду, суд дійшов висновку про наявність у відповідних правовідносинах спору про право.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалою відмовляє у прийнятті подання у разі, якщо з поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Відповідно до пункту 5 інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 571/11/13-11 від 22.04.2011 наявність спору про право в окремих випадках може бути виявлена також і після відкриття провадження у справі за відповідним поданням. У такому разі судам необхідно закривати провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки відповідні вимоги не можуть бути розглянуті в порядку окремого виду адміністративного судочинства, яким є провадження за поданням податкового органу.

З огляду на викладене, керуючись статтями 157, 160, 165, 1833 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1.Закрити провадження у справі за поданням Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Віва люкс плюс".

2.Роз'яснити позивачу, що відповідні вимоги підлягають розгляду Окружним адміністративним судом м. Києва в загальному порядку позовного провадження.

3.Роз'яснити позивачу, що відповідно до частини третьої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

4.Ухвалу направити сторонам.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя А.С. Мазур