Справа № 813/4642/13-а
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року Справа № 876/13019/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І.,Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М.І.,

представника відповідача Шпака В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу приватного підприємства «Гранітес» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09.10.2013 року у справі за позовом приватного підприємства «Гранітес» до ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2013 року ПП «Гранітес» звернулося до суду з позовом до ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області та з врахуванням уточнених позовних вимог просило скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № від 03.06.2013 року, яким підприємству зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 600 грн. за лютий 2011 року та 44 414 грн. за серпень 2011 року, у тому числі нараховано штрафні санкції у сумі 22 507 грн.

Позивач посилався на те, що підприємству неправомірно знято бюджетне відшкодування задекларованого в уточнюючому розрахунку в сумі 44 414 грн. та нараховано штрафні санкції в розмірі 22 507 грн. по причині відсутності додатку 2 до декларації з ПДВ за серпень 2011 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 09.10.2013 року позивачу у задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржило ПП «Гранітес», подавши на неї апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, згідно п.49.11 ст. 49 глави 2 Податкового кодексу України, у разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 ст. 48 цього Кодексу, податковий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Оскільки податковий орган не повідомив підприємство про відмову у прийнятті уточнюючого розрахунку від 20.12.2012 року № декларації за серпень 2011 року, тому є безпідставним зняття з ПП «Гранітес» бюджетного відшкодування, задекларованого в уточнюючому розрахунку у сумі 44 414 грн., та нарахування штрафних санкцій у розмірі 22 507 грн.

Апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Вислухавши суддю-доповідача, представника відповідача, який просить апеляційну скаргу відхилити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

У справі встановлено, що ДПІ у Франківському районі м. Львова проведено позапланову виїзну документальну перевірку правомірності нарахування ПП «Гранітес» бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок платника у банку за липень 2010 рік, у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних періодів за лютий, липень, серпень, жовтень 2011 року, липень, серпень, жовтень 2012 року, за результатами якої складено акт № 801/15-40/36829013 від 27.05.10.2013 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем зокрема вимог п.200.1, п.200.2, п.200.3, п.200.4, п.200.5 ст. 200 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим завищено заявлену суму бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних періодів у розмірі 45014 грн., а саме за лютий 2011 року - у розмірі 600 грн., за серпень 2011 року - у розмірі 44414,00 грн.

На підставі акта перевірки 04.10.2011 року відповідачем 25.10.2011 року прийнято податкове повідомлення - рішення форми «В1» № , яким відповідно до вимог п.п. 200.2, 200.3, 200.4, 200.5 ст. 200 Податкового кодексу України зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в розрахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 600 грн. за лютий 2011 року та 44414 за серпень 2011 року, у тому числі нараховано штрафні санкції у сумі 22507 грн.

Відмовляючи позивачу у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що податковим органом належними доказами доведено завищення заявленої суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань ПП «Гранітес» з податку на додану вартість наступних звітних періодів у розмірі 45 014 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та надаючи оцінку вказаним відносинам враховує наступне.

З матеріалів справи видно, що згідно з поданою ПП «Гранітес» податковою декларацією від 19.09.2011 року № та з урахуванням уточнюючих розрахунків з ПДВ від 13.06.2012 № , від 13.07.2012 № 83, від 30.07.2012 № , від 20.11.2012 № , від 20.12.2012 № за серпень 2011 року та додатками: від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, відображене у рядку 19 складає 0 грн. та сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів, відображена у рядку 23.2 декларації з урахуванням вищезазначених уточнюючих розрахунків, яку сформовано з урахуванням залишку від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, нарахованої за попередні звітні (податкові) періоди в розмірі 44414,0 грн.

В акті перевірки зазначено та сторонами не заперечується та обставина, що додаток 2 (Д2) до уточнюючого розрахунку від 20.12.2012 року № декларації з ПДВ за серпень 2011 року не подавався.

Відповідно до пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податковою декларацією є документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Відповідно до вимог п.13, 14 розділу III «Порядок оформлення та подання податкової звітності» наказу № 1492 Міністерства фінансів України «Про затвердження форм та порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», одночасно з декларацією повинні подаватися всі необхідні додатки до декларації, подання яких передбачено даним нормативним документом.

Відповідно до п.п. 200.1., 200.2, 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.4. ст. 200 Податкового кодексу передбачено, що якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

З наведеного видно, що ПП «Гранітес», не подавши податковому органу Додаток 2, який є невід'ємною частиною декларації, безпідставно заявило суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за серпень 2011 року в розмірі 44414,0 грн.

Апелянт вважає, що уточнюючий розрахунок від 20.12.2012 року до декларації з ПДВ за серпень 2011 року зареєстрований в порталі електронної звітності ДПА України хоч і без Додатку 2, дає право на бюджетне відшкодування податку, оскільки податковий орган, всупереч п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України, не повідомив підприємство про відмову у прийнятті уточнюючого розрахунку, а тому такий вважається прийнятим.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта, з наступних підстав.

Пунктом 48.1 ст. 48 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями п. 46.5 ст. 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Поняття обов'язкових реквізитів наведено у п. 48.2 ст. 48 Податкового кодексу України, згідно якого - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Пунктом 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України визначено перелік обов'язкових реквізитів податкової декларації: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Згідно із п. 48.5 ст. 48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна бути підписана керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до органу державної податкової служби. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником та особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку.

Відповідно до пп. 49.8 ст. 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

З наведеного видно, що податковий орган не вправі відмовляти у прийнятті уточненої податкової декларації з підстав відсутності Додатку 2, оскільки такі вимоги відсутні у п. 48.3 ст. 48 ПК України.

Щодо висновку податкового органу про завищення заявленої суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань ПП «Гранітес» з податку на додану вартість наступних звітних періодів за лютий 2011 року у розмірі 600 грн., то апелянтом такі в апеляційній скарзі не спростовуються, та підтверджуються перевіркою достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість за лютий 2011 року.

Враховуючи наведене, висновок податкового органу про завищення заявленої суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань ПП «Гранітес» з податку на додану вартість наступних звітних періодів у розмірі 45014 грн., а саме за лютий 2011 року - у розмірі 600 грн., за серпень 2011 року - у розмірі 44414,00 грн. є обгрунтованим.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.4 ст.70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач довів суду належними і допустимими доказами законність прийнятого податкового повідомлення-рішення.

З урахуванням викладеного судова колегія приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Гранітес» залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09.10.2013 року у справі №813/4642/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М.Старунський