Справа № 639/11449/14-а
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року м. Київ К/800/8010/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів Рецебуринського Ю.Й. (доповідача),

Бутенка В.І.,

Стародуба О.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - Управління) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 грудня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом про: визнання за собою права на призначення та отримання пенсії згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-XII (далі - Закон №2262-XII), розмір якої обчислений з 90% грошового забезпечення; визнати протиправними дій Управління щодо обчислення розміру пенсії, виходячи з 70% грошового забезпечення та такими, що порушують права позивача, як людини; зобов'язання відповідача призначити пенсію згідно з Законом №2262-XII, обчисливши її розмір, виходячи з 90% грошового забезпечення та виплату пенсії, починаючи з 13 вересня 2014 року у розмірі 90 відсотків грошового забезпечення з урахуванням раніше проведених виплат.

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 9 лютого 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 22 вересня 2014 року звернувся із заявою до Управління про призначення пенсії.

Згідно з протоколом від 12 вересня 2014 року, з 13 вересня 2014 року і довічно позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII у розмірі 70% грошового забезпечення в сумі 2668 грн 05 грн.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачем правомірно було призначено позивачу пенсію у розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення відповідно до вимоги частини 2 статті 13 Закону №2262-XII, в редакції із змінами, внесеними Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року №1166-VІІ (далі - Закон №1166-VІІ).

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб передбачені Законом №2262-XII .

Частиною 2 статті 13 Закону №2262-XII ( в редакції Закону №1166-VІІ, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правильними висновки судів першої та апеляційної інстанцій, щодо правомірності дій відповідача щодо обчислення розміру пенсії ОСОБА_3, виходячи з 70% його грошового забезпечення.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції обґрунтовано зазначив, що відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И ЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 грудня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді Ю.Й. Рецебуринський

В.І. Бутенко

О.П. Стародуб