Справа № 2а-2102/12/1370
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2015 р. Справа № 131126/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Довгополова О.М.,
суддів Глушка І.В., Святецького В.В.,
з участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , яким просив визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати йому в повному обсязі грошової компенсації за неотримане речове майно та стягнути з відповідача на його користь таку компенсацію у розмірі 9618,09 грн.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.
Постанова мотивована тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 № 1444 було затверджено Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, яким було визначено порядок та розміри грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців, а не поновлено право позивача на отримання грошової компенсації замість неодержаного речового майна, яке було призупинено Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів», що набув чинності 10.03.2000 року. Таким чином, на час звільнення позивача із Збройних Сил України чинним законодавством не було передбачено виплати грошової компенсації за речове майно.
Постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає, що суд порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб», який набрав чинності з 01.01.2007 року, ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено у новій редакції, а також доповнено статтею 9-1 (у редакції, чинній до 01.01.2008 року), якою було передбачено, зокрема, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. А п. 27 постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 року № 1444 встановлено, що військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Положення зазначених норм не були зупинені чи змінені будь-якими нормативно-правовими актами, а дія ст. 2 Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» на них не поширюється.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановив суд, ОСОБА_1 проходив військову службу і перебував на всіх видах передбаченого законодавством матеріального і грошового забезпечення військовослужбовців.
Останньою посадою позивача перед звільненням була посада музиканта-концертмейстера старшини оркестру Військової частини НОМЕР_1 , військове звання старший прапорщик.
Наказом начальника Управління західного територіального командування внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України від 26.08.2011 року № 46 о/с (по особовому складу) позивача було звільнено з військової служби у відставку за п «в» (за віком) ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а наказом від 31.08.2011 року № 171 (по стройовій частині) виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Як вбачається з довідки Військової частині НОМЕР_1 від 31.08.2011 року № 41, розмір грошової компенсації за неотримане речове майно становить 9618,09 грн.
При цьому, з даної довідки вбачається, що право на отримання зазначених у довідці видів речового забезпечення у позивача виникло в період з березня 2000 року до грудня 2009 року.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з Військової частині НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 зазначеної вартості речового майна, виходячи з наступного.
Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» було передбачено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.
Проте ст. 2 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів», який набрав чинності 11.03.2000 року, було зупинено дію ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині одержання речового майна чи за їх бажанням грошової компенсації замість нього.
Зазначена норма не визнавалась у встановленому законодавством порядку неконституційною, отже, є чинною.
Водночас з січня 2001 року набула чинності ст. 16 Закону України «Про Збройні Сили України», якою військовослужбовцям гарантувалося одержання за рахунок держави житла, фінансового, речового, продовольчого, медичного (у тому числі санаторно-курортного) та інших видів забезпечення у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України і враховують характер та умови службової діяльності, стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі. Закон не передбачав отримання грошової компенсації за неотримане речове забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 року № 1444 було затверджене Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, п. 27 якого передбачено, що військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно, виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб», який набрав чинності з 01.01.2007 року, ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено у новій редакції, а також доповнено статтею 9-1 (у редакції, чинній до 01.01.2008 року), якою було передбачено, зокрема, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.
Цей Закон згідно Прикінцевих положень набрав чинності з 01.01.2007 року, але дія п. 2 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» була зупинена на 2007 рік Законом України «Про державний бюджет на 2007 рік», а Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів» виключена.
Лише після прийняття Конституційним Судом України Рішення від 22.05.2008 року № 10рп/2008 положення п. 2 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відновили свою редакцію, однак згідно з положеннями ч. 2 ст. 152 Конституції України тільки з моменту ухвалення цього рішення Конституційного Суду України.
При цьому колегія суддів зазначає, що положення ч. 2 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, і не поширюються на військовослужбовців, звільнених з військової служби, до яких на момент відновлення дії даної норми належав і ОСОБА_1 .
Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що на момент звернення позивача за отриманням грошової компенсації замість речового майна Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не передбачав такого права для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, а п. 27 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 року № 1444, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки суперечить положенням зазначеного Закону.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 27.05.2014 року у справі № 21-132а14, а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2012 року у справі № 2а-2102/12/1370 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді І.В. Глушко

В.В. Святецький

Ухвала складена в повному обсязі 29.06.2015 року