Справа № 804/11789/14
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2015 р. справа 804/11789/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя Суховаров А.В. (доповідач)

судді Головко О.В. Ясенова Т.І.

при секретарі Троянові А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Жовтневому районі м.Дніпропетровська на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2014 в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінево Схід» до Державної податкової інспекції в Жовтневому районі м.Дніпропетровська про скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сінево Схід» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Жовтневому районі м.Дніпропетровська, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення форми № від 10.07.2014, № від 09.07.2014 та податкову вимогу №2000-25 від 25.07.2014.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2014 позов задоволений частково. Повністю скасовано податкове повідомлення-рішення № від 10.07.2014; частково скасовано податкове повідомлення-рішення № в частині щодо збільшення грошового зобовязання з податку з доходів найманих працівників за основним платежем в сумі 3626гр53коп та за штрафними санкціями у сумі 3194гр60коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі податкова інспекція просить постанову суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує на те, що розрахунки щодо комунальних послуг не підтверджені документально. Позивачем не доведено правомірність декларування витрат.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У період з 08.05.2014 по 13.06.2014 ДПІ в Жовтневому районі м.Дніпропетровська проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Сінево Схід» за період з 01.07.2011 по 31.12.2013. Згідно акту перевірки №4338/22-01/34288605 від 20.06.2014, позивачем занижено податок на прибуток на загальну суму 666460гр53коп; незабезпечено щоденне друкування фіскального звітного чеку; несвоєчасно оприбутковано готівку у сумі 4966гр; не перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб з сум грошових коштів, отриманих як додаткове благо, та сум які були видані під звіт і не повернуті, що призвело до заниження податку з доходів фізичних осіб на 4001гр36коп; поданий податковий розрахунок Ф1ДФ за І, ІІ та ІV квартали 2013 року з недостовірними відомостями про доходи, які були нараховані на користь платника податків.

Відповідач в ході проведення перевірки дійшов висновку, що оскільки ТОВ «Сінево Схід» не надані витребувані документи на підтвердження факту використання послуг у власній господарській діяльності, докази економічної вигоди результатів використання придбаних послуг. Завищення витрат документально не підтверджені в частині відшкодування підзвітній особі ОСОБА_1 за мешкання в готелі.

На підставі акту перевірки ДПІ в Жовтневому районі м.Дніпропетровська винесені податкове повідомлення-рішення № від 09.07.2014, яким визначено податкове зобовязання з податку з доходів найманих працівників на суму 7289гр66коп, з яких за основним платежем 4001гр36коп, штрафними санкціями 3288гр30коп; податкове повідомлення-рішення № від 10.07.2014, яким визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток 829321гр65коп, з яких за основним платежем 666460гр53коп, штрафними санкціями 162861гр12коп.

Між ТОВ «Сінево Схід» та ДП «Мега Пак» укладені договори №59/9 від 01.04.2009 та №02/04-12 від 02.04.2012 оренди нежитлового приміщення за адресою м.Дніпропетровськ, вул.Гоголя, 15. Метою оренди є розташування пункту забору біологічного матеріалу.

Між ТОВ «Сінево Схід» та ОСОБА_2 укладені договори від 01.10.2009 і від 01.08.2012 найму нежитлового приміщення за адресою:м.Дніпропетровськ, вул.Титова, 29. Метою найму є розташування пункту забору біологічного матеріалу.

Між ТОВ «Сінево Схід» і ТОВ «Пріоріті Імпорт» укладено договір №21 від 01.02.2011 оренди нежитлового приміщення за адресою місто Кривий Ріг, вул.Димитрова, 29/1. Метою оренди є розташування пункту забору біологічного матеріалу.

Між ТОВ «Сінево Схід» і ОСОБА_3 укладений договір від 01.06.2011 найму нежитлового приміщення за адресою: м.Павлоград, вул.К.Маркса, 90/К-1. Метою найму є розташування пункту забору біологічного матеріалу.

Між ТОВ «Сінево Схід» і ОСОБА_4 укладено договір №2-КС-2012а від 01.01.2012 оренди нежитлового приміщення за адресою м.Дніпропетровськ, вул.Моніторна, 10, поверх 1. Метою оренди є розташування пункту забору біологічного матеріалу.

Між ТОВ «Сінево Схід» та ТОВ «Агрокорм Торг» укладено договори від 27.04.2012 і від 01.01.2013 найму нежитлового приміщення за адресою м.Дніпродзержинськ, проспект Маршала Жукова, 15/40. Метою найму є розміщення офісу та лабораторії.

Між ТОВ «Сінево Схід» і ТОВ «Фрейтедж» укладено договір №185 від 01.09.2012 найму нежитлового приміщення за адресою місто Кривий Ріг, вул.Димитрова, 29/1. Метою найму є розташування пункту забору біологічного матеріалу.

Між ТОВ «Сінево Схід» і ОСОБА_5 укладений договір від 27.03.2013 найму нежитлового приміщення за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Шолохова, 7/314. Метою найму є розташування пункту забору біологічного матеріалу.

Між ТОВ «Сінево Схід» і ТОВ «ОСОБА_6 ОСОБА_7» укладено договір №21 від 01.04.2013 найму нежитлового приміщення за адресою місто Кривий Ріг, вул.Димитрова, 29/1. Метою найму є розташування пункту забору біологічного матеріалу.

Між ТОВ «Сінево Схід» і ОСОБА_8 укладений договір №08/08-2013 від 25.04.2013 суборенди нежитлового приміщення за адресою м.Дніпропетровськ, пров.Фестивальний, 5. Метою оренди є розташування пункту забору біологічного матеріалу.

Між ТОВ «Сінево Схід» і ОСОБА_6 укладено договір від 01.11.2013 піднайму нежитлового приміщення за адресою: м.Харків, вул.Деревянко, 58, поверх 1. Метою найму є розташування пункту забору біологічного матеріалу.

Умовами названих договорів визначено, що комунальні послуги, опалення, всі витрати за користування електроенергією, водопостачанням, водовідведення, телефоном оплачуються позивачем.

Судом першої інстанції встановлено, що реальності господарських операцій позивача з оренди нежитлових приміщень податковою інспекцією не заперечується. За перевіряємий період ТОВ «Сінево Схід» здійснювало господарську діяльність у сфері надання послуг медичного характеру, дослідження медичних аналізів, діагностування. Використання орендованих приміщень безпосередньо пов'язане з господарською діяльністю позивача.

ДПІ в Жовтневому районі м.Дніпропетровська вказує що витрати компенсування за використані комунальні послуги не підтверджені документально.

Даний факт спростовується матеріалами справи. Позивачем відшкодовані витрати орендодавцям на оплату комунальних послуг, віднесено до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток. Відшкодування здійснювалось на підставі актів здачі-прийняття робіт, в яких зазначались отримані комунальні послуги за показниками приборів обліку, сума компенсації комунальних витрат, період відшкодування. Здійснення компенсації за комунальні послуги на користь орендодавців підтверджується платіжними дорученнями.

В період з лютого 2012 року по січень 2013 року позивачем укладено ряд договорів про надання консультаційних послуг з субєктами господарювання ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15

Згідно витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців основними видами діяльності виконавців послуг є консультування з питань комерційної діяльності, керування, дослідження кон'юнктури ринку та виявлення громадської думки.

Відповідно до підпункту «г» пункту 138.10.2 статті 138 Податкового Кодексу України, до складу інших витрат включаються: адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, зокрема, винагороди за консультаційні, інформаційні, аудиторські та інші послуги, що отримує платник податку для забезпечення господарської діяльності.

Матеріали справи підтверджують факт виконання умов договорів про надання консультаційних послуг. Позивачем надані акти здачі-прийняття робіт та платіжні доручення про оплату отриманих послуг.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового Кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Під час здійснення перевірки та судового розгляду справи позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження фактів здійснення господарських операцій.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення № від 10.07.2014, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 170.9.1 статті 170 Податкового Кодексу України, податковим агентом платника податку під час оподаткування суми, виданої платнику податку під звіт та не повернутої ним протягом встановленого підпунктом 170.9.2 цього пункту строку, є особа, що видала таку суму, а саме: а) на відрядження - у сумі, що перевищує суму витрат платника податку на таке відрядження, розрахованій згідно з розділом III цього Кодексу; б) під звіт для виконання окремих цивільно-правових дій від імені та за рахунок особи, що їх видала, - у сумі, що перевищує суму фактичних витрат платника податку на виконання таких дій.

Відповідно до пункту 140.1.7 статті 140 Податкового Кодексу України, при визначені об'єкта оподаткування враховуються витрати на відрядження фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах із таким платником податку або є членами керівних органів платника податку, в межах фактичних витрат особи, яка відряджена, на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) як до місця відрядження і назад, так і за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті), оплату вартості проживання у готелях (мотелях), а також включених до таких рахунків витрат на харчування чи побутові послуги (прання, чищення, лагодження та прасування одягу, взуття чи білизни), на найм інших жилих приміщень, оплату телефонних розмов, оформлення закордонних паспортів, дозволів на в'їзд (віз), обов'язкове страхування, інші документально оформлені витрати, пов'язані з правилами в'їзду та перебування у місці відрядження, в тому числі будь-які збори і податки, що підлягають сплаті у зв'язку із здійсненням таких витрат. Зазначені в абзаці першому цього підпункту витрати можуть бути включені до складу витрат платника податку лише за наявності підтверджуючих документів, що засвідчують вартість цих витрат у вигляді транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона та документа про сплату за всіма видами транспорту, в тому числі чартерних рейсів, рахунків, отриманих із готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання фізичної особи, в тому числі бронювання місць у місцях проживання, страхових полісів тощо. Будь-які витрати на відрядження можуть бути включені до складу витрат платника податку за наявності документів, що підтверджують зв'язок такого відрядження з діяльністю такого платника податку, зокрема (але не виключно) таких: запрошень сторони, що приймає, діяльність якої збігається з діяльністю платника податку; укладеного договору чи контракту; інших документів, які встановлюють або засвідчують бажання встановити цивільно-правові відносини; документів, що засвідчують участь відрядженої особи в переговорах, конференціях або симпозіумах, інших заходах, які проводяться за тематикою, що збігається з господарською діяльністю платника податку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на посаді директора ТОВ "Сінево Схід". В листопаді-грудні 2011 року, лютому-грудні 2012 року, січні, березні-квітні, червні, жовтні 2013 року ОСОБА_1 перебувала у відрядженнях. Звіти підтверджують факт використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, на оплату за проживання в готелях, на підтвердження сум яких останньою було надано розрахункові квитанції, виписані субєктами підприємницької діяльності, а також прибуткові касові ордери.

Судом також встановлено, що витрати на відрядження ОСОБА_1 відшкодовані позивачем на підставі наданих авансових звітів та доданих до них підтверджуючих документів.

Окружний суд правильно керувався Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998, Положенням про форму і зміст розрахункових документів, затвердженим наказом ДПА України №614 від 01.12.2000 та прийшов до висновку, що позивачем правомірно відшкодовано витрати ОСОБА_1 на відрядження, оскільки ці витрати підтверджені відповідними розрахунковими документами, що дають змогу встановити зміст, обсяг та вартість господарської операції, а також осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що донарахування податковим повідомленням-рішенням № від 09.07.2014 грошового зобов'язання з податку з доходів найманих працівників за основним платежем у сумі 326гр53коп та за штрафними санкціями в сумі 3194гр60коп є протиправним і підлягає скасуванню.

В частині відмови в позові постанова позивачем не оскаржена.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 41, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Жовтневому районі м.Дніпропетровська залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2014 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова