Справа № 826/2079/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 липня 2015 року письмове провадження № 826/2079/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р. О., розглянувши адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві,

Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби ГУЮ у м. Києві Дякона Н.М.,

третя особа: Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»

про визнання неправомірними дій, скасування арешту

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів у якому просить:

визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Дякон Назарія Миколайовича, щодо арешту нежилої будівлі загальною площею 157,80 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, яка належить позивачу, ОСОБА_1, на праві приватної власності згідно договору нерухомого майна від 02 лютого 2010 року, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 30657583 виданого 10 вересня 2014 року, номер запису 6961170, видавник: Дякон Назарій Миколайович, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві;

скасувати арешт нежилої будівлі загальною площею 157,80 кв.м., що знаходиться за адресою; АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_1, на праві приватної власності згідно договору нерухомого майна від 02 лютого 2010 року, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 30657583 виданого 10 вересня 2014 року, номер запису 6961170, видавник: Дякон Назарій Миколайович, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку позивача, відповідачем 2 безпідставно накладено арешт на вищевказане нерухоме майно, що належить їй (позивачу) на праві приватної власності згідно договору дарування нерухомого майна від 02 лютого 2010 року, у межах виконавчого провадження у якому вона не є стороною.

Вказує, що наявність накладеного арешту 11.09.2014 року державним виконавцем позбавляє її можливості зареєструвати право власності на вказаний об'єкт нерухомого майна в державному реєстрі прав.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представники відповідача 1,2 та третьої особи у судові засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, про розгляд справи повідомлялися належним чином.

Представник відповідачів письмових заперечень на адресу суду не направив, витребуваних матеріалів виконавчого провадження в межах якого накладено арешт на спірну нежитлову будівлю (літ. Е), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, не надав.

У зв'язку із неявкою у судові засідання представників відповідачів та третьої особи, суд відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив перейти до розгляду справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

02 лютого 2010 року між ОСОБА_3 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдарована) укладено договір дарування нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. Відповідно до умов даного договору, дарувальник передав безоплатно у власність обдарованій, а обдарована прийняла в дар нежилу будівлю (Літ. Е), загальною площею 157,80 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Відчужуване нерухоме майно належало дарувальнику ОСОБА_3, на праві приватної власності, на підставі договору, нотаріально посвідченого 30 березня 2007 ОСОБА_7, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 988, зареєстрованого 05 квітня 2007 року в Комунальному підприємстві Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна і записаного у реєстрову книгу №12п-31 за реєстровим № 1646-П.

Станом на час розгляду справи вказаний договір чинний та ніким не оспорений.

Під час розгляду справи судом також встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва № 2-413/12 від 21.06.2012 року постановлено звільнити з - під арешту майно, а саме нежитлову будівлю «Е» загальною площею 157,80 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, накладеного постановою старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Гаркавенко А.В. від 18.04.2011 року.

У жовтні 2014 року позивач звернулась із заявою щодо реєстрації раніше придбаного нерухомого майна до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби головного управління юстиції у м. Києві Гриценко Л.Л. від 23.10.2014 року № 16709533 у державній реєстрації права власності на нежитлову будівлю «Е», що розташована за адресою: АДРЕСА_2, за суб'єктом: ОСОБА_1, податковий номер НОМЕР_1, відмовлено, з тих підстав, що заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна (арешт в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 6961170 від 11.09.2014, обтяжувач - відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованого 24 жовтня 2014 року, постановою, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 30657583 виданого 10 вересня 2014 року, видавник: Дякон Назарій Миколайович, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_3, реєстровий номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1.

Представник позивача під час розгляду справи повідомив, що ОСОБА_1 звернулась із заявою до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві для встановлення причин обтяження її майна, однак в наданні інформації відмовлено, оскільки вона не є стороною виконавчого провадження.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон №606- XIV), заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно із ст. 52 Закону №606- XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

У відповідності із ст. 57 Закону №606- XIV, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Порядок та умови зняття арешту з майна визначені статтями 50, 60 Закону №606- XIV, згідно яких у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Як зазначалося, позивач 02.02.2010 року прийняла у власність дарунок - нежитлову будівлю «Е» загальною площею 157,80 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, однак, своє право власності на набуте за договором майно у БТІ не зареєструвала.

Станом на час розгляду справи, державна реєстрація права власності на вказане нерухоме майно не здійснена, відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби головного управління юстиції у м. Києві Гриценко Л.Л. від 23.10.2014 року № 16709533.

Згідно ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.334. Цивільного кодексу України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Гриценко Л.Л. від 23.10.2014 року № 16709533 про відмову у державній реєстрації права власності на нежитлову будівлю «Е», що розташована за адресою: АДРЕСА_2, за ОСОБА_1, на вказане нерухоме майно накладено арешт в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 6961170 від 11.09.2014, обтяжувач - відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві.

Однак, згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме від 24.10.2014 обтяження накладено на все нерухоме майно, акт опису нерухомого майна, на яке накладено арешт у суду відсутній.

Також, під час розгляду справи відомостей, щодо накладення обтяження саме на спірне нерухоме майно судом не здобуто.

З огляду на заявлені позовні вимоги арешт, накладений на майно боржника ОСОБА_3 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві не може оспорюватися сторонньою особою (не боржником).

Враховуючи, що позивач обґрунтовує свої вимоги наявністю в неї права власності на майно, щодо якого проведено опис та на яке накладено арешт, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є приватноправовими, а позивач не вірно обрав спосіб захисту права власності.

З огляду на предмет та підстави позову, суд зазначає, що за захистом своїх прав та інтересів у даному випадку Позивач повинна звертатися до загального місцевого суду з позовом про виключення спірного майна з акту опису та звільнення з - під арешту, адже спірне питання в даній справі фактично полягає у встановленні належності описаного та арештованого державним виконавцем майна до її власності чи до власності ОСОБА_3

Цей висновок узгоджується із положеннями статей 15, 16 Цивільного кодексу України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, у спосіб визнання права та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

За наведених обставин в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій