Справа № 573/1000/15-а
Суддя: Кліщ О. В.
Дата ухвалення: 2015-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №573/1000/15-а
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2015 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді : Кліщ О.В.

при секретарі: Артюшенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Білопілля справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ВДАІ з обслуговування Буринського району УДАІ ГУМВС України в Сумській області,- про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

08 травня 2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про адміністративне правопорушення, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою інспектора ВДАІ з обслуговування Буринського району лейтенанта міліції ОСОБА_2 від 30 квітня 2015 року серії АП1 №685219 він, ОСОБА_1, був притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.140 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави у сумі 1020 грн. Позивач вважає, що постанова є незаконною і підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Позивач вважає, що стягнення накладено з порушенням п.3.6.5 ДСТУ 3587-97:«Не допускається оголення арматури залізничних настілів» на переїзді 54 км перегону Путивль-Кошари.

Позовні вимоги мотивував тим, що протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 № 685219 був виписаний йому 30 квітня 2015 року в ВДАІ м.Буринь, всупереч тому, що при обстеженні переїзду 54 км., яке проводилося 29.04.2015 року, він займався своїми посадовими обовязками і не був присутній.

А згідно п.3 «Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 зі змінами та доповненнями, ремонт і утримання залізничних переїздів у межах смуги відчуження залізниць здійснюється власниками залізничної колії. У абзаці 3 п.5.1 наказу Міністерства транспорту України від 26.01.2007 року № 54 «Інструкції з улаштування та експлуатації залізничних переїздів», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22.02.2007 року за № 1.62/13429 зазначено, що роботи з ремонту, утримання автодороги, вулиці від рейок до межі розташування світлофорної сигналізації або дорожніх знаків 1.29, 1.30 чи до шлагбаумів має виконувати власник залізничного переїзду ( або на його замовлення та на його кошти інші організації) яким позивач, як шляховий майстер, не являється.

Що за 2014-2015 роки дистанція колії плити настілу не отримувала і йому не надавала, про що він додав довідку Конотопської дистанції колії від 07.05.2015 року, вихідний № 830.

З зазначеного випливає, що придбання відповідних бетонних плит, доставка, заміна на переїзді повинно проводитись за кошти власника, а не шляхового майстра. А він не є власником або уповноваженим органом залізничного переїзду та не має достатніх грошей, щоб зробити відповідний ремонт настилу переїзду, своїх посадових обовязків він не порушував та вжив всіх необхідних заходів для усунення зауважень. Він проживає в будинку, який не належить йому на праві приватної власності, разом з дружиною і малолітнім сином.

Крім того, якщо припустити, що ним було допущено вищезазначенене адміністративне правопорушення, то при притягненні його до адміністративної відповідальності відповідачем не враховані ст.ст. 9 та 10 КУпАП про протиправність проступку: форма вини, дія чи бездіяльність, а при накладенні адміністративного стягнення не враховані вимоги ст.ст. 33 та 34 КУпАП : характер правопорушення, особа позивача, ступінь вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Тому, посилаючись на вищевикладене, позивач вважає, що в його діях або бездіяльності відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 140 КУпАП, а тому постанова інспектора ВДАІ з обслуговування Буринського району лейтенанта міліції ОСОБА_2 підлягає скасуванню, а справа закриттю.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив скасувати постанову інспектора ВДАІ з обслуговування Буринського району лейтенанта міліції ОСОБА_2 серії ПС2 № 049322 від 30 квітня 2015 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1ст.140 КУпАП, а провадження у справі закрити з підстав, викладених у адміністративному позові.

Представник відповідача - ВДАІ з обслуговування Буринського району УДАІ ГУМВС України в Сумській області інспектор з адміністративної практики ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав. Суду пояснив, що відповідно до посадової інструкції позивач є відповідальним за забезпечення безпеки руху поїздів, що включає не допущення оголення арматури залізничних настілів залізничних переїздів. Що про час обстеження комісією залізничних переїздів позивач не був повідомлений,та його не було включено до складу комісії, обстеження комісією залізничного переїзду, а саме 54 км перегону Путивль-Кошари 29.04.2015 року відбувалося без участі позивача. Комісія провела перевірку та склала акт комісійного обстеження утримання переїзду. Були виявлені недоліки по облаштуванню переїзду, про що вказано в акті обстеження. А на наступний день був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 був присутнім при складанні протоколу. Про час розгляду протоколу начальником ВДАІ м.Буринь був повідомлений і сам начальник ВДАІ був присутнім в кабінеті при складанні постанови.Обидва документа, як протокол, так і постанова, (копії) були вручені ОСОБА_1

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожному гарантується в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Кожна сторона за нормами ст. 71 ч.1, ст.11 ч.1 КАС України повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а також розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 288 КУпАП постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими КУпАП.

Так, згідно постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 049322 від 30 квітня 2015 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.140 КупАП,- до стягнення у виді штрафу в доход держави у розмірі 1020 грн. за те, що він, являючись відповідальною особою за утримання залізничного переїзду, а саме 54 км. Перегону Путивль- Кошари, порушив правила утримання залізничного переїзду, чим порушив п.3.6.5 ДСТУ 3587-97 «Не допускається оголення арматури залізничних настілів залізничних переїздів» та п.3 Наказу МТЗ України № 54, порушив вимоги п. 15 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 140 КУпАП.

В тексті протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 605219 від 30.04.2015 року вказано, що до протоколу долучено акт комісійного обстеження експлуатаційного стану залізничного переїзду на підставі якого був складений протокол, та фото переїзду, але копію акту комісійного обстеження експлуатаційного стану залізничного переїзду та фото переїзду без відповідних замірів та схеми представник відповідача ОСОБА_2 долучив до матеріалів справи тільки в судовому засіданні.

А позивач пояснив, що при складанні протоколу були відсутні як акт, так і фото переїзду.

І що начальник ВДАІ м.Буринь не складав і не вручав йому копію постанови у справі про адміністративне правопорушення, відповідно і пояснень ніяких позивач начальнику ВДАІ не надавав, внаслідок чого при накладенні адміністративного стягнення були не враховані вимоги ст.ст.33,34 КУпАП : характер правопорушення, особа позивача, ступінь вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до п.4.5 Наказу МНС України від 26.02.2009 року № 77 «Про затвердження інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.140 КУпАП, до нього необхідно долучити акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами та схемою.

А так як позивач не був повідомлений про дату та час проведення обстеження ділянки вулично-шляхової мережі та в матеріалах справи немає доказів про сповіщення позивача про дату обстеження, та сам акт при складанні протоколу не був наданий позивачу для огляду, або його копія, то відповідно, позивач не міг і захищати свої права на належному рівні.

Крім того, в протоколі вказано, що ОСОБА_1 порушив правила утримання залізничного переїзду, а такого нормативного документу немає. Існує Інструкція з улаштування та експлуатації залізничних переїздів, затверджена наказом Міністерства транспорту та звязку України від 26 січня 2007 року № 54.

Тобто в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП1 № 605219 не вказано який пункт вищезазначеної Інструкції позивач порушив, тобто відсутня вказівка на нормативний акт, при порушенні положень якого настає адміністративна відповідальність. А вказівка інспектора на п.3.6.5. Державного стандарту України ДСТУ 3587-97 тільки установлює вимоги до експлуатаційного стану залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху, але не встановлює відповідальність за порушення цих стандартів.

До того ж згідно довідки № 830 від 07.05.2015 року Відокремленого підрозділу Конотопської дистанції колії ДТГО «Південно-Західна залізниця» : на протязі 2014 року та 1 кварталу 2015 року плити для переїзного настилу на дільниці Конотоп-Ворожба не отримувались.(а.с.7).

Згідно ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Статтею 71 КАС України передбачений обовязок сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються ії вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, діі чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган/посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експертів, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-ікінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд вважає, будь-яких доказів, які б свідчили про правомірність дій під час складання протоколу про адміністративне правопорушення чи винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КпАП України відповідач суду не надав.

Відповідальність за ч.1 ст.140 КпАП України настає у разі порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Із матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1, як майстер шляховий дільниці 111 групи ( з поточного утримання колії) є власником залізничної колії, який і повинен утримувати залізничні переїзди, згідно «Інструкції з улаштування та експлуатації залізничних переїздів».

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та необхідність скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 049322 від 30 квітня 2015 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1ст.140 КУпАП, а також про закриття провадження в адміністративній справі.

На підставі викладеного,керуючись ст.140, п.3 ч.1 ст. 288, 289 КУпАП, ст.ст.4,6,7,9,11,13,18,70,71,104,158-163,171-2 КАС України,суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову від 30 квітня 2015 року серії ПС2 № 049322, винесену начальником відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Буринського району УДАІ ГУМВС України в Сумській області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1020 грн.

Провадження у адміністративниій справі про вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського адміністративного апеляційного суду через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: