Справа № 2а-4758/11/1370
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2015-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2015 року № 2а-4758/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулкевич І.З.,

за участю секретаря судового засідання Капустинської Н.М.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Стрийської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_3 про стягнення податку з власників транспортних засобів-,

ВСТАНОВИВ:

Стрийська об»єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів в розмірі 113476,00 грн.

Відповідно до статті 55 КАС України здійснено заміну позивача на правонаступника Стрийську об»єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області .

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтрмав повністю, надав пояснення, що при проведенні першої реєстрації транспортних засобів відповідачем не сплачено до бюджету суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів. Позивачем скеровувався відповідачу виклик щодо сплати вищезазначеного податку. Доказів про зарахування податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів до бюджету відповідачем не надано, що є підставою для його стягнення податковим органом в примусовому порядку. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, з підстав того, що відповідно до Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», яким встановлено, що у разі відсутності документів про сплату податку, перша реєстрація в Україні транспортних засобів не проводиться.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно зясувавши всі факти, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

З матеріалів, долучених позивачем до позовної заяви, судом встановлено, що за даними Управління ДАІ на імя ОСОБА_3 зареєстровано автомобілі VOLKSWAGEN T4 (державний номерний знак НОМЕР_1) 1998 року випуску, VOLKSWAGEN T4 (державний номерний знак НОМЕР_2) 1998 року випуску, VOLKSWAGEN T4 (державний номерний знак НОМЕР_3) 2000 року випуску, VOLKSWAGEN T4 (державний номерний знак НОМЕР_4) 1998 року випуску та MERCEDES-BENZ VITO (державний номерний знак НОМЕР_5) 2003 року випуску.

Згідно Розрахунку суми податку з власників транспортних засобів під час здійснення першої реєстрації транспортних засобів в Україні, сума податку, що підлягає сплаті відповідачем, становить 113476,00 грн.

У відповідь на запит ДПА у Львівській області, листом №9/2074 від 31.08.2010 р. за підписом начальника Львівського відділу реєстраційно-екземенаційної роботи ДАІ при ГУМВСУ у Львівській області, Львівський ВРЕР ДАІ надав запитувану інформацію про те, що ОСОБА_3 здійснив першу реєстрацію транспортних засобів - 4 автомобілів VOLKSWAGEN T4 та автомобіля MERCEDES-BENZ VITO, квитанції про сплату податку з власників ТЗ відсутні.

Як зазначає позивач у позовній заяві, згідно листа Дулібської сільської ради Стрийського району Львівської області від 30.12.2010 р. №225/02-19, наданого на запит податкового органу, у період з 20.02.2010 р. по 25.03.2010 р. від гр. ОСОБА_3 до бюджету не надходили кошти по сплаті податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 113476,00 грн. Факт несплати відповідачем вказаного податку також підтверджується листом Західного ГРУ КБ "Приватбанк" від 04.11.2010 р. №5949. - не знайдено квитанції про оплату.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів від платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Відповідно до ст. 2 цього Закону об'єктами оподаткування є, зокрема, автомобілі, призначені для перевезення не менше 10 осіб, включаючи водія, - код 8702; автомобілі легкові - код 8703; автомобілі вантажні - код 8704.

Відповідно до ст. 3 цього Закону перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Податок з визначених цим Законом власників наземних транспортних засобів сплачується юридичними та фізичними особами за місцем реєстрації таких транспортних засобів на спеціальні рахунки територіальних дорожніх фондів республіканського бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів та бюджетів міст Києва та Севастополя.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього Закону податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Відповідно до ч. 5-8 ст. 6 цього Закону сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Відповідно до ч. 6 цієї статті фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Відповідно до п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Відповідно до ч. 5 ст. 50 Бюджетного кодексу України податки, збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими в доход державного бюджету з моменту зарахування на єдиний казначейський рахунок державного бюджету.

Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", а саме п. 4.2 ст. 4, визначено в яких випадках контролюючий орган зобовязаний самостійно визначити суму податкового зобовязання, а саме у разі якщо: а) платник податків не подає у встановлені строки податкову декларацію; б) дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях; в) контролюючий орган внаслідок проведення камеральної перевірки виявляє арифметичні або методологічні помилки у поданій платником податків податковій декларації, які призвели до заниження або завищення суми податкового зобов'язання; г) згідно з законами з питань оподаткування особою, відповідальною за нарахування окремого податку або збору (обов'язкового платежу), є контролюючий орган.

Суд звертає увагу на те, що проведення державної реєстрації транспортних засобів може слугувати доказом сплати всіх податків та обовязкових платежів власником транспортних засобів, оскільки обовязком органів ДАІ є проведення такої реєстрації лише за умови сплати всіх податків і обовязкових зборів.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до переконання про неможливість реєстрації транспортного засобу відповідачем за відсутності проведеної попередньої оплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, оскільки така реєстрація є порушенням вимог Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів. Позивачем не доведено та в матеріалах справи відсутні докази здійснення такої реєстрації з порушенням.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно з статтею 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З врахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог і вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати зі сторін стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 30 червня 2015 року.

Суддя Гулкевич І.З.