Справа № 2а-6081/10/0670
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року м. Київ К/9991/24535/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Житомирської області

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 17.11.2010

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2011

у справі № 2а-6081/10/0670 Житомирського окружного адміністративного суду

за позовом фізичної особи - підприємця (СПД) ОСОБА_4

до Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Житомирської області (ОДПІ)

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 17.11.2010, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2011, позов задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 05.07.2010 № /0 та № /0.

У касаційній скарзі ОДПІ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач не скористався своїм процесуальним правом надати заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування позивачу грошових зобов`язань із податку на додану вартість, із податку з доходів фізичних осіб та застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно з податковими повідомленнями-рішеннями, з приводу правомірності яких виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 25.06.2010 № 166/235/1702/, про порушення позивачем норм пунктів 7.4.1, 7.4.3 пункту 7.4, пункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (далі - Закон № 168/97-ВР), статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» (Декрет № 13-92), пункту 7.1 статті 7, пункту 19.1 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а саме: 1) завищено податковий кредит на суму 44342,11 грн. у податковому обліку за серпень-вересень 2008 року за податковими накладними, виданими Управлінням економіки Виконкому Коростенської міської ради на операції з передачі нежитлової будівлі по вул. Полякова, 24, м. Коростень; 2) завищено валові витрати на 149768,47 грн. за період з 01.04.2008 по 31.12.2009, що відповідає сумі витрат, пов'язаних з отриманням, страхуванням банківського кредиту, оцінкою нежитлової будівлі по вул. Полякова, 24 в м. Коростень, сплатою відсотків за банківський кредит.

За результатами перевірки ОДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення від 05.07.2010: № /0 про донарахування позивачу грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 62121,00 грн. (у т.ч. 41414,00 грн. - основний платіж та 20707,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції) та № /0 - з податку з доходів фізичних осіб у сумі 22465,27 грн.

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 ст. 5 Закону України «Про оприбуткування прибутку підприємств» встановлено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

У судовому процесі встановлено, що нежитлову будівлю по вул. Полякова, 24 в м. Коростень позивач використовував при здійсненні своєї підприємницької діяльності з 01.09.2007 на підставі договору оренди № 6 від 01.09.2007, а з 08.07.2008 - на підставі права власності для здійснення підприємницької діяльності, яке перейшло до позивача за договором купівлі-продажу від 08.07.2008, підпунктом 5.4.1 якого зазначено, що приміщення набувається для проведення підприємницької діяльності.

Крім того, факт використання зазначеної будівлі позивачем для здійснення підприємницької діяльності (як складські приміщення) підтверджено і актом перевірки від 25.06.2010 (арк. 2-3).

Банківський кредит, з отриманням та користування яким позивач поніс витрати в загальній сумі 149768,47 грн., позивач отримав для фінансування операції з придбання зазначеної нежитлової будівлі.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 ст. 7 Закону № 168/97 податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 цієї статті визначено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Суд першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про правомірне віднесення позивачем до складу витрат 149768,47 грн., а до податкового кредиту 44342,00 грн., як суми ПДВ, сплаченого відповідно до податкових накладних № 16 від 08.08.2008, № 20 від 29.08.2008 та № 21 від 03.09.2008 на підставі договору купівлі-продажу від 08.07.2008, укладеного між позивачем та Коростенською міською радою, оскільки встановлені обставини у справі свідчать про зв'язок операції з придбання нежитлової будівлі та витрат в зазначеній сумі з підприємницькою діяльністю позивача, підтверджені належно оформленими документами бухгалтерського та податкового обліку, необхідність наявності яких обумовлена сутністю зазначених господарських операцій.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність вищенаведених висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 17.11.2010 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2011 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко
Судді: О.А. Веденяпін
М.П. Зайцев