Справа № 822/728/15
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/728/15

Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В. К.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

02 липня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Боровицького О. А. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Литвинюка С.О.,

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у місті Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2015 року ФОП ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ДПІ у м. Хмельницькому, в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02.03.2015 року № Ф-1180 ДПІ у м. Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби України.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом при ухваленні рішення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не зявився.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила стосовно задоволення апеляційної скарги та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.06.2007 року ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець, та відповідно до статтей 15, 16 Податкового кодексу України є платником податків, зборів і зобовязаний стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України, вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

28 січня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до начальника Головного управління Державної фіскальної служби України із письмовою заявою, в якій повідомив, що в період з 13 червня по 30 жовтня 2013 року він перебував у трудових відносинах із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, який за цей період не виплатив йому заробітну плату в сумі 13500 грн.

В звязку із отриманням контролюючим органом зазначеної інформації, посадовою особою відповідача прийнято наказ № 422 від 17.02.2015 року про проведення документальної позапланової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

За результатами перевірки складено акт Про результати позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання порядку справляння податку з доходів найманих працівників та єдиного соціального внеску фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, за період з 01.01.2013 року по 18.02.2015 року № 22-25/17-1/756/НОМЕР_1 від 02.03.2015 року.

В звязку з тим, що актом перевірки № 22-25/17-1/756/НОМЕР_1 від 02.03.2015 року встановлено порушення пункту 1 частини 1 статті 4, пункту 1 частини 1 статті 7, частин 5, 7 статті 8, частини 2 статті 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, внаслідок чого ОСОБА_3, занижено суму єдиного внеску із сум заробітної плати нарахованої особам які працюють на умовах трудового договору в розмірі 2906,83 грн., відповідачем надіслано ОСОБА_3, вимогу про сплату боргу (недоїмки) 3 Ф-1180 від 02.03.2015 року, - єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 2908,83 грн.

Не погоджуючись з вказаним боргом, ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому відмовив в їх задоволенні, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, зважаючи на наступне.

До висновку в акті перевірки про порушення позивачем пункту 1 частини 1 статті 4, пункту 1 частини 1 статті 7, частин 5, 7 статті 8, частини 2 статті 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування контролюючий орган прийшов, встановивши таке.

Згідно з реєстраційними даними позивач в період з 01.01.2013 року по 18.02.2015 року займався пасажирськими перевезеннями і перебував на спрощеній системі оподаткування.

За перевіряємий період позивач використовував працю 17 працівників, трудові відносини з яким не були оформлені документально та виплатив дохід без сплати податку на доходи фізичних осіб. Використання позивачем праці 17 працівників підтверджується листом ТОВ Хмельницьктранс.

Судом першої інстанції відповідно до пояснень ОСОБА_4 встановлено, що останній працював у позивача згідно усної домовленості, однак відповідний запис у трудову книжку не внесено.

Крім того, ОСОБА_4 ствердив, що виконував роботу водія пасажирського автобуса державний номер НОМЕР_2 Еталон на маршруті Хмельницький-Ямпіль, рейс на 06 год.10 хв., починаючи з 13.06.2013 року по 31.10.2013 року включно.

За червень 2013 року позивач згідно досягнутих домовленостей сплатив йому заробітну плату в сумі 2400 грн., за липень 2013 року сплатив заробітну плату в сумі 4650 грн. За серпень, вересень, жовтень 2013 року заробітну плату не сплатив взагалі, хоча робота згідно трудових обовязків свідком була виконана. За домовленістю розмір заробітної плати повинен становити за три останніх місяці 4650 грн.

Листом ТОВ Хмельницьктранс від 10.04.2015 року №05/159 на запит суду першої інстанції повідомлено, що за даними диспетчерського журналу по маршруту Хмельницький-Ямпіль з часом відправлення 6-00 год., з Хмельницької автостанції № 2 працювали різні водії, в тому числі, і водій Романов. Вищевказане підтверджено і копією витягу з диспетчерського журналу, доданого до листа.

Зважаючи на вищевказані правовідносини, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції щодо застосування наступних норм законодавства.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (пункт 1.1 статті 1).

Однією із функцій органів державної податкової служби яку вони виконують згідно підпункту 19.1-1.2 пункту 19.1-1 статті 19 Податкового кодексу України є здійснення контролю за своєчасністю, подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Відповідно до підпунктів 20.1.4, 20.1.6 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом; запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов'язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно підпункту 78.1.13 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі отримання інформації про ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом, а також здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали підставою для проведення такої перевірки.

Таким чином, з наведеної норми вбачається, що виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 2464-VI від 08.07.2010 року.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, платниками єдиного внеску є роботодавці-фізичні особи-підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Пунктами 2, 7 частини 1 статті 13 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначено, що органи доходів і зборів мають право проводити перевірки у фізичних осіб-підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки.

Частиною 4 статті 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування встановлено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Колегія суддів звертає увагу на те, що контролюючий орган не мав змоги використати при проведенні перевірки первинні документи, зокрема: трудовий договір, укладений із ОСОБА_4, відомості про нараховану та виплачену заробітну плату, та інше в звязку з їх відсутністю.

З приводу незаповнення усіх граф у вимозі про сплату боргу (недоїмки), зокрема дати набрання нею чинності не свідчить про її протиправність, тому що відповідач, заповнивши цю графу передчасно теоретично позбавляє позивача можливості адміністративного чи судового оскарження вимоги.

Що стосується допущення помилок при виготовленні акту перевірки, а саме: зазначення в акті перевірки про проведення позапланової невиїзної перевірки, тоді як фактично проведена документальна позапланова виїзна перевірка; розбіжності в зазначенні суми недоїмки: в акті перевірки - 2906,83 грн., тоді як у вимозі про сплату недоїмки - 2908,83 грн., що на 2 грн., більше, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такі помилки у виготовленні акту перевірки дійсно можна визнати технічними і останні не можуть вплинути на вирішення позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1180 від 02.03.2015 року.

Крім того колегія суддів зазначає, що номер акту перевірки співпадає з номером акту перевірки вказаному у вимозі про сплату боргу (недоїмки): одна із цифр номеру акта 756 переставлена із середини номеру в його початок у номері акту перевірки зазначеного у вимозі про сплату боргу.

Колегія суддів погоджується з розрахунком недоїмки із сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, проведеним контролюючим органом з врахуванням суми заробітної плати повідомленої ОСОБА_4, оскільки позивач використовував працю найманого працівника без будь-якого документального оформлення трудових відносин.

Довідка ПАТ Поділля-Плюс № 128 від 10.04.2015 року про те, що ОСОБА_4, як водій автобуса державний номер НОМЕР_3 щоденний передрейсовий медичний огляд не проходив, тільки підтверджує, що позивач порушував чинне законодавство при проведенні пасажирських перевезень.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач призначив та провів документальну позапланову виїзну перевірку позивача у повній відповідності до вимог Податкового кодексу України, Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, в межах повноважень встановлених чинним законодавством, за наявності цілком законної підстави для призначення такої перевірки.

Сама перевірка проведена без порушень порядку виникнення права на її проведення та порядку проведення такої перевірки з боку контролюючого органу.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає не встановленими обставини, які б могли слугувати підставами для визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) державної податкової інспекції у м. Хмельницькому № Ф-180 від 02.03.2015 року в сумі 2908,83 грн.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем надано суду достатньо належних доказів, які свідчать про неправомірність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 07 липня 2015 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Боровицький О. А.

ОСОБА_5