Справа № 566/669/15-а
Суддя: Бандура А. П.
Дата ухвалення: 2015-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№566/669/15-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2015 року смт. Млинів, Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Бандури А.П.

при секретарі Мельниковій І.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Млинівського району Рівненської області про визнання рішення протиправним та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Млинівський районний суд з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Млинівського району Рівненської області про визнання рішення протиправним та зобовязання вчинити дії, посилаючись на те, рішення № 409 ОСОБА_3 сільської ради Млинівського району Рівненської області від 23 березня 2015 року порушує його права і є всі підстави для визнання його протиправним.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 позов підтримав в повному обсязі та просив його задоволити і визнати протиправним рішення №409 ОСОБА_3 сільської ради Млинівського району Рівненської області від 23 березня 2015 року про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення (встановлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 0,25 гектара для обслуговування та будівництва житлового будинку, господарських будівель, споруд та площею 0,35 гектара для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, що були передані безоплатно ОСОБА_4 відповідно до рішення №107 від 04.03.1997. Зобов'язати ОСОБА_3 сільську раду Млинівського району Рівненської області надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення (встановлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 0,25 гектара для обслуговування та будівництва житлового будинку, господарських будівель, споруд та площею 0,35 гектара для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, що були передані безоплатно ОСОБА_4 відповідно до рішення №107 від 04 березня 1997 року.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Млинівського району Рівненської області в судове засідання не зявився, звернувся до суду із заявою в якій вказав, що ОСОБА_3 сільська рада позов визнає в повному обсязі і не заперечує проти його задоволення. Справу просить розглянути за відсутності представника відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підставний та підлягаючий до задоволення з наступних підстав: копією архівного витягу рішення № 107 дванадцятої сесії двадцять другого скликання ОСОБА_3 сільської ради від 04 березня 1997 року за № 122/04-01 виданої 18 червня 2014 року архівним відділом Млинівської райдержадміністрації Рівненської області підтверджується, що ОСОБА_3 сільська рада вирішила передати у приватну власність земельні ділянки надані громадянам для ведення особистих підсобних господарств по списках згідно додатку, зокрема, №4 ОСОБА_4, с. Боярка загальною площею земельної ділянки, яка є в користуванні 0,98 га, з них передано у приватну власність 0,60 га, в постійне користування 0,38 га в с. Боярка.

(а.с. 8)

З копії свідоцтва про смерть серії І-ГЮ № 158118 повторно виданого 25 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Млинівського районного управління юстиції у Рівненській області вбачається, що батько позивача ОСОБА_4 помер 28 жовтня 2002 року.

(актовий запис № 32)

(а.с.6)

Копією свідоцтва про народження серії І-ГЮ № 211399 повторно виданого 25 червня 2014 посвідчується, що батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, являються ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

(актовий запис № 15)

(а.с.6)

Копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 вересня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1227 підтверджується, що гр. ОСОБА_4, який помер 28 жовтня 2002 року, є його син ОСОБА_1.

Спадкове майно на яке видане свідоцтво складається з земельної частки (паю) в розмірі 4.1. в умовних кадастрових гектарах в колективному сільськогосподарському підприємстві «Пугачівське», що знаходиться в селі Пугачівка Млинівського району Рівненської області.

Земельна частка належала ОСОБА_4 Володимировчиу на підставі сертифікату серія РВ № 0193770, виданого Млинівською районною державною адміністрацією 05 серпня 2003 року і зареєстровано у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 19091.

(а.с.7)

З довідки № 328 виданої 26 червня 2014 року виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Млинівського району Рівненської області вбачається, що на момент смерті 28 жовтня 2002 року ОСОБА_4 проживав один і був зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_2.

(а.с.7)

Копією рішення № 409 від 23 березня 2015 року виданого ОСОБА_3 сільською радою Млинівського району Рівненської області «Про відмову у передачі земельної ділянки» вбачається, що ОСОБА_3 сільська рада вирішила відмовити у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення (встановлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,25 га для обслуговування та будівництва житлового будинку господарських будівель, споруд та 0,35 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, що належали померлому гр. ОСОБА_4 відповідно до рішення від 04 березня 1997 року № 107, у звязку з відсутністю документів, що він являється спадкоємцем вищезазначеного майна.

(а.с.10)

З копії постанови державного нотаріуса Млинівьсокої державної нотаріальної контори № 140/02-31 від 24 березня 2015 року вбачається, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,60 га, ОСОБА_1 відмовлено, у звязку з тим, що ОСОБА_1 не надав документів, які підтверджують право власності на нерухоме майно.

(а.с.11)

Копією повідомлення Управління Держкомземагентсва у Млинівському районі Рівненської області від 31 березня 2015 року № 04-124 підтверджується, що в державному реєстрі відсутні записи про надання у власність земельних ділянок гр. ОСОБА_4.

(а.с.9)

У відповідності до вимог ст. 125 ЗК України право на землю виникає лише після одержання документа, що посвідчує право власності земельної ділянки та його державної реєстрації (таким документом згідно статті 126 ЗК України є державний акт). Таким чином, право власності на вказану землю у спадкодавця не виникло і земельна ділянка залишилася у власності відповідача.

Стаття 118 ЗК України чітко передбачає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, однак у вказаній статті не міститься вимога про те, що при подачі заяви до відповідної ради необхідно надати правовстановлюючий документ на земельну ділянку.

Статтею 121 ЗК України передбачено право громадян на безоплатну передачу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах до 2 (двох) гектарів, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара.

В абзаці 3.1 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 йдеться про те, що статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Пунктом 3.5 вищезазначеного листа передбачено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності:

- ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки;

- виготовлення технічної документації на земельні ділянки;

- визначення меж земельної ділянки в натурі;

- погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами;

- одержання у встановленому порядку Державного акта на землю;

- реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI).

Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК).

В абзаці 5 пункту 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду у справі №1-9/2009 від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 зазначено, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - надалі Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Тобто, своє попереднє рішення про безоплатне надання у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_4 відповідач не вправі скасувати.

У відповідності до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. Стаття 12 ЗК України регулює повноваження міських рад у галузі земельних відносин, пункт «б» якої передбачає передачу земельних ділянок комунальної власності увласність громадян та юридичних осіб.

Згідно до ч.ч. 1, 5 ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування спір вирішується судом.

Відповідно до п. 10 ст. 59 Закону акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

У відповідності до п. «г» ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

З аналізу норм Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що публічно-правовим спором за КАС України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Владні повноваження органів місцевого самоврядування реалізуються у відносинах, пов'язаних з управлінням в галузі використання земель, врегульованих розділом VII Земельного кодексу України, зокрема, встановлення та зміна меж адміністративно-територіальних утворень, планування використання земель, землеустрій, контроль за використанням та охороною земель, моніторинг земель, ведення державного земельного кадастру, у відносинах охорони земель, врегульованих розділом VI ЗК України; у відносинах, визначених частиною 1 статті 16 Закону України "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності" від 17.11.2009 року № 1559-VI, та інших відносинах, пов'язаних із застосуванням земельного законодавства. Зі змісту п. «є» статті 184 ЗК України випливає, що землеустрій передбачає підготовку документів, що посвідчують право власності або право користування землею, у випадках, передбачених законом. Відповідно, вирішення спорів, що виникають з цих правовідносин, не належить до компетенції судів загальної юрисдикції.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 01.04.2010 року №10-пр/2010 вказав, що при вирішенні питань місцевого значення (ч. 1 ст. 143 Конституції України), при вирішенні питань розпорядження землями територіальних громад (п.п. «а»-«г» ст.12 ЗК України) місцеві ради «діють як суб'єкти владних повноважень»..

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення № 409 ОСОБА_3 сільської ради Млинівського району Рівненської області від 23 березня 2015 підлягає скасуванню.

На підставі наведеного,

керуючись ст. ст. 13,14,140,142,143 Конституції України, ст. ст. 118, 119, 121, 152, 158 ЗУ «Про місцеве самоврядування», ст.ст. 118, 119, 121, 152, 158 ЗК України ст. ст. 17, 105, ч.3 ст.112, ст.162 КАС України,

суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Млинівського району Рівненської області про визнання рішення протиправним та зобовязання вчинити дії задоволити повністю.

Визнати протиправним рішення №409 ОСОБА_3 сільської ради Млинівського району Рівненської області від 23 березня 2015 року про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення (встановлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 0,25 гектара для обслуговування та будівництва житлового будинку, господарських будівель, споруд та площею 0,35 гектара для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, що були передані безоплатно ОСОБА_4 відповідно до рішення №107 від 04 березня 1997 року.

Зобов'язати ОСОБА_3 сільську раду Млинівського району Рівненської області надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення (встановлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 0,25 гектара для обслуговування та будівництва житлового будинку, господарських будівель, споруд та площею 0,35 гектара для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, що були передані безоплатно ОСОБА_4 відповідно до рішення №107 від 04 березня 1997 року.

Апеляційна скарга на постанову Млинівського районного суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Млинівський районний суд. У разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Млинівського райсуду А.П. Бандура