Справа № 810/1541/15
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року 16 год. 02 хв. 810/1541/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Панченко Н.Д., за участю секретаря судового засідання Сімейко А.А.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: не зявився;

представника третьої особи: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маруна Агро»
до третя особаРеєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Світанок»
провизнання протиправним і скасування рішення та зобовязання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Маруна Агро» (далі ТОВ «Маруна Агро» або позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (далі - Реєстраційна служба Васильківського міськрайонного управління юстиції або відповідач), третя особа Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Світанок» (далі - ПСП «Агрофірма «Світанок» або третя особа) про визнання протиправним і скасування рішення від 02.03.2015 №19710565 та зобовязання здійснити державну реєстрацію права оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що державним реєстратором неправомірно відмовлено ТОВ Маруна Arpo у державній реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим №:06:004:0025, оскільки позивачем подано усі необхідні для проведення державної реєстрації документи, що дають можливість встановити відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Крім цього, у рішенні, що оскаржується, не зазначено підстав для відмови у державній реєстрації права оренди земельної ділянки, вичерпний перелік яких наведений у статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідач позов не визнав, заперечення надав суду у письмовій формі та просив суд у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень зазначив, що рішення про відмову у державній реєстрації права оренди земельної ділянки є законним, оскільки при вчинені реєстраційних дій державним реєстратором з відомостей, отриманих від Управління Держземагенства у Васильківському районі Київської області було встановлено, що заявлене позивачем право вже зареєстровано за іншою особою, що, відповідно, є підставою для застосування положень статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

ПСП «Агрофірма «Світанок» щодо задоволення адміністративного позову заперечувало. В обґрунтування заперечень третя особа зазначила, що земельна ділянка з кадастровим номером :06:004:0025 була передана ПСП Лосятинське (правонаступником якого є ПСП Агрофірма Світанок) на підставі договору оренди землі від 13.08.2010 та по теперішній час перебуває у користуванні ПСП Агрофірма Світанок.

Жодних актів приймання-передачі стосовно повернення земельної ділянки власникові майна ним не підписувалось. Водночас, чинним законодавством не передбачено право орендодавця в односторонньому порядку, без згоди орендаря, передати орендоване майно в оренду іншій особі та орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Представник позивача у судовому засіданні 30.06.2015 позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник третьої особи у судовому засіданні 30.06.2015 заперечував щодо задоволення позовних вимог, з підстав викладених у письмових поясненнях.

Відповідач у судове засідання, призначене на 30.06.2015, не заявився. Проте, 25.06.2015 через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Дослідивши наявні матеріали справи у їх сукупності та враховуючи, що про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, беручи до уваги положення частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

28 січня 2015 року між ТОВ «Маруна Агро» (орендар) та громадянкою ОСОБА_3 (орендодавець) укладено договір оренди землі №76, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 2,04 га, кадастровий номер :06:004:0025, яка розташована на території Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області (а.с.11).

24 лютого 2015 року позивач звернувся до Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції із заявою про проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки із кадастровим №:06:004:0025, що розташована у Васильківському районі Київської області на території Лосятинської сільської ради.

За результатами розгляду заяви, 02.03.2015 державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 прийнято рішення №19710565, яким позивачеві відмовлено у проведенні державної реєстрації права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :06:004:0025, оскільки відповідно до інформації, яка отримана відповідачем від Управління Держземагенства у Васильківському районі, заявлене право зареєстроване за іншою особою.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач скористався своїм правом оскаржити його у судовому порядку, звернувшись із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до положень статті 125 Земельного кодексу України, у редакції яка діє з 05.03.2009, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (стаття 126 Земельного кодексу України у редакції, яка діє з 07.07.2011).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Повноваження державного реєстратора у сфері державної реєстрації прав та їх обтяжень визначено статтею 9 зазначеного закону. Так, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав. На виконання покладених цим Законом повноважень державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Згідно з пунктом 81 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

Крім того, Державна реєстраційна служба України у своєму листі від 06.08.2013 №2951/05-15-13 Щодо запобігання випадкам подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними правонабувачами звертала увагу на те, що з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013, зокрема, виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

Як вбачається із заперечень відповідача та підтверджується матеріалами справи, відповідачем у ході розгляду документів, поданих представником ТОВ «Маруна Агро» для проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :06:004:0025, запитано в Управлінні Держземагенства у Васильківському районі інформацію щодо наявності державної реєстрації договорів оренди, зокрема, земельної ділянки з кадастровим номером :06:004:0025 (а.с.87).

На вказаний запит Управління Держземагенства у Васильківському районі листом від 26.02.2015 №8-1009-0.4-1235/2-15 повідомило Реєстраційну службу Васильківського міськрайонного управління юстиції, що відповідно до книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою за період з 01.01.2011 по 31.12.2012 зареєстровано 5 договорів щодо земельних ділянок.

Як вбачається із додатку до наведеного листа, договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :06:004:0025 (орендар ПСП «Лосятинське») зареєстрований 29.08.2012 за номером 02994 (а.с.84, 85).

В силу положень частини четвертої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Порядок реєстрації договорів оренди землі на дату укладення договору оренди, зареєстрованого 29.08.2012 Управлінням Держземагенства у Васильківському районі за номером 02994, було врегульовано Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, який затверджено наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 №174, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.07.2003 за №641/7962.

Згідно з пунктом 4.2 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, державна реєстрація державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди землі здійснюється шляхом внесення записів реєстрації до книги реєстрації.

Відповідно до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України» від 11.02.2010 №1878-VI, до 1 січня 2013 року державна реєстрація договорів оренди земельних ділянок проводиться територіальними органами земельних ресурсів.

Як вбачається із наявного у матеріалах справи договору оренди землі, який укладений 13.08.2010 між Приватним сільськогосподарським підприємством «Лосятинське» (орендар) та громадянкою ОСОБА_3 (орендодавець) за № 229, орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 2,04 га, кадастровий номер :06:004:0025, яка розташована на території Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області (а.с.80-82).

Зазначена копія договору на останньому аркуші містить інформацію про його реєстрацію Управлінням Держземагенства у Васильківському районі 29.08.2012 за номером 02994.

Таким чином, реєстрація договору оренди землі, який укладений 13.08.2010 між Приватним сільськогосподарським підприємством «Лосятинське» (орендар) та громадянкою ОСОБА_3 (орендодавець) за № 229, була проведена уповноваженою особою та з урахуванням приписів законодавства, що діяло на момент виникнення таких відносин.

Слід зазначити, що відповідно до пунктів 8 та 41 зазначеного договору оренди він укладений на 5 років, набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Разом із примірником вказаного договору третьою особою надано до суду копії акта прийомки-передачі землі в оренду від 13.08.2010 та копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, протоколи загальних зборів учасників ПСП Лосятинське №04/0213 від 4 лютого 2013 року, №24/05/13 від 24 травня 2013 року, передавальний акт разом із додатком №10 зі змісту яких вбачається, що ПСП «Лосятинське» було припинене шляхом приєднання до ПСП «Агрофірма «Світанок» та останній є правонаступником всіх прав та обовязків реорганізованого підприємства (а.с.50-52, 57-66).

У ході розгляду справи жодних доказів розірвання договору оренди землі від 13.08.2010 за № 229, укладеного між Приватним сільськогосподарським підприємством «Лосятинське» (орендар) та громадянкою ОСОБА_3 (орендодавець), визнання його недійсним у судовому порядку, доказів державної реєстрації припинення договору оренди, а також доказів повернення орендарем орендодавцеві земельної ділянки з кадастровим номером :06:004:0025 суду не надано.

Також представник третьої особи зазначив, що станом на день розгляду справи по суті заявлених позовних вимог сторони договору право оренди земельної ділянки не припиняли, ПСП «Агрофірма «Світанок» земельну ділянку орендодавцеві не повертало та продовжує нею користуватись у відповідності до умов означеного договору.

Доказів зворотного позивачем суду не надано.

Суд звертає увагу на те, що за приписами статті 32 Закону України Про оренду землі перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Відтак, договір оренди землі, який зареєстрований 29.08.2012 за №02994, як станом на дату прийняття оскаржуваного рішення так і на дату розгляду справи по суті заявлених позовних вимог є чинним.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Оскільки, право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :06:004:0025 вже зареєстровано за іншою ніж позивач особою, суд констатує факт невідповідності заявлених позивачем прав документам, що їх посвідчують, а відтак і правомірність вчиненої відмови у державній реєстрації права оренди з огляду на положення статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Щодо тверджень відповідача про відсутність в оскаржуваному рішенні чітких підстав для відмови у державній реєстрації права оренди земельної ділянки, вичерпний перелік яких наведений у статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд зазначає таке.

Форма рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень затверджена наказом Міністерства юстиції України від 26.12.2011 №3601/5 (додаток №8).

Відповідно до пункту 14 додатку №8 державний реєстратор у рішенні про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень зазначає підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень із зазначенням вичерпного переліку обставин, які стали передумовою для їх застосування.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень є положення статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а обставиною реєстрація договору оренди за іншою особою.

У звязку з цим, суд вважає, що дане рішення містить підставу для відмови у державній реєстрації. Водночас, відсутність посилання на відповідну частину застосованої відповідачем статті за умови наведення обставин, які стали підставою для її застосування, відповідає вимозі ясності і визначеності правової норми.

Щодо посилання позивача як на підставу неправомірності оскаржуваного рішення та як на доказ відсутності зареєстрованого права оренди земельної ділянки за іншою особою на відсутність такої інформації у Державному земельному кадастрі, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.11.2014 №НВ-014, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 38 Закону України «Про державний земельний кадастр», витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку містить усі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки, сформований як викопіювання з кадастрової карти (плану) території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Форма витягу з Державного земельного кадастру визначена відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 (додаток №47 до Порядку).

Як вбачається із змісту вказаної форми, витяг з Державного земельного кадастру містить серед іншого розділи «Відомості про оренду, суборенду».

Однак, наявний у матеріалах справи витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.11.2014 №НВ-014 взагалі не містить наведеного розділу та, відповідно, інформації про оренду земельної ділянки.

Також суд звертає увагу, що державна реєстрація договору оренди землі, укладеного 13.08.2010 між Приватним сільськогосподарським підприємством «Лосятинське» (орендар) та громадянкою ОСОБА_3 (орендодавець) відбувалась у 2012 році шляхом внесення необхідних записів до книги реєстрації відповідно до вимог законодавства, яке діяло на час укладання договору.

Поряд з цим, державний земельний кадастр як єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами функціонує з 01.01.2013 на підставі Закону України «Про держаний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051, які набрали чинності 01.01.2013.

Відповідно до пункту 4 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про держаний земельний кадастр», у разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення.

Склад відомостей про земельну ділянку, що включається до Державного земельного кадастру визначені в статті 15 Закону України «Про держаний земельний кадастр».

Так, відповідно до вказаної статті, до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування;опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив'язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об'єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

Відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином інформація про користувача земельної ділянки та право оренди земельної ділянки є складовими відомостями про земельну ділянку та повинні бути перенесені до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку.

Відтак, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.11.2014 №НВ-014, за переконанням суду, не є беззаперечним доказом відсутності реєстрації договору оренди землі, яке виникло на підставі договору оренди, укладеного 13.08.2010 між Приватним сільськогосподарським підприємством «Лосятинське» (орендар) та громадянкою ОСОБА_3 (орендодавець).

За наслідками аналізу викладених законодавчих приписів та зясованих у справі обставин, враховуючи наявність договору оренди земельної ділянки із кадастровим номером :06:004:0025, укладеного 13.08.2010 між Приватним сільськогосподарським підприємством «Лосятинське» (орендар) та громадянкою ОСОБА_3 (орендодавець) за № 229, відсутність доказів припинення його дії, відсутність державної реєстрації припинення цього договору, факт правонаступництва ПСП Агрофірма Світанок, зважаючи на обовязковість державної реєстрації припинення договору оренди землі, недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, суд констатує неможливість повторної реєстрації права оренди земельної ділянки, якщо договір оренди такої земельної ділянки уже зареєстрований.

Оскільки, подані позивачем у досліджуваному випадку документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, суд дійшов висновку, що доводи державного реєстратора, викладені у оскаржуваному рішенні про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень є обґрунтованими.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів належними та допустимими доказами правомірність свого рішення.

Водночас, докази подані позивачем, не підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог та були спростовані доводами відповідача.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими, а його вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Оскільки спір вирішено на користь субєкта владних повноважень, а доказів понесення ним інших витрат, повязаних з розглядом справи суду не надано, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панченко Н.Д.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 06 липня 2015 р.