Справа № 810/860/15
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/860/15 Головуючий у 1-й інстанції: Панченко Н.Д. Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Грищенко Т.М., Мельничука В.П., при секретарі - Війтович Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 05 травня 2015 року адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 22 січня 2015 року, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на доходи фізичних осіб на 106 461 грн. 94 коп. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 22 січня 2015 року.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 05 травня 2015року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі Васильківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області (надалі за текстом - «Васильківська ОДПІ»), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності 02.10.2001.

З 05 листопада 2001 року позивач взятий на облік як платник податків.

У період з 05.12.2014 р. по 19.12.2014 р. посадовцями Васильківської ОДПІ проведено планову документальну виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_2 за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р.

Результати перевірки оформлено актом № 5/1703/НОМЕР_3 від 06.01.2015 року.

Згідно цьому акту позивачем порушено вимоги: ст.ст. 138, 140, 177 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України»), ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» внаслідок чого занижено податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 85 169 грн. 55 коп. та не утримано і не перераховано 50 190 грн. 17 коп. єдиного соціального внеску.

Такий висновок контролюючого органу вмотивовано наступним.

26 травня 2012 року між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 були укладені договори оренди транспортних засобів з екіпажем (водієм) № 3 та № 4.

За умовами цих договорів позивач прийняв у тимчасове платне користування вантажні автомобілі з напівпричепами під керуванням водіїв та зобов'язався нести витрати, що виникають у зв'язку з експлуатацією автомобілів та компенсувати ФОП ОСОБА_3 витрати на відрядження водіїв.

На підставі цих договорів ФОП ОСОБА_2 до складу витрат було віднесено 33 232 грн. 99 коп., у тому числі 8 865 грн. витрат на придбання автотенту у ТОВ «Аверс» та 24 367 грн. 99 коп. - автомобільних шин у ТОВ «Новий ресурс».

Разом з тим, будь-яких договорів, що передбачають компенсацію зазначених витрат позивачем не надано.

Також, протягом періоду, що перевірявся, ФОП ОСОБА_2 включив до складу волових витрат компенсацію на відрядження водіїв у загальній сумі 468 952 грн. 60 коп., однак трудові угоди з працівниками ним не укладались.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, Васильківською ОДПІ прийнято: податкове повідомлення-рішення № від 22 січня 2015 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на доходи фізичних осіб на суму 106 461 грн. 94 коп., у тому числі 85 169 грн. 55 коп. за основним платежем та 21 292 грн. 39 за штрафними (фінансовими) санкціями; рішення № від 22 січня 2015 року, яким на ФОП ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 25 099 грн. 59 коп. за донарахування органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Правила оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування визначені статтею 177 ПК України.

Так, відповідно до пункту 177.2 статті 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до пункту 177.4 названої статті ПК України, тут та надалі норми у редакції що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Згідно пункту 138.1 статті 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу.

Підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 ПК України до витрат операційної діяльності віднесено собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

За змістом підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності та витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 р. № 2464-VI (надалі за текстом - «Закон № 2464-VI»).

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI на платника єдиного внеску покладено обов'язок щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску.

За змістом частини 8 статті 8 Закону № 2464-VI, у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Пункт 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI визначає недоїмку, як суму єдиного внеску, своєчасно не нараховану та/або не сплачену у строки, встановлені цим Законом, обчислену органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

За змістом пункту 3 частини 11 статті 25 Закону № 2464-VI за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Згідно частини 1 статті 805 Цивільного кодексу України управління та технічна експлуатація транспортного засобу, переданого у найм з екіпажем, провадяться його екіпажем. Екіпаж не припиняє трудових відносин з наймодавцем. Витрати на утримання екіпажу несе наймодавець.

З огляду на наведені правові норми, та враховуючи, що на підтвердження правомірності формування витрат позивачем було надано: договори оренди транспортного засобу з екіпажем (водієм) від 26.05.2012 №3 та від 26.05.2012 №4, первинні документи (чеки, квитанції, акти виконаних робіт, прибуткові накладні, банківські документи); накази орендодавця про відрядження водіїв; акти узгодження суми компенсації добових; листи орендаря, адресовані орендодавцеві щодо необхідності службових відряджень, слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову.

Твердження Васильківської ОДПІ про те, що ФОП ОСОБА_2 повинен був отримати компенсацію понесених витрат, що виникли у зв'язку з експлуатацією автомобілів, а також про те, що у останнього були відсутні підстави для компенсації витрат на відрядження водіїв, обґрунтовано не взято судом до уваги, оскільки ці питання обумовлено у договорах оренди і такі договори не суперечать законодавству України.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що місцевим адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 05 травня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення ухвали в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Т.М.Грищенко

суддя В.П.Мельничук

Ухвала складена в повному обсязі 07 липня 2015 р.

.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Мацедонська В.Е.

Грищенко Т.М.