Справа № 808/1169/15
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2015 рокусправа № 808/1169/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Запорізької митниці Державної фіскальної служби

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року по справі №808/1169/15 за позовом публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім..ОСОБА_2» до Запорізької митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім..ОСОБА_2» звернулося до суду з позовом, в якому просило: визнати протиправними визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №112030000/2014/000205/1 від 15.09.2014р.; визнати протиправною та скасувати картку відмови відповідача в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112030000/2014/00255 від 15.09.2014р.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що ним надано всі необхідні документи для визначення митної вартості за ціною зовнішньоекономічного контракту. Надані для митного оформлення документи є достатніми для застосування основного методу визначення митної вартості, а також дозволяють обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом. Митниця, без достатніх для цього підстав, при коригуванні митної вартості товару, застосувала резервний метод визначення митної вартості товару.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року адміністративний позов задоволено. Постанова суду мотивована тим, що відповідач під час розгляду справи не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач в декларації митної вартості зазначив не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснив розрахунок, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості, або що надані митному органу документи містили розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів. З цих підстав, суд першої інстанції вказав на те, що митний орган безпідставно визначив митну вартість за іншим методом та прийняв рішення про коригування митної вартості товару.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Запорізька митниця Державної фіскальної служби подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне зясування обставин справи, просила скасувати постанову суду та прийняти нову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем до митного оформлення надано документи на підставі яких неможливо достовірно стверджувати про правильність визначення митної вартості товару, Митниця не мала достатніх підстав для здійснення митного оформлення товару за митною вартістю заявленою позивачем. У звязку із неможливістю застосування основного методу визначення митної вартості товарів та враховуючи відмову Декларанта надати додаткові документи, посадовою особою Запорізької митниці було застосовано резервний метод визначення митної вартості товару, що і стало підставою для прийняття рішення про

коригування митної вартості товарів. При цьому, як на наявність обставин, що унеможливлювали митне оформлення на підставі поданих позивачем документів, Митниця посилається на наявність розбіжностей в цих документах, які були нею зазначені під час митного оформлення. Будь-яких інших підстав для відмови у митному оформлені товару за митною вартістю, що визначена декларантом, Митниця не зазначає.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що між позивачем та фірмою "Intercommodities SA", Швейцарія, укладено контракт купівлі - продажу виливниць №2014/Moulds від 24.04.2014 (далі-Контракт), поставка на умовах DAP Запоріжжя, відповідно до правил Інкотермс 2010.

На виконання умов Контракту позивачем імпортовано на митну територію України товар, а сам: виливниці з розважуванням у 6,5 т, 4,5 т, 3,6 т, використовуються для заповнення розплавленим металом для отримання злитка розважуванням у 6,5 т, 4,5 т, 3,6 т, виготовлені з чавуну з кулястим графітом.

Для здійснення митного оформлення товару 12.09.2014 позивачем засобами електронного зв'язку до Запорізької митниці Міндоходів подано митну декларацію №112030000/2014/016200, відповідно до якої заявлена митна вартість товарів у розмірі 107 339,13 грн., за ціною договору (перший метод визначення митної вартості).

На підтвердження митної вартості товару позивачем надані документи, які передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 53 МК України, перелік яких наведений у графі 44 митної декларації, а саме:

- зовнішньоекономічний договір №2014/Moulds від 24.04.2014, специфікація №3 від 15.08.2014, лист №213-1513 від 10.09.2014, лист №11/2743 від 26.05.2014;

- комерційний інвойс №ІМ-14-034 від 07.08.2014, ProForma Invoice: 42.609, Delivery-Note №28.338, сертифікат відповідності, CMR, експертна декларація №MRN 14DE37E9;

- комерційний інвойс №ІМ-14-035 від 08.08.2014, ProForma Invoice: 42.612, Delivery-Note №28.341, сертифікат відповідності, CMR, експертна декларація №MRN 14DE49E6;

- комерційний інвойс №ІМ-14-042 від 25.08.2014, ProForma Invoice: 42.686, Delivery-Note №28.391, сертифікат відповідності, CMR, експертна декларація №MRN 14DE31E4;

- комерційний інвойс №ІМ-14-046 від 28.08.2014, ProForma Invoice: 42.703, Delivery-Note №28.402, сертифікат відповідності, CMR, експертна декларація №MRN 14DE30E7;

- комерційний інвойс №ІМ-14-048 від 29.08.2014, ProForma Invoice: 42.713, Delivery-Note №28.409, сертифікат відповідності, CMR, експертна декларація №MRN 14DE62E1;

- комерційний інвойс №ІМ-14-049 від 29.08.2014, ProForma Invoice: 42.714, Delivery-Note №28.410, сертифікат відповідності, CMR, експертна декларація №MRN 14DE06E5 та інш.

Митну вартість товару позивачем визначено за основним методом - за ціною договору (контракту) (графа 43 МД).

Під час здійснення перевірки декларації з доданими до неї документами Митницею було встановлено, що документи не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару та містять розбіжності в поданих до митного оформлення документах, а саме:

- з урахуванням поданих документів в яких зазначені вартісні показники товару відсутня практична можливість обрахунку суми загальної вартості товару "Виливниці", вказані у MRN 14DE37E9, MRN 14DE49E6, MRN 14DE31E4, MRN 14DE30E7, MRN 14DE62E1, MRN 14DE06E5;

- в надісланій сканованій копії калькуляції вартості товару продукції б/н від 28.08.2014 не має можливості визначення числових значень складових митної вартості товару через те, що одиниці виміру складових визначені в незрозумілому показнику EUR/штука, який не може бути застосований до зазначених в калькуляції складових. В калькуляції відсутній такий показник, як вартість виконаної роботи. В листі виробника б/н від 28.05.2014 йдеться про унікальність розробки товару, але в калькуляції відсутні витрати на науково-дослідницькі роботи. Показники калькуляції носять загальний характер (добавочно-заправочні матеріали, енергоносії) які не дають можливості визначення митної вартості;

- в надісланій сканованій копії висновку ЗТПП від 12.08.2014 №ОИ-420 відсутні умови формування вартості товару "Виливниці", що унеможливлює проведення обчислення з урахуванням ст.52 МКУ;

- в надісланій сканованій копії контракту №2014/Moulds від 24.04.2014 недоброякісні відбитки печаток та підписів уповноважених осіб.

З огляду на встановлені розбіжності, Митниця запропонувала декларанту надати додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; інші документи для підтвердження митної вартості за бажанням декларанта.

15.09.2014 позивачем надано пояснення з приводу виявлених розбіжностей та зазначено, що декларантом надано всі наявні документи, які стосуються заявленого до митного оформлення товару, у звязку з чим надання інших документів є неможливими.

З огляду на встановлені розбіжності у поданих до митного оформлення документів та у звязку з не наданням декларантом витребуваних документів, які б підтверджували заявлену митну вартість товару, митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №112030000/2014/000205/1 від 15.09.2014р. Митна вартість товару визначена за резервним методом.

Приймаючи до уваги рішення про коригування митної вартості товару, Митницею прийнято Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112030000/2014/00255 від 15.09.2014р.

Правомірність та обґрунтованість вказаних рішень відповідача є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції фактично виходив з того, що спірні рішення відповідачем прийняті не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України.

Такі висновки суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими з наступних підстав.

Так, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача про те, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Саме з таких повноважень Митниці виходив і суд першої інстанції, який, при цьому, вірно вказав на те, що такі повноваження митного органу мають реалізовуватися виключно на підставі та у спосіб, що передбачені Митним кодексом України.

Відповідно до ст..49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобовязані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно із ч.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів, відповідно до ч.5 ст.54 МК України має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст..53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) здійснювати коригування митної вартості товарів.

Згідно із ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, вказаними нормами матеріального права визначено повноваження органу доходів і зборів щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Так, орган доходів і зборів зобовязаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом. При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено випадки коли орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Так, відповідно до п.2 ч.6 ст.54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як зазначено вище, фактично підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості стали висновки Митниці про те, що подані позивачем до митного оформлення документи не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності, а також відмова декларанта надати витребувані Митницею додаткові документи.

Правильно встановивши підстави для прийняття рішення про коригування митної вартості товару, суд першої інстанції надав їм належну правову оцінку та обґрунтовано зазначив про безпідставність доводів Митниці щодо відсутності можливості визначення митної вартості товару за основним методом, з огляду на подані декларантом документи, які не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару, а також містять розбіжності.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що митним органом не враховані надані декларантом калькуляція вартості виливниць від 28.08.2014 виробника "Lintorfer Eisengiesserei GmbH", яка підтверджує ціну контракту; обґрунтоване посилання декларанта на інвойси та відвантажувальні відомості (Delivery-NOTE №№ 28.341, 28.391, 28.338, 28.410, 28.402, 28.409), які були первісно надані до митного органу та містять всю необхідну інформацію для визначення митної вартості, зокрема: кількість, тип, ціну, серійний номер (LOT) тощо, висновок цінової експертизи зовнішньоекономічного контракту Запорізької торгово-промислової палати від 12.08.2014 № ОИ-420, яким підтверджено ціни на виливниці на середньому ринковому рівні.

Також не враховано лист компанії "Lintorfer Eisengieserei GmbH", яка є виробником задекларованого товару, який пояснює що для поставок виливниць по замовленню №60-0922/14 при заповненні експортної декларації в Німеччині компанія зазначає загальну вартість товару. Проте, у зв'язку з запровадженням інтернет системи "Атлас", вартість товарів більше не зазначається в декларації, а реєструється в системі "Атлас".

З цього приводу суд першої інстанції правильно зазначив те, що з урахуванням відсутності можливості впливу зі сторони позивача на порядок складення та заповнення звітності, подання якої встановлено нормами та правилами інших країн, позивач не мав об'єктивної можливості надати митні декларації країни відправлення з зазначенням вартісних показників, оскільки форма заповнення митної декларації країни відправлення таких реквізитів не передбачає.

Щодо коригування митної вартості товару, при якому Митницею за основу взято ціну 1,33 Евро за 1 кг. суд першої інстанції обгрунтовано вказав на наступне.

Відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту №2014/MOULDS ВІД 24.04.2014 на купівлю-продаж виливниць, зокрема, за Специфікацією №3 від 05.08.2014, сторони узгодили ціни на виливниці, виходячи із ціни за 1 шт. "Виливниці" відповідно до виду продукції, що становить: на 4,5 т, креслення № 5101-01 - 5 880,00 EURO за 1шт.; на 6,5 т, креслення 5101-02а - 6 683,00 EURO за 1шт.; на 3,6 т, креслення 5101-03 - 4 686,00 EURO за 1шт.

Дана ціна товару підтверджується наданими інвойсами, сертифікатами походження, експертними деклараціями, відвантажувальними відомостями, листами компанії виробника, калькуляцією вартості виливниць, наданої виробником "Lintorfer Eisengiesserei GmbH", висновком цінової експертизи виливниць, наданим Запорізькою торгово-промисловою палатою від 12.08.2014.

Також, митним органом залишено поза увагою, що сторонами по контракту обумовлена вартість імпортованого товару в валюті - Євро за одиницю товару. Крім того, в наданих до митного оформлення документах (калькуляції, листах фірми "Intercommodities SA") вартість складових імпортованого товару зазначена у відсотках від вартості виливниці пропорційно до ціни за виливницю, за яку ціна визначена у євро за штуку.

Поряд з цим, при здійсненні коригування митної вартості та прийняті відповідного рішення, митним органом було порушено вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України, норми Митного кодексу України та норми ст. 190 Господарського кодексу України та ст. 632 Цивільного кодексу України, відповідно до яких ціна в договорі встановлюється сторонами договору з урахуванням попиту та пропозиції існуючої на ринку купівлі-продажу товару, тобто сторони вільні у свободі вибору узгодження ціни та механізму її визначення.

Таким чином, у відповідності до умов зовнішньоекономічного контракту, яким було узгоджено ціни на виливниці, виходячи із ціни за 1 шт. виливниці відповідно до її виду та кількості, позивачем була визначена митна вартість за основним (першим) методом визначення митної вартості - тобто митна вартість визначалась виходячи із вартості виливниці відповідного типу та кількості поставлених за штуку.

Отже, Декларант визначав митну вартість за першим методом відповідно до умов контракту контракту №2014/MOULDS ВІД 24.04.2014 та специфікації №3 від 05.08.2014. Вказаними документами сторони узгодили ціну виходячи із певної вартості за 1 штуку виробу, в залежності від його виду та креслення, при розрахунку ціни така складова частина, як вага, не бралась до уваги.

Таким чином, застосування Митницею одиниці виміру кг, при визначенні митної вартості товару, є необґрунтованим.

Встановивши такі обставини справи, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що посилання відповідача на неможливість визначення митної вартості товару, оскільки надані документи містять розбіжності, а також на відмову декларанта від надання в повному обсязі додаткових документів, є безпідставними, оскільки раніше надані декларантом документи містили всі необхідні числові значення для визначення числового значення заявленої митної вартості - кількість та тип виливниць, їх ціна відповідно типу виливниць. Обставини та матеріали справи свідчать, що декларант не відмовлявся від надання додаткових документів, а напроти надав всі документи, можливість надання яких об'єктивно існувала у позивача на час витребування митницею, та які підтверджують митну вартість, заявлену декларантом, за ціною договору.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем для митного оформлення було надано всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару.

Крім цього, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на порядок (послідовність) застосування Митницею методів визначення митної вартості товару.

Так, статтею 57 Митного кодексу України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

З рішення про коригування митної вартості товарів вбачається, що митний орган дійшов висновку про неможливість застосування першого методу митної вартості товару, зокрема: "вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням резервного методу згідно наявної у органу доходів і зборів інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Враховуючи вимоги ч.2 ст.64 Митного кодексу України використана наявна в митниці Міндоходів інформація щодо раніше визначених митних вартостей за другорядними методами на рівні 1,33 EUR за 1 кг товару (МД №112030000/2014/014277 від 15.08.2014, МД 112030000/2014/015303 від 29.08.2014).

Враховуючи доводи, якими обґрунтоване рішення про коригування митної вартості, суд першої інстанції правильно вказав на те, що митним органом не обґрунтовано правомірність застосування резервного методу визначення митної вартості, з огляду на те, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару відповідач вказує на наявність у митного органу інформації щодо митної вартості подібних товарів на рівні 1,33 EUR/кг, разом з тим, митним органом не застосовано метод визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (2б). Тобто, Митницею не дотримано послідовності застосування методів визначення митної вартості товарів.

При цьому, суд першої інстанції правильно зазначив те, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Крім цього, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що зазначені в рішенні про коригування митної вартості товарів №112030000/2014/000205/1 в якості джерела для визначення митної вартості заявленого товару за резервним методом митні декларації №112030000/2014/014277 та №112030000/2014/015303 є повторно оформленими деклараціями з митною вартістю, визначеною за шостим методом. Поданими до митного оформлення вони були так само позивачем на підставі так само раніше прийнятих рішень про коригування митної вартості за шостим методом, на той самий товар "Виливниці", того ж типу та креслення, того ж виробника "Lintorfer Eisengiesserei GmbH" Ратиген, Германія поставленого тому самому підприємству ПАТ"Дніпроспецсталь". Фактична ж ціна за контрактом та митна вартість яку декларант (ПАТ "Дніпроспецсталь") визначав первісно на ці ж виливниці була інша, ніж митна вартість що міститься в ціновій базі ДМСУ за вказаними повторними митними деклараціями.

З огляду на суть виниклих між сторонами спірних правовідносин та враховуючи встановлені обставини справи, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що дані цінової бази Державної митної служби України щодо рівня митної вартості ідентичних або подібних товарів з огляду на положення частини другої статей 49, 53, 57 МК України, відповідно до яких перший метод визначення митної вартості є основним, за умови дотримання декларантом вимог щодо порядку декларування митної вартості товарів та документального підтвердження розміру митної вартості, визначеної за першим методом, не можуть вважатись достатніми та визначальними для висновку про недостовірність митної вартості товару та не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Митниці про коригування митної вартості товару прийнято відповідачем без достатніх на те правових підстав, які визначені Митним кодексом України, у звязку з чим підлягає скасуванню як протиправне.

Наслідком скасування рішення про коригування митної вартості є і скасування Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оскільки її видано у звязку з прийняттям рішення про коригування митної вартості.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі зясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у звязку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч.1, ст. 198, ст. 200, ст.ст.205, 206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року по справі №808/1169/15 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Повний текст ухвали виготовлено 06.07.2015р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська