Справа № 2а-1875/10/0970
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2010-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2010 р. Справа № 2a-1875/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Басай О.В.

при секретарі Короташ О.Б.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1;

представника відповідача: ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, вул. Гуцульська, 9,м. Івано-Франківськ,76000

до відповідача: Приватного підприємства "Квантор", вул. Галицька, 34А/16, м. Івано-Франківськ, 76000

про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 3709,70 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора м. Івано-Франківська звернувся в суд із адміністративним позовом в інтересах держави в особі Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного підприємства "Квантор" про стягнення адміністративно-господарських санкцій за нестворені робочі місця для забезпечення працевлаштування інвалідів та пені в сумі 3709,70 грн.

Представник позивача позов підтримав, суду пояснив, що згідно Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2009 р. середньооблікова чисельність працюючих у відповідача становила 10 осіб, чисельність інвалідів, які повинні були працювати становила 1 чоловік, у звітному періоді відповідачем не було працевлаштувано інваліда та в добровільному порядку не перераховано до Фонду штрафні санкції за нестворення робочого місця для працевлаштовання одного інваліда в сумі 3680 грн. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив суду пояснив, що працевлаштування інвалідів здійснюється органами Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України, громадськими організаціями інвалідів. Про відсутність на підприємстві працевлаштованого інваліда було проінформовано фонд зайнятості. Проте жодного інваліда не було направлено на підприємство для працевлаштування із державної служби зайнятості та Фонду соціального захисту інвалідів. Також зазначив, що 01.10.2009 року підприємство прийняло на роботу інваліда ОСОБА_3 Просив відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Відповідачем до Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів було подано Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2009 рік з якого вбачається, що середньооблікова кількість штатних працівників у відповідача становила 10 осіб. Відповідно чисельність інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідачем у 2009 році становила 1 особу.

На підставі направлення Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів №03-230/599 від 28.04.2010 року на Приватному підприємстві "Квантор" була проведена перевірка виконання відповідачем статтей 19 і 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (а.с.21).

За результатами перевірки було складено акт №47 від 28.04.2010 року яким встановлено, що Приватним підприємством "Квантор" норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів не виконано, а тому, за 1 робоче місце призначене для інваліда і не зайняте інвалідами відповідач зобов"язаний був сплатити адміністпативно-господарські санкції у розмірі 3680,00 грн.

В добровільному порядку не перераховано до Фонду штрафні санкції за нестворення робочого місця для працевлаштування 1 інваліда в сумі 3680 грн., тому відповідачу нараховано пеню в розмірі 29,70 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості у відповідача перед позивачем становить 3709,70 грн.

Згідно ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991р. № 875-ХІІІ, (зі змінами та доповненнями) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною 1 статті 19 і забезпечують працевлаштування інвалідів.

Відповідно до ст. 20 даного Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які використовують найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 25 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

01.10.2009 року відповідачем було прийнято на роботу інваліда ОСОБА_3І.( довідка серії МСЕ №0270086), що підтверджується записом у трудовій книжці та наказом №4 від 01.10.2009 року. (а.с.22).

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, про відсутність підстав для застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій, оскільки відповідачем працевлаштовано інваліда відповідно до нормативу, встановленого ст. 19, 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Басай О.В.

Постанова складена в повному обсязі 05.07.2010 року.