Справа № 804/3636/15
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2015 р. справа № 804/3636/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Прудника С.В.

при секретарі судового засідання Квасові В.П.

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НК Газсервіс" до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним наказу від 30.07.2014 р. № 621 "Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ "НК Газсервіс" ()", визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.09.2014 року № НОМЕР_1, -

ВСТАНОВИВ :

05 березня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «НК Газсервіс» (далі ТОВ «НК Газсервіс», позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі Криворізька північна ОДПІ, відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 30.07.2014 року № 621 «Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «НК Газсервіс» ()»;

- визнати протиправними дії Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «НК Газсервіс», за результатами якої складено Акт від 13.08.2014 року № 110/04-83-22-02/34062908 «Про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ «НК Газсервіс» () щодо дотримання вимог податкового законодавства і правильності нарахування та сплати податку на додану вартість під час здійснення фінансово-господарських відносин з контрагентом ПП «Нафтатранссервіс» () за період з 01.02.2014 року по 28.02.2014 року»;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 05.09.2014 року, прийняте Криворізькою північною обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач при прийнятті наказу від 30.07.2014 року № 621 «Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «НК Газсервіс» ()» діяв в супереч вимог чинного законодавства України, яким встановлено порядок та умови проведення позапланових перевірок суб'єктів господарювання, а тому зазначений наказ на проведення перевірки прийнято неправомірно, не в межах та у спосіб передбачений законом та Конституцією України, отже і дії з проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «НК Газсервіс», вчинені на підставі оскаржуваного наказу є протиправними. Також вказує, що висновки акту перевірки від 13.08.2014 року № 110/04-83-22-02/34062908, складеного за результатом проведеної перевірки позивача, про порушення норм Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в лютому 2014 року на суму ПДВ 219965,80 грн. є хибними, не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у зв'язку з невірним застосуванням норм податкового законодавства, без належного дослідження наданих позивачем до перевірки первинних документів, отже і податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 05.09.2014 року, прийняте на підставі даного акту, є протиправним та підлягає скасуванню (том 1 а.с. 4-10).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2015 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (том 1 а.с. 2).

У судове засідання 17.04.2015 року з'явились представник позивача та представник відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував у зв'язку із його необґрунтованістю з підстав, викладених у запереченнях, в яких він зазначає, що Криворізькою північною ОДПІ було складено та направлено на адресу позивача запит про надання пояснень та їх документального підтвердження, який було отримано посадовими особами ТОВ «НК Газсервіс». Оскільки, у відповідь на запит не було надано первинні документи, які підтверджують взаємовідносини з контрагентом ПП «Нафтатранссервіс», податковим органом було винесено наказ від 30.07.2014 року № 621 «Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «НК Газсервіс» та розпочато перевірку. В ході проведення перевірки позивача встановлено відсутність документів на підтвердження прийняття товару, відсутність доказів транспортування товару та його зберігання, що свідчить про нереальність здійснення господарської операції та як наслідок неправомірне формування податкового кредиту. Зазначає, що висновки перевірки відповідають фактичним обставинам справи, відтак є цілком обґрунтованими та доведеними, у звязку із чим податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 05.09.2014 року є правомірними (том 2 а.с. 77-79).

Дослідивши всі документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «НК Газсервіс» зареєстроване як юридична особа 06.03.2006 року та перебуває на податковому обліку в Криворізькій північній обєднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.

Вирішуючи спір суд відзначає, що відносини які виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, з платниками податків, їх права та обов'язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України.

Пунктом 1.1. статті 1 Податкового кодексу України встановлено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 73.1. статті 73 Податкового кодексу України, інформація, визначена у статті 72 цього Кодексу, безоплатно надається органам державної податкової служби періодично або на окремий письмовий запит органу державної податкової служби у терміни, визначені пунктом 73.2 цього Кодексу.

Пунктом 73.3. статті 73 Податкового кодексу України встановлено, що до такої інформації, зокрема, належить інформація, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; про фінансово-господарські операції платників податків; про результати здійснення державного контролю за господарською діяльністю платника податків (стаття 72 Податкового кодексу України).

Органи державної податкової служби мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) органу державної податкової служби і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби; для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; у разі проведення зустрічної звірки; в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Запит вважається врученим, якщо його надіслано поштою листом з повідомленням про вручення за податковою адресою або надано під розписку платнику податків або іншому суб'єкту інформаційних відносин або його посадовій особі.

Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті органу державної податкової служби, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Порядок отримання інформації органами державної податкової служби за їх письмовим запитом визначається Кабінетом Міністрів України.

З аналізу викладених норм вбачається, що податковий орган має право звернутися до платника податків із письмовим запитом, за наявності хоча б однієї з підстав визначених пунктом 73.3. статті 73 Податкового кодексу України, з обовязковим направленням платнику податків запиту про надання інформації за підписом керівника (заступника керівника) органу державної податкової служби, та із визначенням переліку інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, та зазначенням підстав для надіслання такого запиту.

Судом встановлено, що Криворізькою північною ОДПІ складено та направлено на адресу ТОВ «НК Газсервіс» запит № 12531/10/04-83-22-01 від 22.07.2014 року «Про надання інформації та її документального підтвердження» (том 1 а.с. 28-29).

Так, згідно змісту зазначеного запиту, податковий орган із посиланням на підпункт 16.1.5 пункт 16.1 статті 16, підпункт 20.1.6 пункту 20.1 статті 20, пункт 73.3 статті 73, пункт 75.1 статті 75, підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, із зазначенням про отриману податкову інформацію щодо виявлення фактів, які свідчать про можливі порушення ТОВ «НК Газсервіс» норм податкового, валютного та іншого законодавства та просить надати протягом десяти робочих днів інформацію та її документальне підтвердження для зясування реальності та повноти відображення у податкових деклараціях результатів операції по господарських відносинах з постачальником ПП «Нафтатранссервіс» за період з 01.02.2014 року по 28.02.2014 року.

У відповідь на запит № 12531/10/04-83-22-01 від 22.07.2014 року позивачем супровідним листом від 28.07.2014 року № 72 позивач надав письмові пояснення щодо господарських взаємовідносин з ПП «Нафтатранссервіс» за період лютий 2014 року, а також надав первинні документи на підтвердження здійснення господарських операцій з контрагентом ПП «Нафтатранссервіс», а саме: виписки банку за 19.03.14 року, 20.03.14 року, 30.04.14 року, 05.05.14 року, 12.05.14 року; оборотно-сальдові відомості по рахунках 361, 631, 281 за лютий, березень, квітень, травень 2014року з ПП «Нафтатранссервіс» та ПП ОСОБА_3, 282 за березень, квітень 2014 року; Договір № Т-01-3101 від 31.01.14 року на відпуск нафтопродуктів та газу по талонам з ПП «Нафтатранссервіс»; специфікація від 22.02.14 року до договору № Т-01-3101 від 31.01.14 року; Договір № 019-14Т від 17.02.14 року з ПП ОСОБА_3; видаткова накладна № 1006 від 22.02.14 року; податкова накладна № 350 від 22.02.14 року; сертифікат № UА1.072.0243079-13 від 30.12.13 року; видаткова накладна № РН-0148 від 20.03.14 року; податкова накладна № 117 від 19.03.14 року; видаткова накладна № РН-0255 від 30.04.14 року; податкова накладна № 204 від 30.04.14 року; Договір № Д-03-0301 від 03.01.13 року поставки нафтопродуктів та газу з ПП «Нафтатранссервіс»; видаткова накладна № 1533 від 18.03.14 року; ТТН № 00261 від 18.03.14 року; податкова накладна № 275 від 18.03.14 року; сертифікат № UА1.145.0015736-13 від 30.01.13 року, НОМЕР_2 від 26.12.13 року; реєстри податкових накладних за лютий, березень та квітень 2014 року; копія листа № 70 від 25.07.14 року до ПП «Нафтатранссервіс»; копія листа від ПП «Нафтатранссервіс» з додатками.

Суд зауважує, що вказаний лист від 28.07.2014 року № 72 із інформацією та її документальним підтвердженням по взаємовідносинам з ПП «Нафтатранссервіс» було надано позивачем у встановлений десятиденний термін, що підтверджено представником відповідача в ході розгляду справи.

30.07.2014 року Криворізькою північною ОДПІ було винесено наказ № 621 «Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «НК Газсервіс» ()», яким наказано провести з 04.08.2014 року тривалістю 5 робочих днів документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «НК Газсервіс» з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо взаємовідносин з контрагентом ПП «Нафтатранссервіс» () за період з 01.02.2014 року по 28.02.2014 року.

Досліджуючи правомірність прийняття вказаного наказу та наявності достатніх підстав для його винесення, суд виходив з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 21.1. статті 21 Податкового Кодексу України передбачено, що посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами, а також не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Згідно підпункту 20.1.4. пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначений статтею 78 Податкового кодексу України, у відповідності до якого такі перевірки можуть проводитися лише за наявності визначених в цій статті обставин.

Згідно пунктів 78.4 та 78.5 вказаної статті про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Як вбачається із оскаржуваного наказу, його прийнято, зокрема, на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Кодексу документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється, зокрема, за наявності такої обставини як за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Документальна виїзна перевірка за вказаною обставиною може бути проведена, по-перше, у разі якщо за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків вимог податкового законодавства, по-друге, платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту, який містить можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства.

Аналізуючи наведені обставини справи, суд приходить до висновку, що Криворізькою північною ОДПІ оскаржуваний наказ було винесено у термін, наданий ТОВ «НК Газсервіс» для надання інформації та її документального підтвердження по господарських відносинах з постачальником ПП «Нафтатранссервіс» за період з 01.02.2014 року по 28.02.2014 року.

Крім того, слід зазначити, що вказаним запитом передбачено, що у випадку ненадання документів або надання документів не в повному обсязі, податковий орган набуває право проведення документальної позапланової виїзної перевірки у відповідності до п.п. 78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України.

Окремо слід зазначити, що оскаржуваний наказ не містить посилань на направлений запит № 12531/10/04-83-22-01 від 22.07.2014 року «Про надання інформації та її документального підтвердження», а також не зазначено про його невиконання.

За викладених обставин справи, враховуючи, що ТОВ «НК Газсервіс» було надано письмові пояснення щодо господарських взаємовідносин з ПП «Нафтатранссервіс», а також первинні документи на підтвердження здійснення господарських операцій з зазначеним контрагентом, податковий орган, відповідно до положень Податкового кодексу України, не набув право на проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «НК Газсервіс», отже наказ Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 30.07.2014 року № 621 «Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «НК Газсервіс» ()» є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно пункту 79.2. статті 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам органу державної податкової служби право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

У відповідності до пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Криворізькою північною ОДПІ на підставі наказу від 30.07.2014 року № 621 30.07.2015 року було винесено повідомлення на перевірку № 60 на проведення з 04.08.2014 року протягом 5 робочих днів документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «НК Газсервіс».

Проте вказане повідомлення на перевірку разом з наказом від 30.07.2014 року № 621 «Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «НК Газсервіс» було направлено на адресу ТОВ «НК Газсервіс» лише 12.08.2014 року, тобто після фактичного проведення перевірки, що підтверджено копією конверту, направленого Криворізькою північною ОДПІ на адресу ТОВ «НК Газсервіс», з відміткою поштового відділення про отримання (том 1 а.с.44).

У період з 04.08.2014 року по 08.08.2014 року на підставі наказу від 30.07.2014 року № 621 та ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, ст.78, ст..79, ст..85, ст..86 Податкового кодексу України Криворізькою північною ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «НК Газсервіс» з питань дотримання вимог податкового законодавства і правильності нарахування та сплати податку на додану вартість при проведенні господарських операцій з ПП «Нафтатранссервіс» за період з 01.02.2014 року по 28.02.2014 року, за результатами якої складено акт від 13.08.2014 року № 110/04-83-22-02/34062908 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «НК Газсервіс» () щодо дотримання вимог податкового законодавства і правильності нарахування та сплати податку на додану вартість під час здійснення фінансово-господарських відносин з контрагентом ПП «Нафтатранссервіс» () за період з 01.02.2014 року по 28.02.2014 року» (том 1 а.с. 45-68).

За викладених обставин, враховуючи протиправність наказу Криворізької північної ОДПІ від 30.07.2014 року № 621 «Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «НК Газсервіс» ()», на підставі якого Криворізької північної ОДПІ було вчинено дії з проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «НК Газсервіс», за результатами якої складено Акт від 13.08.2014 року № 110/04-83-22-02/34062908 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «НК Газсервіс» () щодо дотримання вимог податкового законодавства і правильності нарахування та сплати податку на додану вартість під час здійснення фінансово-господарських відносин з контрагентом ПП «Нафтатранссервіс» () за період з 01.02.2014 року по 28.02.2014 року», суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно, в порушення приписів Податкового кодексу України було вчинено дії щодо проведення перевірки ТОВ «НК Газсервіс» з питань дотримання вимог податкового законодавства і правильності нарахування та сплати податку на додану вартість при проведенні господарських операцій з ПП «Нафтатранссервіс» за період з 01.02.2014 року по 28.02.2014 року.

Згідно висновку Акту від 13.08.2014 року № 110/04-83-22-02/34062908 перевіркою встановлено порушення:

1. п.п.180.1 ст.180, п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «НК Газсервіс» завищено податковий кредит за період лютий 2014 року на суму ПДВ 219965,80 грн.;

2. ТОВ «НК Газсервіс» занижено податок на додану вартість за період лютий 2014 року на суму ПДВ 219965,80 грн.

На підставі акту перевірки від 13.08.2014 року № 110/04-83-22-02/34062908 податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» № НОМЕР_1 від 05.09.2014 року, яким ТОВ «НК Газсервіс» збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 329948,70 грн., у тому числі: 219965,80 грн. за основним платежем та 109982,90 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (том 1 а.с.96).

Не погоджуючись із винесеним податковим повідомленням-рішенням ТОВ «НК Газсервіс» було оскаржено його у адміністративному порядку. Рішенням Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 757/10/04-36-10-08-09 від 27.11.2014 року залишено без змін податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 05.09.2014 року, а скаргу без задоволення. Рішенням Державної фіскальної служби України №3229/6/99-99-1001-01-01-25 від 18.02.2015 року залишено без змін податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 05.09.2014 року, а скаргу платника без задоволення.

Як слідує з акту перевірки від 13.08.2014 року № 110/04-83-22-02/34062908 податковим органом досліджувались взаємовідносини ТОВ «НК Газсервіс» лише з контрагентом-постачальником ПП «Нафтатранссервіс» за лютий 2014 року.

Судом встановлено, що 31.01.2014 року між ПП «Нафтатранссервіс» (продавець) та ТОВ «НК Газсервіс» (покупець) укладено договір постачання нафтопродуктів та газу за талонами № Т-01-3101. За умовами укладеного договору постачальник зобовязується надавати покупцю нафтопродукти та газ в мережі АЗС продавця за талонами. Приймання-передачі талонів оформляється видатковою накладною. Також до даного договору було надано перелік АЗС ПП «Нафтатранссервіс» (том 1 а.с.120-122).

Сторонами складено специфікації від 22.02.2014 року, від 21.02.2014 року на передачу талонів (том 1 а.с. 123-124).

03.01.2013 року між ПП «Нафтатранссервіс» (постачальник) та ТОВ «НК Газсервіс» (покупець) укладено договір постачання нафтопродуктів та газу № Д-03-0301. За умовами укладеного договору постачальник зобовязується поставити нафтопродукти та газ (товар), номенклатура, кількість, ціна та строки постачання якого визначаються в накладних. Поставка товару здійснюється за умовами DAP поставка за місцем призначення, що визначаються в товарно-транспортній накладній. Право власності переходить до покупця з моменту передачі товару. (том 1 а.с. 118-119).

На підставі укладеного договору постачальником виписано на адресу позивача видаткові накладні, які після фактичного отримання товару були підписані ТОВ «НК Газсервіс» (том 1 а.с. 142, 147, 152, 157, 162, 167, 172, 177, 182, 187, 191, 196, 201, 206, 211, 218, 221, 226, 231, 236, 237, 241, 246, том 2 а.с. 1, 6, 11, 16); рахунки на оплату.

Транспортування придбаного товару здійснювалось ПП «Нафтатранссервіс», про що свідчать складені за кожною партією товару товарно-транспорті накладні на відпуск нафтопродуктів, підписані директором ТОВ «НК Газсервіс» ОСОБА_4

Суд зауважує, що згідно пункту 1 Наказу міністерства інфраструктури України від 05.12.2013 року № 983 «Про затвердження Змін до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» положення, яким було визначено поняття «дорожній лист» з тексту Правил виключено, з огляду на що посилання відповідача про необхідність надання дорожнього листа як документу на підтвердження транспортування придбаного товару, судом визнаються необґрунтованими.

Слід зазначити, що навантаження придбаного товару здійснювалось за адресами ПП «Нафтатранссервіс», а саме як встановлено із листа останнього від 20.10.2014 року № 111, у власності ПП «Нафтатранссервіс» наявні: комплекс будівель та споруд (виробнича база), розташований за адресою м. Кривий Ріг, вул. Уборевича, 48а; нафтобаза за адресою с. Лозуватка, Криворізького району, ст. Грековата, яка має окреме залізничне сполучення.

На виконання договірних зобовязань ТОВ «НК Газсервіс» було здійснено розрахунок за отриманий товар, що підтверджено наданими виписками по банківському рахунку позивача.

Придбаний товар (нафтопродукти) за кількістю, які надходили автомобільним транспортом здійснювалось на підставі даних наведених в товарно-транспортних накладних, оформлення операції з приймання-передачі нафтопродуктів здійснювалось шляхом підписання представником вантажоодержувача - ТОВ «НК Газсервіс» товарно-транспортних накладних.

Також придбаний товар було оприбутковано через РРО, що підтверджено Z-звітами, складеними до кожної поставки товару, відображено в Журналі обліку надходження нафтопродуктів.

За фактом виконання договірних зобовязань ПП «Нафтатранссервіс» виписано на адресу позивача відповідні податкові накладні, копії яких залучені до матеріалів справи.

Крім того, позивачем в ході розгляду справи було надано Сертифікати відповідності на товар «Бензин автомобільний підвищеної якості. ДСТУ 4939:2007», Паспорт якості № 13-UA26975/1-С від 06.12.2013 року, Паспорт на мастило ГОСТ 20799-88, НОМЕР_3 на пропан-бутан технічний ГОСТ Р 52087-2003, Сертифікат якості на пропанову фракцію, Паспорти якості на газ вуглеводний скраплений паливний, Паспорт на бензин не етилований АИ-95-К5-Євро, Паспорт якості № 100748 на бензин автомобільний, не етилований А-95 «Premium», Сертифікат якості на дизельне паливо Super Euro Diesel, Сертифікат відповідності на паливо дизельне, Сертифікат № 34/14 якості газу вуглеводного.

В подальшому придбаний товар було реалізовано ТОВ «НК Газсервіс» на адресу ФОП ОСОБА_3, ТОВ «Зеленодольський комбінат», на підставі укладених договорів поставки № 019-14Т від 17.02.2014 року та № 012-14Т від 20.01.2014 року відповідно.

Згідно з підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України (наразі та далі - у редакції Податкового кодексу України станом на час виникнення спірних правовідносин) податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до пункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11статті 201 цього Кодексу.

При цьому, в пункті 187.1 статті 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

На підставі викладеного, суд робить висновок, що у Податковому кодексі України передбачено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме наявність у платника податку - покупця належним чином оформленої податкової накладної або митної декларації.

Із наведеного випливає, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України, а визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є рух товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку та наявність у платника податків виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства та як підтверджує сплату податку на додану вартість у складі ціни товару.

Відповідно до змісту пунктів 201.4 та 201.8 статті 201 ПК України, податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в встановленому порядку.

Згідно з пунктом 184.1 статті 184 ПК України, реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку.

На момент проведення операції з позивачем і виписки податкових накладних ПП «Нафтатранссервіс» було зареєстровано як платник податку на додану вартість, а тому мало повне право виписувати позивачу податкові накладні.

Згідно статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно частини 1 статті 9 зазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачені обов'язкові реквізити первинних документів.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, первинні документи, якими оформлені операції з постачання ПП «Нафтатранссервіс» товару, складені належним чином та відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Вищий адміністративний суд України у листі від 02.06.2012 року звернув увагу адміністративних судів на те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При вирішенні питання щодо реальності господарської операції судам слід перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності. Необхідно також перевірити наявність спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, а також встановити зв'язок між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Відповідачем не надано будь-яких доказів нереальності господарських операцій позивача з огляду на наведені критерії.

З наданих позивачем доказів вбачається, що укладені ТОВ «НК Газсервіс» правочини мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ним.

Натомість, податковим органом не було належним чином досліджено первинну документацію ТОВ «НК Газсервіс», а висновки ґрунтуються лише на отриманій податковій інформаці з автоматизованої інформаційної системи податкового органу ІС «Податковий блок», а саме Акті № 812/04-81-2202/30442560 від 27.06.2014 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Нафтатранссервіс» з питань дотримання податкового законодавства під час здійснення взаємовідносин з ТОВ «ІНВЕСТАНАФТОСЕРВІС» за лютий 2014 року», проте вказані посилання судом не приймаються з огляду на те, що предметом перевірки ПП «Нафтатранссервіс» не були взаємовідносини з ТОВ «НК Газсервіс».

Суд відмічає, що при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні, перш за все, відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

З огляду на підтвердження позивачем первинними документами реальності здійснення, описаних в Акті перевірки, операцій, суд не приймає до уваги посилання податкового органу на наявні відомості із баз даних із зазначенням даних стосовно контрагента позивача, з урахуванням наступного.

Чинним законодавством не передбачено залежності виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання та не встановлює обов'язку для підприємства здійснювати контроль за веденням господарської діяльності та зобов'язань сплати податку до бюджету контрагентами.

З огляду на характер викладеного висновку щодо сумнівності факту здійснення контрагентом позивача визначеної діяльності, що містить ознаки припущень, відсутності відповідних доказів з боку відповідача щодо неможливості виконання умов договорів та у відповідності до ст..62 Конституції України, якою визначено, що судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, дані твердження відповідача судом не приймаються.

В даному випадку дослідженню підлягає реальність господарських операцій та добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Суд звертає увагу на те, що на момент здійснення правовідносин контрагент позивача ПП «Нафтатранссервіс» був зареєстрований як юридична особа.

Також чинним, законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за можливими допущеними порушеннями законодавства інших юридичних осіб, на господарюючих суб'єктів не покладається обов'язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції. Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків.

Крім того, згідно листа Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02.06.2011 року не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюги яких декларувався рухтоварів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Таким чином, порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом, не впливають на права та обов'язки іншого платника податків.

Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов'язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів.

Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавленню платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Також, слід зауважити, що при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні, перш за все, відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Наслідки ж в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, то факт виконання поставки товару входить до предмету доказування у справі. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 31.03.2011 року у справі №К-12509/08.

Цей висновок також підтверджується рішенням Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), Булвес АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), які відповідно до частини 1 статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

На момент складання податкових накладних контрагент позивача був зареєстрований як платник податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а отже мав право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні, до того ж видані податкові накладні, на основі яких сформований податковий кредит, відповідають вимогам, встановленим чинним законодавством.

Суд приходить до однозначного висновку, що позивачем були вчинені всі необхідні дії та досягнуто конкретних результатів, які визначають саме поняття господарської операції. Крім того, позивач не зобов'язаний перевіряти наявність у свого контрагента наміру здійснення господарської діяльності, а також фіктивність створення останнього, оскільки дані питання входять до компетенції інших державних органів. Правочини укладалися з юридичною особою, при наявності всіх необхідних документів, а тому позивач жодним чином не міг і не повинен був передбачити дотримання чи недотримання своїм контрагентом вимог податкового законодавства.

Отже, позивач правомірно включив до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість по вищезазначеним податковим накладним, виписаним ПП «Нафтатранссервіс».

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність вчинених дій та винесеного рішення.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що документи, які були надані для перевірки, відповідають вимогам чинного законодавства, а відтак в повній мірі підтверджують реальність господарських операцій та право позивача на формування податкового кредиту, відсутності належних доказів правомірності прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення від 05.09.2014 року № НОМЕР_1.

За викладених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «НК Газсервіс» щодо визнання протиправним та скасування наказу від 30.07.2014 року № 621 «Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «НК Газсервіс» ()», визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.09.2014 року № НОМЕР_1 підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ТОВ «НК Газсервіс» при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 487,20 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 350 від 03.03.2015 року.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 487,20 грн. - підлягає поверненню.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 17 квітня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 22 квітня 2015 року, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 11, 14, 70, 71, 86, 94, 122, 128, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "НК Газсервіс" до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним наказу від 30.07.2014 р. № 621 "Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ "НК Газсервіс" ()", визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.09.2014 року № НОМЕР_1 - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 30.07.2014 року № 621 Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ НК Газсервіс ().

Визнати протиправними дії Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ НК Газсервіс, за результатами якої складено акт від 13.08.2014 року № 110/04-83-22-02/34062908 Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ НК Газсервіс (код за ) щодо дотримання вимог податкового законодавства і правильності нарахування та сплати податку на додану вартість під час здійснення фінансово-господарських відносин з контрагентом ПП Нафтотранссервіс () за період з 01.02.2014 по 28.02.2014 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 05.09.2014 року, прийняте Криворізькою північною обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, яким ТОВ НК Газсервіс збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 329948,70 грн., у тому числі: 219965,80 грн. за основним платежем та 109982,90 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю підприємства НК Газсервіс (; індекс 50037, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Конституційна, будинок 7-В) судові витрати повязані зі сплатою судового збору у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок).

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 22 квітня 2015 року.

Суддя ОСОБА_5