Справа № 826/8084/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 липня 2015 року № 826/8084/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДержавної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.12.2014 р. № ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просить:

1. Визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві від 23.12.2014 р. № .

2. Визнати протиправним та скасувати повністю рішення Головного управління ДФС України у м. Києві про результати розгляду первинної скарги № 669/П/26-15-10-08-16 від 11.03.2015 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки від 27.11.2014 р. № 6996/26-56-17-01-05/НОМЕР_2 та рішення Головного управління ДФС України у м. Києві про результати розгляду первинної скарги № 669/П/26-15-10-08-16 від 11.03.2015 р. щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства винесено податкове повідомлення-рішення від 23.12.2014 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання на загальну суму 297 821,25 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що позивачем було здійснено продаж частки в статутному капіталі ТОВ «Рейтингове агентство «Експерт-Рейтинг» та цінних паперів ВАТ «Київпропангаз» в сумі витрат, здійснених на їх придбання, а, отже, об'єкт оподаткування податком з доходів фізичних осіб відсутній.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив та просив суд відмовити в їх задоволенні з огляду на те, що позивачем було отримано дохід з джерел за межами України, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив та просив суд відмовити в їх задоволенні, оскільки вважає, що відповідач 2, приймаючи рішення від 11.03.2015 р. № 669/П/26-15-10-08-16 про залишення скарги без розгляду діяв у межах та у спосіб, передбачений законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 08.06.2015 р. сторони заявили клопотання про подальший розгляд справи за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Державною податковою інспекцією у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків фізичною особою ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р.

Перевіркою встановлено порушення ОСОБА_1 пп. 164.2.9 п. 164.2 ст. 164 та п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся на загальну суму 232 657,00 грн.

За результатами перевірки складено акт від 27.11.2014 р. № 6996/26-56-17-01-05/НОМЕР_2 та винесено податкове повідомлення-рішення від 23.12.2014 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 290 821,25 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 232 657,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 58 164,25 грн.

За результатами первинного адміністративного оскарження, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято рішення від 11.03.2015 р. № 669/П/26-15-10-08-16, яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на 3 154,35 грн. (основний платіж - 2 523,48 грн., штрафні (фінансові) санкції - 630,87 грн.), а скаргу ОСОБА_1, а податкове повідомлення-рішення від 23.12.2014 р. № залишено без змін.

За результатами повторного адміністративного оскарження, податкове повідомлення-рішення від 23.12.2014 р. № (з урахуванням рішення ГУ ДФС у м. Києві від 11.03.2015 р. № 669/П/26-15-10-08-16) та рішення ГУ ДФС у м. Києві від 11.03.2015 р. № 669/П/26-15-10-08-16 про результати розгляду первинної скарги залишено без змін, а повторну скаргу ОСОБА_1- без задоволення.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

За визначенням п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Згідно пп. 163.1.2 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є:

загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід;

доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання);

іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до пп. 14.1.55 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України дохід, отриманий з джерел за межами України, - будь-який дохід, отриманий резидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності за межами митної території України, включаючи проценти, дивіденди, роялті та будь-які інші види пасивних доходів, спадщину, подарунки, виграші, призи, доходи від виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими та трудовими договорами, від надання резидентам в оренду (користування) майна, розташованого за межами України, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих за межами України портів, доходи від продажу майна, розташованого за межами України, дохід від відчуження інвестиційних активів, у тому числі корпоративних прав, цінних паперів тощо; інші доходи від будь-яких видів діяльності за межами митної території України або територій, непідконтрольних контролюючим органам.

Відповідно до пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України;

б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів;

в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів;

г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України;

ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України;

д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо);

е) спадщини, подарунків, виграшів, призів;

є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору;

ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Аналіз вищенаведених правових норм свідчить про те, що дохід, отриманий резидентом від продажу корпоративних прав на території України є доходом з джерелом його походження з України, а тому оподаткування операцій з продажу корпоративних прав українських емітентів повинно регулюватися положеннями п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 170.2.1 п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік.

Інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами) (пп. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 цього Кодексу).

Відповідно до пп. 170.2.6 п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Згідно з п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті мінімальна заробітна плата).

При цьому сума доходу від продажу інвестиційних активів не перевищує суму, визначену в абз. 1 пп. 169.4.1 п. 169 ст. 169 Податкового кодексу України (1147 грн. у 2013 році), то такий дохід не підлягає оподаткуванню та не включається до загального річного оподатковуваного доходу (пп. 170.2.8 п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України).

Таким чином, оцінюючі спірні правовідносини, суд має встановити, чи є дохід отриманий платником податків від продажу корпоративних прав доходом з джерелом його походження з України, а також встановити, чи виникає у зв'язку із цими правовідносинами у платника податків об'єкт оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Позивачем подано до ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві податкову декларацію про майновий стан та доходи, зокрема, із розрахунком податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих від операцій з інвестиційними активами до ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, в якому відображено купівлю-продаж акцій простих іменних ВАТ «Київпропангаз» на суму 134 764,00 грн. та дохід від продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Рейтингове агентство «Експерт-Рейтинг» на загальну суму 1 250 000,00 грн., без урахування витрат на придбання вищезазначених активів.

Як вбачаться з матеріалів справи, позивачем, який є резидентом, було продано частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейтингове Агентство «Експерт-Рейтинг» на користь Компанії «Торіум Лімітед» (юридична особа, створена та діє на підставі законодавства Кіпру) за суму 1 250 000,00 грн.

Зважаючи на викладене вище, відповідачем зроблено висновок, що вказаний дохід це є іноземний дохід, відповідно останній має оподатковуватися відповідно до п. 170.11 ст. 170 Податкового кодексу України.

Проте, суд не може погодитися з такими висновками відповідача з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримав дохід з відчуження корпоративних прав ТОВ «Рейтингове агентство «Експерт-Рейтинг» на території України.

ТОВ «Рейтингове агентство «Експерт-Рейтинг» зареєстроване Шевченківською РДА в м. Києві 11.01.2007 р., знаходиться за адресою: 04073, м. Київ, пров. Куренівський, буд. 15 та здійснює свою діяльність на території України.

Згідно касового ордеру та довідки про формування статутного фонду вбачається, що ОСОБА_1 зробив внесок до статутного фонду ТОВ «Рейтингове агентство «Експерт-Рейтинг» в сумі 2 500 000,00 грн., що становить 100 % статутного капіталу вказаного товариства.

Отже, дохід отриманий позивачем від відчуження корпоративних прав ТОВ «Рейтингове агентство «Експерт-Рейтинг» слід вважати доходом отриманим з джерелом його походження з України, оскільки він отриманий він діяльності платника на території України.

Як встановлено судом, продаж частки в статутному капіталі ТОВ «Рейтингове агентство «Експерт-Рейтинг» номінальною вартістю 1 250 000,00 грн., що становить 50 % статутного капіталу товариства, здійснено позивачем за вартістю, що відповідає частці розміру внеску, що був здійснений позивачем при формуванні статутного капіталу.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що об'єкту оподаткування податком на доходи не виникло, оскільки сума отриманого доходу дорівнювала сумі понесених витрат.

Щодо нарахування грошових зобов'язань від операцій з продажу цінних паперів ВАТ «Київпропангаз», суд зазначає наступне.

Згідно договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ61/13/1 від 01.10.2013 р. ОСОБА_1 є власником простих іменних акцій ПАТ «Київпропангаз» в загальній кількості 9 626,00 грн. Загальна вартість цінних паперів складає 134 764,00 грн.

Між громадянкою України - ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 було укладено договір № Б-111/10/11 купівлі-продажу цінних паперів від 13.10.2011 р., відповідно до умов якого прості іменні акції ВАТ «Київпропангаз» у кількості 9 626,00 шт. було передано позивачем у власність ОСОБА_2 Загальна вартість пакету склала 134 764,00 грн., без ПДВ.

На підтвердження передачі цінних паперів сторонами підписано акт приймання-передачі цінних паперів від 13.10.2011 р. Про перехід права власності свідчить наявна в матеріалах справи виписка по цінним паперам.

Розрахунки між сторонами здійснювались в готівковій формі, про що свідчить розписка на суму 134 764,00 грн., написана ОСОБА_2

Отже, розписка про отримання грошових коштів на суму 134 764,00 грн. від 13.10.2011 р., договір купівлі-продажу цінних паперів № Б-111/10/11 від 13.10.2011 р., Виписка по операціям з цінними паперами за період з 13.10.2011 р. по 13.10.2011 р. є підтвердженням як переходу права власності на цінні папери у кількості 9 626,00 грн. до ОСОБА_2 так і їх оплати у сумі 134 764,00 грн.

Суд звертає увагу на той факт, що чинним законодавством не заборонено здійснення розрахунків між фізичними особами у готівковій формі, а тому посилання відповідачів на Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 р. № 22; Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 5 квітня 2001 року N 2346-III; Положення про ведення касових операцій у національній валюті України від 15.12.2004 р. № 637, суд вважає необґрунтованими, оскільки останні не містять обов'язкових для виконання приписів щодо готівкових розрахунків між фізичними особами.

Крім того, суд вважає, що дохід отриманий позивачем від відчуження цінних паперів ВАТ «Київпропангаз» слід вважати доходом отриманим з джерелом його походження з України, оскільки він отриманий від діяльності платника на території України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки розрахунки за цінні папери ВАТ «Київпропангаз» було здійснено за вартістю, яка дорівнює розміру витрат на їх придбання, відповідно у позивача не виникло об'єкту оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Виходячи з системного аналізу фактичних обставин справи та норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що збільшення ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів позивачу грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 235 180,48 грн. є протиправним.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України визначено, у разі, якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу сплачує штрафні санкції.

Оскільки, суд визнав неправомірним нарахування позивачу сум з податку на доходи фізичних осіб, то нарахування штрафних санкцій є також неправомірним.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку, що висновки відповідачів не зайшли свого відображення у матеріалах справи, а тому суд визнає позовні вимоги обґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення від 23.12.2014 р. № 1 та рішення прийняте за результатами розгляду скарги № 669/П/26-15-10-08-16 від 11.03.2015 р. протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 69- 71, 94, 158-165, 167, 254 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві від 23.12.2014 р. № .

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС України у м. Києві про результати розгляду первинної скарги № 669/П/26-15-10-08-16 від 11.03.2015 р.

4. Судові витрати в сумі 588,00 грн. присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук