Справа № 808/4148/14
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2015 рокусправа № 808/4148/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Сафронової С.В. Поплавського В.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ВАТ «Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь» звернулося до суду з вищевказаним позовом в якому просило протиправним та скасування податкові повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 12.06.2014 року та НОМЕР_2 від 14.07.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на безпідставність висновків податкового органу щодо не встановлення факту реальності господарських операцій з контрагентом ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», враховуючи той факт що податковим органом не було взято до уваги наявність усіх первинних документів що підтверджують реальність вказаних операцій.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2014 року позов задоволено

Не погодившись з прийнятим рішенням СДПІ з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила постанову суду скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ВАТ «Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь» просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін постанову суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник податкового органу підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, представники ВАТ «Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь» просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що податковим органом з 24 квітня 2014 року по 19 травня2014 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту, у сумі 123 159 236 грн. та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за лютий 2014 року у сумі 132 383 166 грн., відображених у податковій декларації з ПДВ, поданій за відповідний звітний (податковий) період (вх.№ від 19 березня 2014 року) та уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок (вх.№ від 23 квітня 2014 року).

За результатами перевірки відповідачем 29 травня 2014 року складено Акт №180/28-04-46-20/00191230, яким встановлено що на порушення підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, пункту 198.1, пункту 198.3, статті 198, пункту 200.1, пункту 200.3 статті 200 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, розділу І «Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних», затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 25 листопада 2013 року №708, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 грудня 2013 року за №2118/24650, ВАТ «Запоріжсталь» завищено суму податкового кредиту та відємного значення за лютий 2014 року на загальну суму ПДВ 923 022 грн.

Перевіркою правомірності визначення податкових зобовязань та податкового кредиту, розрахунків з бюджетом та показників, відображених у декларації та уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2014 року встановлено, що на порушення підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, пункту 198.1, пункту 198.3, статті 198, пункту 200.1, пункту 200.3 статті 200 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, розділу І «Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних», затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 25 листопада 2013 року №708, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 грудня 2013 року за №2118/24650, ВАТ «Запоріжсталь» до податкового кредиту лютого 2014 року включено операції постачання палива дизельного від ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» на загальну суму ПДВ 923021,60 грн., по яким не підтверджується постачання. У Акті перевірки №180/28-04-46-20/00191230 також зазначено, що ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» не має власного імпорту, а також постачальників-імпортерів, що свідчить про обрив ланцюга постачання товарів від імпортера до кінцевого споживача та не дає змогу встановити фактичне походження товару. У акті вказано, що постачальником реалізованої продукції є ТОВ «Юрай». Господарські операції за період з 01 лютого 2014 року по 28 лютого 2014 року щодо продажу продукції ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» на адресу ВАТ «Запоріжсталь» на загальну суму 5 538 129,60 грн., в т.ч. ПДВ 923 021,60 грн. фактично не відбувались. Крім того зазначено, що ВАТ «Запоріжсталь» не надано підтверджуючих документів, а саме: транспортні, супровідні та пакувальні документи, документи які засвідчують транспортування, зберігання дизельного палива. В Акті перевірки №180/28-04-46-20/00191230 зазначено, що ВАТ «Запоріжсталь» здійснює закупівлю товару через низку посередників з метою мінімізації податкових зобовязань та незаконного формування податкового кредиту, операція не обумовлена розумним змістом.

На підставі вказаного акту перевірки податковим органом 12 червня 2014 року винесено податкове повідомлення рішення №, яким зменшено розмір відємного значення з податку на додану вартість за лютий 2014 року на 923 022,00 грн.

Крім того податковим органом в період з 02 червня 2014 року по 23 червня 2014 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту, у сумі 138 148 896 грн. та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за березень 2014 року у сумі 158 516 494 грн., відображених у податковій декларації з ПДВ, поданій за відповідний звітний (податковий) період (вх.№ від 22 квітня 2014 року).

За результатами перевірки відповідачем 01 липня 2014 року складено Акт №221/28-04-46-20/00191230, яким встановлено, що на порушення підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, пункту 198.6 ст.198, пункту 200.1, пункту 200.3, пункту 200.4 статті 200, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, розділу І «Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних», затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 25 листопада 2013 року №708, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 грудня 2013 року за №2118/24650, ВАТ «Запоріжсталь» завищено суму бюджетного відшкодування за березень 2014 року на загальну суму ПДВ 923 022 грн.

Зазначено, що вказане порушення виникло за рахунок відємного значення, що декларувалось в період лютий 2014 року по взаємовідносинах з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020».

На підставі вказаного акту перевірки податковим органом 14 липня 2014 року винесено податкове повідомлення - рішення №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за березень 2014 року у розмірі 923 022,00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 461 511,00 грн.

Так у перевіряємий період позивач мав довговірні відносини з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» (), оформлені Договором №20/2013/783 від 04 березня 2013 року, за умовами якого ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» (постачальник) зобовязується передати, а ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (покумець) прийняти та оплатити матеріали на умовах, обумовлених цим договором (том справи 2). У цьому договорі зазначено, що кількість, номенклатура матеріалів зазначені в Специфікаціях до цього договору та є його невідємною частиною.

На підтвердження виконання вищевказаного договору позивачем надані специфікації, приходні ордери, податкові та видаткові накладні, залізничні накладні, акти приймання передачі вагоно-цистерн з нафтопродуктами для охорони та супроводження, акти приймання нафти та нафтопродуктів, сертифікат відповідності, паспорт, довіреності, акт списання матеріальних цінностей, журнал-ордер.

Відповідно до ст.185, ст. 188-189, ст.198, 201 ПК України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів, місце надання яких знаходиться на митній території України; поставка товарів (робіт, послуг) здійснюється за договірними (контрактними) цінами з додатковим нарахуванням податку на додану вартість; платник податків зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, яка є підставою для віднесення вказаної в ній суми податку на додану вартість до податкового кредиту Покупця.

Підпунктом 198.3 ст.198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 даного кодексу, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит відповідно до п. 198.2 ст.198 ПКУ вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.201.6 ст.201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

У відповідності до приписів п.201.1, п.201.4., п.201.10, ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний виписати податкову накладну у двох екземплярах та надати покупцю податкову накладну, що має містити визначені за законом певні реквізити, у т. ч. ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні.

Відповідно до п.п. 198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що наявність у позивача, податкових та видаткових накладних, по господарським операціями, що перевірялися, а також відповідних розрахункових документів, дані яких враховані та відображені у бухгалтерському та податковому обліку позивача повністю підтверджують законність нарахування ВАТ «Запоріжсталь» відповідних сум прибутку, валових витрат, нарахування податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, а також підтверджують факт здійснення господарських операцій позивача з придбання у ТОВ ГАЗУКРАЇНА-2020» товарів на підставі яких відповідні суми ПДВ у складі вартості придбаних послуг були включені до податкового кредиту.

Відповідно до п.200.1-200.4 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті і перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом, а при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг, а залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Таким чином, як випливає з вищенаведеного, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі в разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування.

Отже, податкові органи не можуть нараховувати податок на додану вартість та накладати штрафні санкції на покупця при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для такого нарахування та накладання штрафних санкцій.

Висновками перевірки та судом першої інстанції не встановлено жодного фактичного порушення позивачем вимог наведених норм законодавства, яке б позбавляло позивача права на формування податкового кредиту, відємного значення ПДВ та на подальше отримання бюджетного відшкодування.

Реальність господарських операцій по вказаному у перевірці контрагенту підтверджується специфікаціями до договору, приходними ордерами, податковими та видаткові накладними, залізничними накладними, актами приймання передачі вагоно-цистерн з нафтопродуктами для охорони та супроводження, актами приймання нафти та нафтопродуктів, сертифікатом відповідності, паспортом, довіреностями, актом списання матеріальних цінностей, журналом-ордером.

Первинні бухгалтерські документи свідчать про фактичне отримання позивачем послуг, що відображено в бухгалтерському обліку та інших документах, які були надані позивачем до податкового органу до проведення перевірки.

Зазначені первинні бухгалтерські документи відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій щодо відсутності підстав нарахування податкових зобовязань через недекларування відповідних сум податкових зобов'язань контрагентом позивача, оскільки зазначені доводи суперечать практиці Європейського суду з прав людини. Так, відповідно в п. 57 Рішення Європейського суду з прав людини по справі «Булвес» АД проти Болгарії від 22 січня 2009 року судом було зазначено, що оскільки компанія-заявник у повному обсязі та вчасно виконала обов'язки з дотримання встановлених Державою-членом Конвенції норм стосовно ПДВ та не мала засобів для забезпечення виконання податкових зобов'язань постачальником і не знала про невиконання останнім своїх обов'язків, вона могла правомірно очікувати отримання вигоди від застосування одного із основних правил системи оподаткування ПДВ, а саме від визнання права на податковий кредит щодо суми ПДВ, яка була сплачена постачальнику. Більше того, лише після подачі декларації із віднесенням відповідних сум до складу податкового кредиту та проведення податковими органами зустрічної перевірки постачальника могло бути встановлено, чи виконав постачальник свій обов'язок подання звітності з ПДВ у повному обсязі. Відповідачем не доведено обізнаності позивача щодо недобросовісного декларування своїх зобов'язань його контрагентами.

Отже, позивач не може нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань. Такі вимоги, відповідно до зазначеного рішення Європейського суду з прав людини є надмірним тягарем для платника податку, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

Згідно висновків акту перевірки правочини, вчинені позивачем, відповідач кваліфікує як такі, що не направлені на реальне настання правових наслідків, а отже визнає їх нікчемними. Проте, за приписами ст. 234 ЦК України правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, є фіктивним. Фіктивний правочин визнається недійсним судом. Між тим, відповідач не наведено посилань на судові рішення щодо недійсності вчинених позивачем правочинів як фіктивних або інших доказів щодо фіктивності здійснюваної позивачем діяльності. Таким чином, відповідач невірно застосовує норми чинного законодавства України в частині кваліфікації вчинених позивачем правочинів.

Посилання податкового органу на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.04.15 р. в обґрунтування нечинності правочину не спростовує реальності спірних операцій, оскільки фінансово-господарські операції між позивачем та ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» у цій кримінальній справі не досліджувалась.

Беручи до уваги викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо підтвердження неправомірності дій податкового органу щодо прийняття ним податкових повідомлень-рішень.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті рішення судом першої інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала складена 10 липня 2015 року.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський