Справа № 809/1172/15
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2015 р. Справа № 809/1172/15

м. Івано-Франківськ

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Боршовського Т.І.

за участю секретаря судового засідання Ферштей А.М.

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідачів ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до Управління внутрішніх справ МВС України в Івано-Франківській області

до начальника Управління внутрішніх справ МВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_5

до ОСОБА_1 міського відділу МВС України в Івано-Франківській області

про визнання незаконним та скасування пунктів 2, 4 наказу № 1109 від 22.08.2014 року, про зобовязання до поновлення на посаді та про стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 15000 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2015 року ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління внутрішніх справ МВС України в Івано-Франківській області, начальника Управління внутрішніх справ МВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_5, ОСОБА_1 міського відділу МВС України в Івано-Франківській області про визнання незаконним та скасування пунктів 2, 4 наказу № 1109 від 22.08.2014 року, про зобовязання до поновлення на посаді та про стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 15000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами перевірки повноти та достовірності ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України, виявлено порушення, на підставі яких, наказом начальника ОСОБА_1 УМВС від 14.08.2014 року №637 позивача попереджено про неповну посадову відповідність. Проте наказом начальника УМВС України в Івано-Франківській області №1109 від 22.08.2014 року вищевказане дисциплінарне стягнення скасоване «за мякістю» та застосовано без жодного обгрунтування більш важке дисциплінарне стягнення - звільнення з посади, що є порушенням Конституції України, Закону України «Про міліцію», Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» та посадової інструкції позивача..

Позивач та представник позивача позов підтримали в повному обсязі, позов просили задовольнити повністю.

Представник відповідачів проти позову заперечив з підстав наведених в письмовому запереченні та додаткових поясненнях. Просив в задоволення позову відмовити повністю.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідачів, оцінивши зібрані в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, судом встановлено таке.

26.06.1997 року ОСОБА_2 (дівоче прізвище Яковина) ОСОБА_6 склала присягу та вступила на службу до органів внутрішніх справ (а.с.188). Відповідно до відомостей послужного списку (а.с.163), позивач з 11.03.2013 року займала посаду старшого інспектора-чергового чергової частини ОСОБА_1 відділу УМВС України в Івано-Франківській області.

Судом встановлено, що з 14-15.07.2014 працівниками Головного штабу МВС України проводилась перевірка обліково-реєстраційної дисципліни у ОСОБА_1 УМВС України в Івано-Франківській області.

На основі проведеної перевірки начальником Головного штабу МВС України складена доповідна записка про результати проведення перевірки стану обліково-реєстраційної дисципліни в окремих ГУМВС, УМС від 01.08.2014 (а.с.155-156), якою зафіксовані порушення обліково-реєстраційної дисципліни у ОСОБА_1 УМВС в Івано-Франківській області.

На підставі виявлених недоліків ОСОБА_1 відділом міліції УМВС України в Івано-Франківській області винесено наказ № 636 від 14.08.2014 про призначення службового розслідування (а.с.178).

14.08.2014 за результатами проведення службового розслідування складено висновок, яким підтверджено відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування. Зокрема, виявлено 10 фактів не реєстрації працівниками чергової частини міськвідділу в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень громадян, які надходять телефоном із ознаками кримінальних правопорушень, при цьому, в 9 випадках такі порушення допущені старшим інспектор чергової частини штабу ОСОБА_1 майора міліції ОСОБА_2, та в 1 випадку оперуповноваженим СКМСД ОСОБА_1 лейтенантом міліції ОСОБА_7 (а.с.183).

Цього ж дня начальником ОСОБА_1 міського відділу УМВС України в Івано-Франківській області винесено наказ № 637, яким за вищевказані порушення позивачу оголошено неповну посадову відповідність (а.с. 22).

Проте комісією УМВС України в Івано-Франківській області проведено службове розслідування за результатами розгляду матеріалів службового розслідування, проведеного за фактами, викладеними у доповідній записці ГШ МВС від 01.08.2014, та оформлено висновок від 22.08.2014. Згідно вказаного висновку, комісія УМВС України в Івано-Франківській області не погодилася з наказом ОСОБА_1 від 14.08.2014 року № 637 в частині покарання ОСОБА_2, та дійшла висновку за порушення вимог Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», наказу МВС України «Про затвердження Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події та положень про комісії», що виразилося у не реєстрації вказаними працівниками чергової частини міськвідділу заяв і повідомлень громадян, які надходять телефоном із ознаками кримінальних правопорушень, старшого інспектора чергової частини штабу ОСОБА_1 майора міліції ОСОБА_2 звільнити з посади.

На підставі вищевказаного висновку, начальником УМВС України в Івано-Франківській області прийнято наказ № 1109 від 22.08.2014 про порушення обліково-реєстраційної дисципліни працівниками УМВС та покарання винних. Так згідно пунктів 2 та 4 цього наказу скасовано за мякістю наказ ОСОБА_1 від 14.08.2014 року № 637 в частині щодо покарання ОСОБА_2, та за порушення вимог Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», наказу МВС України «Про затвердження Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події та положень про комісії», що виразилося у не реєстрації працівниками чергової частини міськвідділу заяв і повідомлень громадян, які надходять телефоном із ознаками кримінальних правопорушень, старшого інспектора чергової частини штабу ОСОБА_1 майора міліції ОСОБА_2 звільнено з посади.

Як пояснив в судовому засіданні заступник начальника з кадрів ОСОБА_1 ОСОБА_8, який був допитаний судом як свідок, він особисто довів до відома ОСОБА_2, під час її перебування у наряді 27.08.2014 року, зміст наказу про її звільнення з посади № 1109 від 22.08.2014. Однак, як зазначив свідок, вказані дії було вчинено ним усно, витяг з вказаного наказу не було вручено під розписку позивачу. Допитана як свідок в судовому засіданні позивач повністю заперечила покази ОСОБА_8 Судом було запропоновано відповідачам надати суду докази ознайомлення позивача з вищевказаним наказом під розписку чи його оголошення по особовому складі, однак таких доказів подано не було. Судом таких доказів не виявлено при дослідження оригіналів матеріалів особової справи позивача та матеріалів службового розслідування. В подальшому позивач перебувала на листках тимчасової непрацездатності, що підтверджується їхніми копіями та копіями виписок з історії хвороби (а.с.37-39,69-73,76-77,139-143). За таких обставин, з огляду на те, що в суду відсутні докази доведення до відома позивача змісту оскаржуваного наказу, за наявності письмового доказу отримання позивачем копії наказу № 1109 від 22.08.2014 лише на запит адвоката згідно супровідного листа відповідача-1 від 04.02.2015 року № 4/489, судом з метою забезпечення права позивача на допуск до правосуддя, не взято до уваги твердження представника відповідачів про пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом, та зроблено висновок про його дотримання згідно ч. 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, ч. 1 ст. 21 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, а тому клопотання від 02.06.2014 року залишено без задоволення.

При вирішенні даної адміністративної справи до спірних правовідносин слід застосовувати норми Закону України «Про міліцію», Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (надалі Дисциплінарний статут), Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події затвердженої Наказом МВС України 19.11.2012 № 1050 (надалі Інструкція №1050), Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України затвердженої Наказом МВС України 12.03.2013 № 230 (надалі Інструкція №230), Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114 (надалі Положення №114) та положення посадової інструкції старшого інспектора чергової частини МВ УМВС, посадової інструкції помічника начальника відділу оперативного чергування чергової частини МВ УМВС.

Відповідно до приписів частини 3 статті 20 Закону України «Про міліцію», працівник міліції при виконанні покладених на нього обов'язків керується тільки законом, діє в його межах і підпорядковується своїм безпосередньому і прямому начальникам.

Порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України на виконання частини 1 статті 18 Закону України «Про міліцію» (надалі Положення).

Пунктом 23 Положення передбачено, що особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.

Відповідно до підпункту «д» пункту 45 Положення, переміщення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу з вищих посад на нижчі провадиться, зокрема, у порядку дисциплінарного стягнення відповідно до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ або за клопотанням товариського суду честі середнього і старшого начальницького складу.

Частиною 1 статті 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно з статтею 2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до частини 4 статті 4 Дисциплінарного статуту, право скасувати наказ про дисциплінарне стягнення надано безпосередньо начальнику, який прийняв наказ, або старшому прямому начальнику.

Частиною 1 статті 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Приписами частини 1 статті 7 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Частиною 6 статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що старший прямий начальник має право протягом одного місяця з дня оголошення особі рядового або начальницького складу наказу про накладення дисциплінарного стягнення посилити, а протягом року - пом'якшити чи скасувати дисциплінарне стягнення, накладене підлеглим йому начальником, якщо встановлено, що воно не відповідає тяжкості вчиненого проступку.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Пунктом 2.1 розділу ІІ Інструкції № 230, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, повязані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Відповідно до підпункту 2.2.1 пункту 2.2 розділу ІІ Інструкції №230, службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі, зокрема, невиконання або неналежного виконання особами РНС під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю.

Згідно з пунктом 2.5 розділу ІІ Інструкції №230, підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Пунктом 6.3 розділу VI Інструкції №230 передбачені права особи рядового начальницького складу, стосовно якої проводиться службове розслідування, а саме: отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування; брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування; висловлювати письмові зауваження щодо обєктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка (і) його проводить (ять); відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України; оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Інструкція № 1050 встановлює порядок ведення єдиного обліку органами і підрозділами внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, а також порядок здійснення контролю за його дотриманням.

Відповідно до пункту 2.1 розділу ІІ Інструкції № 1050, прийняття заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, незалежно від місця і часу їх учинення, повноти отриманих даних, особистості заявника, здійснюється цілодобово негайно тим органом внутрішніх справ, до якого надійшла заява чи повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, або самостійне виявлення слідчим або іншою службовою особою органу внутрішніх справ з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Такі дії проводяться уповноваженими працівниками чергових частин, а саме: головним інспектором - черговим, старшим інспектором - черговим з особливих доручень, старшим інспектором - черговим чергової частини МВС України, старшим інспектором - черговим, інспектором черговим, помічником чергового чергової частини Головного управління боротьби з організованою злочинністю МВС України (далі - ГУБОЗ МВС України), помічником начальника чергової частини (відділу) - оперативним черговим, старшим інспектором - черговим, інспектором - черговим чергової частини ГУМВС, УМВС, інспектором - черговим, помічником чергового чергової частини Управління боротьби з організованою злочинністю (далі - УБОЗ), помічником начальника чергової частини - оперативним черговим, старшим інспектором - черговим, інспектором - черговим, помічником оперативного чергового чергової частини районних, районних у містах, міських управлінь (відділів), лінійних управлінь (відділів) внутрішніх справ, працівниками інших структурних підрозділів, призначеними підмінними черговими в установленому порядку, та оператором телефонної лінії 102 або іншою службовою особою. При особистому зверненні заявника до органу внутрішніх справ, який обслуговує обласні центри та інші міста з територіальним поділом, із заявою чи повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення та інші події цілодобово оформляються протоколи усних заяв оперативним черговим або іншою службовою особою в кімнаті для приймання громадян і відразу реєструються в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, форма якого наведена у додатку 2 до цієї Інструкції (далі - журнал ЄО). Форма журналу ЄО є єдиною для всіх органів внутрішніх справ України. Повідомлення про кримінальні правопорушення та інші події, отримані оператором телефонної лінії «102», вносяться до окремого робочого зошита, в якому зазначаються відомості про дату та час надходження повідомлення, хто повідомив (П.І.Б., місце проживання/місцезнаходження, телефон), короткий зміст заяви. Уся отримана інформація про кримінальні правопорушення та інші події після її внесення до робочого зошита відразу передається до відповідних районних, районних у містах, міських управлінь (відділів), лінійних управлінь (відділів) (далі - органи внутрішніх справ) для реагування, про що робиться відмітка у робочому зошиті (кому передано повідомлення, номер реєстрації в журналі ЄО органу внутрішніх справ).

Згідно з пунктом 2.3 Інструкції № 1050, інформацію, яка надійшла до чергової частини органу внутрішніх справ про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію на території обслуговування іншого органу внутрішніх справ, оперативний черговий відразу реєструє в журналі ЄО та невідкладно інформує про це той орган, на території оперативного обслуговування якого мала місце така подія. Матеріали з ознаками вчинення кримінального правопорушення заборонено передавати без реєстрації в журналі ЄО та Єдиному реєстрі досудового розслідування до іншого органу внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 3.1 Інструкції №1050, заяви і повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події реєструються цілодобово в черговій частині органу внутрішніх справ уповноваженими працівниками чергових частин МВС України, ГУБОЗ МВС України, ГУМВС, УМВС, УБОЗ, органів внутрішніх справ відразу після їх надходження та вносяться до журналу ЄО та інтегрованої інформаційно-пошукової системи органів внутрішніх справ, до якої також відразу вносяться усі відомості з журналу ЄО.

Згідно з пунктом 3.14 розділу ІІІ Інструкції №1050, приховуваними від єдиного обліку вважаються заяви і повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, які були відомі працівнику органу внутрішніх справ, та відомості про них, які на час виявлення не внесені до журналу ЄО, та не отримали відповідного реєстраційного номера.

Підпунктом 4.2.2 пункту 4.2 розділу IV Інструкції №1050 встановлено, що у разі виявлення фактів порушення порядку прийняття та невнесення до журналу ЄО заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події проводити службове розслідування.

Відповідно до пункту 2 посадових інструкцій помічників начальника відділу оперативного чергового чергової частини МВ УМВС майора міліції ОСОБА_9, капітана міліції ОСОБА_10, майора міліції ОСОБА_11, капітана міліції ОСОБА_12 (а.с.167-174), здійснює приймання, реєстрацію заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, отримані по спецлінії 102 та під час особистого звернення громадян, організовує негайне реагування на повідомлення згідно вимог наказу МВС України №1050-12р. По тяжких та резонансних кримінальних правопорушеннях організовує виїзд керівництва МВ та слідчо-оперативної групи МВ, вживає невідкладних заходів по розкриттю кримінальних правопорушень по «гарячих» слідах, у відповідності вимог наказу МВС України №940-2012 р. готує та направляє інформацію в чергову частину УМВС України.

Пунктом 2 посадової інструкції старшого інспектора чергової частини чергової частини МВ УМВС майора міліції ОСОБА_2 (а.с.68) передбачено, що при відсутності помічника начальника відділу оперативного чергового чергової частини МВ УМВС виконує його обовязки. Після його повернення доповідає про зміни в оперативній обстановці за час його відсутності, про вказівки, що поступили від керівництва МВ та прийняті заходи по їх виконанню. При цьому, згідно п. 1 посадової інструкції, позивач зобовязана при виконанні своїх функціональних обовязків керуватися як законами України, так і нормативними актами МВС України.

З огляду на вказані вимоги Інструкції №1050, посадової інструкції, суд дійшов висновку про те, що в коло посадових обовязків позивача входило й питання щодо приймання, реєстрацію заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, отримані по спецлінії 102 та під час особистого звернення громадян, організації негайного реагування на повідомлення згідно вимог Інструкції №1050.

При цьому, згідно висновку службового розслідування, за результатами розгляду доповідної записки Головного Штабу МВС від 01.08.2014 року, з чим й погоджується суд, позивач допустила порушення вимог п.п. 2.1, 2.3, 3.1 Інструкції №1050, посадової інструкції, що полягали у не реєстрації 9 заяв і повідомлень громадян до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події. В судовому засіданні позивач не заперечувала факт не реєстрації нею вказаних у висновку службового розслідування, наказах про застосування дисциплінарних стягнень, заяв і повідомлень з ознаками кримінальних правопорушень в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події (ЖЄО), зіславшись на те, що всі звернення були нею записані в робочу чернетку та повідомлено про них чергового Тисменицького РВ УМВС в Івано-Франківській області про те, що на території обслуговування даного відділу сталася така подія. Також позивач пояснила, що про вказані обставини вона надала усні пояснення працівникам ГШ МВС України, які 14-15.07.2014 року проводили перевірку обліково-реєстраційної дисципліни в ОСОБА_1 Вказані обставини також підтверджуються рапортом заступника начальника штабу ОСОБА_1 УМВС в Івано-Франківській області ОСОБА_13 (а.с. 185).

Щодо тверджень позивача про неправомірне скасування наказу № 637 від 14.08.2014 року «за мякістю», то зазначає, що частиною 6 статті 13 Дисциплінарного статуту надано право старшому прямому начальнику протягом одного місяця посилити дисциплінарне стягнення накладеним підлеглим йому начальником, якщо встановлено, що воно не відповідає тяжкості вчиненого проступку. Визначення тяжкості самого проступку і відповідного дисциплінарного стягнення покладено на комісію проведення службового розслідування та на старшого начальника, в даному випадку на начальника УМВС України в Івано-Франківській області. Окрім цього, суд зазначає, що крайнім видом дисциплінарного стягнення є звільнення з органів внутрішніх справ, який до позивача застосовано не було. При цьому, суд звертає увагу, з огляду на вказані заперечення позивача щодо ступеня тяжкості проступку, на те, що пунктом 3.1 наказу МВ України № 1051 вказано начальникам ГУМВС, УМВС про те, що кожен факт неприйняття, нереєстрації в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події розцінювати як порушення законності та за вказаним фактом має бути негайно в 10-денний термін проводена службове розслідування. Вказане положення свідчить про ступінь

Щодо доводів позивача про те, що в неї не відбиралися пояснення під час проведення службового розслідування, а також про те, що вона не була ознайомлена з результатами розслідування, то суд зазначає, що відповідно до показів ОСОБА_8, письмового рапорту заступника начальника штабу ОСОБА_1 УМВС в Івано-Франківській області ОСОБА_13, ОСОБА_2 неодноразово усно повідомлялося про необхідність надання письмових пояснень, пропонувалося ознайомитися з матеріалами службового розслідування та з наказом № 1109 від 22.08.2014 року, проте у звязку з перебуванням позивача спочатку в черговій відпустці, а потім на лікарняному, позивач письмових пояснень не надала. Окрім цього судом встановлено, що предметом службового розслідування щодо позивача згідно висновку комісії УМВС України в ОСОБА_1 від 22.08.2014 року слугували ті самі проступки що і в службовому розслідуванні ОСОБА_1 УМВС від 14.08.2014 року, які позивач визнала. Окрім цього, як вже зазначено судом, позивач також визнала факт надання нею усних пояснень працівникам ГШ МВС України, які проводили перевірку обліково-реєстраційної дисципліни в ОСОБА_1 Згідно статті 14 Дисциплінарного статуту, небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

З огляду на вказане, на переконання суду, допущені відповідачем порушення Інструкції № 230, що полягали у не складенні під час проведення службового розслідування акту про відмову ОСОБА_2 від надання письмових пояснень, при визнанні позивачем обставин вчинення дисциплінарного проступку, а також за не спростування позивачем відсутності в неї реальної можливості надати такі письмові пояснення під час проведення попередньої службової перевірки комісією ОСОБА_1 та перевірки ГШ МВС України, не можуть бути підставою для скасування оскарженого наказу. Також судом, в розрізі вказаних твердження позивача, було враховано, що згідно наданих суду листків непрацездатності, в позивача були значні проміжки часу коли вона не перебувала на листку непрацездатності, та повинна була зявитися на службу в розпорядження керівництва, що дає підстави дійти до висновку про свідоме ухиляння від надання пояснень щодо фактів та причин здійснення дисциплінарного проступку та від отримання оскарженого наказу під розписку.

Щодо доводів позивача про обовязкову участь кадрової комісії при вирішенні питання щодо її звільнення з посади, то суд зазначає, що дане твердження є необґрунтованим та не містить в собі жодного посилання на норму Закону, що регулює дані правовідносини.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що відсутні правові підстави для висновку про те, що наказом № 1109 від 22.08.2014 року майора міліції ОСОБА_2 неправомірно звільнено з посади старшого інспектора чергової частини штабу ОСОБА_1 міського відділу УМВС в Івано-Франківській області.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Боршовський Т.І.

Постанова складена в повному обсязі 03.07.2015 року.