Справа № 804/20755/14
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2015 рокусправа № 804/20755/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 березня 2015 року у справі № 804/20755/14 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України в особі Голови Комісії з проведення реорганізації Державної податкової служби України ОСОБА_2, Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання недійсним наказу,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним наказ Державної податкової служби України №21-о від 07.08.2014р. в частині не зазначення дати звільнення ОСОБА_1; зобовязано Державну податкову службу України в особі Голови Комісії з проведення реорганізації Державної податкової служби України внести зміни в наказ №21-о від 07.08.2014р шляхом зазначення дати звільнення позивача за підпунктом «а» пункту 65 (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991р №114, а саме з 29.03.2014р., та внести відповідні зміни у трудову книжку позивача. В решті вимог відмовлено.

Відповідач - Державна фіскальна служба України, вважаючи постанову суду першої інстанції такою, що винесена з порушенням норм матеріального права, просить її скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні вимог позову.

Представник Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області у судовому засіданні прохав вимоги апеляційної скарги задовольнити.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача. Вказав, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід скасувати, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що 07 серпня 2014 року наказом Державної податкової служби України в особі голови комісії з проведення реорганізації Державної податкової служби України ОСОБА_2 №21-о генерала-майора податкової міліції ОСОБА_1 першого заступника голови - начальника управління податкової міліції державної податкової служби у Дніпропетровській області було звільнено з посади та податкової міліції у відставку (із зняттям з військової обліку) за пунктом 65 підпунктом а (за віком) Положення про проходження служби рядовими і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року №114.

Пунктом 353.1 статті 353 Податкового кодексу України визначено, що особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 353.4 статті 353 Податкового кодексу України особам, яких прийнято на службу до податкової міліції на посади начальницького і рядового складу, присвоюються такі спеціальні звання: вищий начальницький склад: генерал-полковник податкової міліції; генерал-лейтенант податкової міліції; генерал-майор податкової міліції.

За пунктом 7 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 (надалі - Положення від 29.07.1991 року №114) особи середнього, старшого і вищого начальницького складу залежно від присвоєних їм спеціальних звань перебувають на службі в органах внутрішніх справ до такого віку: особи середнього і старшого начальницького складу, за винятком полковників міліції та полковників внутрішньої служби - 45 років; полковники міліції та полковники внутрішньої служби - 50 років; генерал-майори міліції, генерал-майори внутрішньої служби, генерал-лейтенанти міліції та генерал-лейтенанти внутрішньої служби - 55 років; генерал-полковники внутрішньої служби - 60 років.

29 березня 2015 року ОСОБА_1 досяг 55 років, тобто граничного віку перебування на службі.

Підставою для звільнення позивача слугувало досягнення ним граничного віку перебування на службі в органах.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги зазначив, що оскаржений позивачем наказ не містить відомостей про дату звільнення останнього, що є протиправним, і запис в трудовій книжці про дату звільнення датою прийняття наказу 07.08.2014 року, не відповідає відомостям такого наказу, а тому потребує внесенню змін. За висновками суду, граничний термін перебування позивача на службі настав у день досягнення ним 55-річного віку, а тому днем його звільнення повинна бути зазначена дата 29.03.2014 року.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Як вже зазначалося вище, підставою для звільнення позивача слугувало досягнення ним граничного віку перебування на службі в органах податкової міліції.

Позивач не оскаржує підстав звільнення, не наполягає на поновленні на службі, проте зазначає про протиправність наказу про його звільнення, оскільки в наказі не зазначено дату його звільнення, а сам наказ прийнято майже через пять місяців з дня настання граничного віку перебування його на службі.

У відповідності з п. "а" ст. 65 Положення №114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби у відставку за віком.

Згідно ст. 7 цього Положення, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу, залежно від присвоєних їм спеціальних звань, перебувають на службі в органах внутрішніх справ до такого віку: - генерал-майори міліції, генерал-майори внутрішньої служби, генерал-лейтенанти міліції та генерал-лейтенанти внутрішньої служби до 55 років.

Відповідно до ст. 8 Положення, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу, які досягли встановленого для них п. 7 цього Положення віку, підлягають звільненню в запас з постановкою на військовий облік або у відставку.

Особи середнього і старшого начальницького складу до полковника міліції та полковника внутрішньої служби включно - начальниками, яким надано право призначати їх на посаду; генерал-майори міліції, генерал-майори внутрішньої служби, генерал-лейтенанти міліції, генерал-лейтенанти внутрішньої служби - Міністром внутрішніх справ; генерал-полковники внутрішньої служби - Кабінетом Міністрів.

Міністром відповідного наказу про залишення позивача на службі понад граничного строку не приймалося.

На думку колегія суддів, звільнення позивача зі служби проведено відповідачем у межах повноважень і на підставі закону.

Той факт, що позивача звільнено не з дати досягнення ним 55-річного віку, а пізніше 07.08.2014р. не свідчить про порушення прав та інтересів останнього.

Не зазначення в оскарженому наказі дати, з якої позивач вважається звільненим, не свідчить про протиправність такого наказу. Як вбачається із трудової книжки позивача, датою його звільнення вказано дату прийняття відповідного наказу 07.08.2014р., в графі 4 (підстава звільнення) зазначено - наказ ДПС України №21-о від 07.08.2014 року.

Відповідач вказав, і цього не спростовує позивач, що період з 29.03.2014р. по дату фактичного звільнення 07.08.2014р. враховано для обчислення вислуги років (загального стажу) позивача, враховано цей період і при нарахуванні необхідних виплат при звільненні. Період служби позивача, по день його фактичного звільнення - 07.08.2014 відображено у трудовій книжці для подальшого врахування та обліку загального страхового та трудового стажу.

За відсутності порушених прав та інтересів позивача з боку відповідачів, відсутні і підстави для задоволення позовних вимог.

Оскільки, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, постанову суду першої інстанції необхідно скасувати з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.ст.202,205,207 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 березня 2015 року у справі № 804/20755/14 - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак