Справа № 2270/4158/11/7
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року м. Київ К/9991/81143/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області Державної податкової служби (ОДПІ)

на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.05.2011

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15.03.2012

у справі № 2270/4158/11 Хмельницького окружного адміністративного суду

за позовом фізичної особи-підприємця (СПД) ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у Полонському районі Хмельницької області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.05.2011, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15.03.2012, позов задоволено: скасовано податкові повідомлення-рішення № , № , № від 12.03.2011.

У касаційній скарзі ОДПІ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач не реалізував процесуальне право надати заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування позивачу грошового зобов`язання із податку з доходів фізичних осіб та застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно з податковими повідомленнями-рішеннями, з приводу правомірності яких виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 24.02.2011 № 62/1701/, про порушення позивачем норм пункту 7.1 статті 7 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», пункту 125.1 статті 125 Податкового кодексу України та пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: позивач здійснювала реалізацію моторної оливи, що відповідно до статті 7 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» виключає право на спрощену систему.

За результатами перевірки ДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення від 12.03.2011: № 000017701 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 10560,00 грн., № 000018701 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1,00 грн. та № 000019701, яким визначено податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у сумі 31261,16 грн.

Статтею 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» визначено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тисяч гривень.

Відповідно до статті 7 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» дія цього Указу не поширюється на: суб'єктів підприємницької діяльності, на яких поширюється дія Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" в частині придбання спеціального патенту; довірчі товариства, страхові компанії, банки, інші фінансово-кредитні та небанківські фінансові установи; суб'єктів підприємницької діяльності, у статутному фонді яких частки, що належать юридичним особам - учасникам та засновникам даних суб'єктів, які не є суб'єктами малого підприємництва, перевищують 25 відсотків; фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які займаються підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи і здійснюють торгівлю лікеро-горілчаними та тютюновими виробами, пально-мастильними матеріалами; спільну діяльність, визначену пунктом 7.7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Наведене свідчить про те, що при здійсненні торгівлі паливно-мастильними матеріалами, фізична особа суб'єкт підприємницької діяльності не може застосовувати спрощену систему оподаткування, обліку та звітності i бути платником єдиного податку. У цьому випадку застосовується загальна система оподаткування доходів, одержаних від здійснення підприємницької діяльності, в порядку, визначеному ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян" від 26.12.1992 № 13-92.

Натомість, згідно з Товарною номенклатурою зовнішньоекономічної діяльності (ТН ЗЕД) від 01.05.1992 до товарної позиції № 2710 в поняття «нафта та нафтопродукти», а таким чином «масла мастильні та інші», включаються продукти в разі, якщо нафта та нафтопродукти отримані з бітумінозних порід (за виключенням сирих); а також масла, які складаються головним чином із змішаних ненасичених вуглеводів, отриманих будь-яким способом, при умові, що вага неароматичних складових частин перевищує вагу ароматичних. В це поняття не включаються синтетичні поліфеліни, менше 60% об'єму яких перероблюється при температурі 300 градусів Цельсія та тиску 1013 мілібар методом дистиляції під низьким тиском. Матеріали мастильні також відносяться до групи 34 (крім засобів, які місять не менше 70% мас нафти та нафтопродуктів, отриманих з бітумних порід).

Визначення терміну «масла та мастила» наведено в Інструкції про порядок складання звітного загального енергетичного балансу за 1995 рік по формі N 1-ЗЕБ, затвердженої наказом Міністерства статистики України від 17.08.1995 року № 213 «Про розробку паливно-енергетичного балансу України на 1995 рік".

Так, відповідно до абзацу 26 додатку № 1 до зазначеної Інструкції масла та мастила - в'язкі вуглеводні речовини, що мають великий вміст парафіну і дистилюються при температурі від 380 градусів Цельсія до 500 градусів Цельсія при вакуумній перегонці нафтових залишків після атмосферної перегонки нафти, у тому числі мастила немінерального походження.

Згідно із Номенклатурою товарів народного споживання, які враховуються в оптовій та роздрібній торгівлі, затвердженої наказом Міністерства статистики України № 12 від 14.01.1994, до групи «нафтопродукти та паливно-мастильні матеріали» відносяться масла мастильні нафтові, а масла моторні мінеральні та синтетичні відносяться до групи «товари побутової хімії».

У судовому процесі встановлено, що позивач реалізував Полонській філії ПАТ по газопостачанню та газифікації «Хмельницькгаз» оливу автомобільну моторну, яка відповідно до вище зазначеної номенклатури не відноситься до групи «нафтопродукти та паливно-мастильні матеріали», оскільки виготовлена не із нафти.

Згідно досліджених в судовому засіданні накладних, факту реалізації позивачем товарів, які можливо б було віднести до масел мастильних нафтових, встановлено не було.

Відповідно до встановлених фактів суди попередніх інстанцій зробили правильний висновок, що податкове повідомлення-рішення від 12.03.2011 № , яким позивачу визначено податкове зобов'язання із податку з доходів фізичних осіб у сумі 31261,16 грн. прийнято із порушенням законодавства, чинного на час виникнення правовідносин, з приводу прав і обов'язків в якому виник спір, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Враховуючи відсутність порушення з боку позивач встановлених нормами Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» умов перебування на спрощеній системі оподаткування, застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно із податковими повідомленнями-рішеннями від 12.03.2011 № на суму 10560,00 грн. та № на суму 1,00 грн. теж є неправомірним.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність вищенаведених висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.05.2011 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15.03.2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко
Судді: О.А. Веденяпін
М.П. Зайцев