Справа № 810/2329/15
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року (10:35 год.) м. Київ №810/2329/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Луценко К.Ю. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась з позовом Білоцерківська обєднана податкова інспекція ГУ ДФС у Київській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у сумі 157033,94 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не подано податкову декларацію про майновий стан та отримані доходи за 2013 рік, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб в сумі 120150,54 грн.

Позивач зазначає, що податковим повідомленням-рішенням відповідачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 150358,18 грн., з яких за основним платежем 120150,54 та за штрафними (фінансовими санкціями) 30207,64 грн.

В обґрунтування позовних вимог податковий орган зазначає, що податковий борг відповідача у сумі 157033,94 грн. у добровільному порядку не було сплачено, у звязку з чим просить стягнути вказаний податковий борг у примусовому порядку.

30.06.2015 представником позивача подано до суду письмове клопотання про розгляд даної адміністративної справи без його участі. Даним клопотанням позовні вимоги підтримано у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, рекомендованою кореспонденцією, однак поштове відправлення було повернуто з відміткою відділення поштового звязку «за закінченням термін зберігання».

Відповідно до частини 11 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, та приймаючи до уваги те, що учасники судового процесу були належним чином проінформовані про дату, час і місце судового розгляду, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації 09100, АДРЕСА_1), зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця 21.03.2002, реєстраційний номер в ЄДР 2, що підтверджується Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб від 05.06.2015 (а.с.30-31).

В період з 06.08.2014 по 12.08.2014 на підставі пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп.78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 ПК України посадовою особою відповідача було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт № 2517/17-3//93 від 14.08.2014 (далі - акт перевірки) (а.с.10-14).

В акті перевірки зазначено, що відповідно до інформації від ДПІ у Голосіївському районі м. Києва від 24.07.2014 №9302/26-50/17/02-09 платник податків фізична особа ОСОБА_1 в 2013 році отримав дохід у вигляді додаткового блага у вигляді анулювання (прощення) боргу кредитором його самостійним рішенням, не повязаним з процедурою банкрутства до закінчення строку позовної давності.

Зокрема відповідно до додаткового договору № 1 від 27.12.2013 до Кредитного договору ML-011/035/2007 від 27.12.2007 сторона 1 ПАТ «ОТП Банк» (далі - банк), який діє на підставі договору комісії, укладеного 28.05.2010 між Банком та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з однієї сторони та громадянином України ОСОБА_1 уклали вищевказаний додатковий договір про те, що позичальник до 27.12.2013 зобовязується погасити боргові зобовязання по кредиту та нарахованим процентам.

За умови належного виконання Позичальником умов Кредитного договору та Додаткового договору сторони домовились припинити претензійно-правову роботу по стягненню боргових зобовязань за Кредитним договором ML-011/035/2007 від 27.12.2007, що кредитор здійснює анулювання (прощення) боргу у розмірі 297169,34 грн. (п.2.1.3 договору).

Відповідно до Договору № 1 від 27.12.2013 до Кредитного договору ML-088/007/2007 від 16.03.2007 сторона 1 ПАТ «ОТП Банк» (далі - банк), який діє на підставі договору комісії, укладеного 28.05.2010 між Банком та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з однієї сторони та громадянином України ОСОБА_1 уклали вищевказаний додатковий договір про те, що позичальник до 27.12.2013 зобовязується погасити боргові зобовязання по кредиту та нарахованим процентам.

За умови належного виконання Позичальником умов Кредитного договору та Додаткового договору сторони домовились припинити претензійно-правову роботу по стягненню боргових зобовязань за Кредитним договором ML-088/007/2007 від 16.03.2007, що кредитор здійснює анулювання (прощення) боргу у розмірі 410947,94 грн. (п.2.1.3 договору).

Положеннями п. 3.4 Додаткового договору № 1 від 27.12.2013 до Кредитного договору ML-011/035/2007 від 27.12.2007 та п.3.4 Додаткового договору № 1 від 27.12.2013 до Кредитного договору ML-011/035/2007 від 27.12.2007 позичальник підтверджує, що Кредитор повідомлений про необхідність відображення суми прощення боргу у річній податковій декларації.

Висновками акту перевірки встановлено порушення п.120.1 ст.120 ПК України за неподання податкової декларації про майновий стан та отримані доходи в 2013 році та порушення абзацу «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб в сумі 120150,54 грн.

Акт перевірки було покладено Білоцерківською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області в основу прийнятого податкового повідомлення-рішення від 17.09.2014 №2935//224, яким збільшено суму грошового зобовязання на суму 150358,18 грн., з яких за основним платежем 120150,54 грн. та за штрафними (фінансовими санкціями) 30207,64 грн. (а.с.8).

Вказане податкове повідомлення-рішення було направлено на адресу відповідача рекомендованою кореспонденцією, що підтверджується фіскальним чеком УДППЗ «УКРПОШТА» про оплату рекомендованого відправлення від 17.09.2014 (а.с.9).

Доказів про оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення в судовому чи адміністративному порядку до суду не було надано, отже грошове зобовязання, визначене податковим органом є узгодженим.

Відповідно до пп. 129.1.1. п.129.1 ст. 129 ПК України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно з Кодексом (абз.2 п. 129.1.1 ч.129.1 ст. 129 ПК України).

Згідно з пунктом 129.4 статті 129 ПК України пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Таким чином у звязку з простроченням виконання узгодженого грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 150358,18 грн., за період з 09.02.2014 по 26.10.2014 було здійснено нарахування пені із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що складає 6675,76 грн.

Також, з метою погашення податкового боргу, відповідно до статті 59 ПК України та Порядку направлення органами податкової служби вимог платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.10.2012 №1113 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.11.2012 за №1909/22221, відповідачу на адресу, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, було направлено податкову вимогу від 11.12.2014 №1091-25/35 на суму 6190,03 грн., яку було повернуто з відміткою відділення поштового звязку «за зазначеною адресою не проживає» (а.с.17).

Суд зазначає, що податкова вимога направлена відповідачу за адресою, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а відтак направлена правомірно.

Наведена вище податкова вимога відповідачем в судовому чи адміністративному порядку не оскаржена.

Враховуючи вищевикладене, податковий борг відповідача за узгодженими грошовими зобовязаннями з податку на доходи фізичних осіб з урахуванням нарахованої пені складає 157033,94 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів з 1 січня 2011 року регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).

Згідно зі статтею 16 ПК України платник податків зобов'язаний, у тому числі, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (підпункт 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України).

Приписами статті 49.2 ПК України встановлено, що платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податків господарську діяльність у звітному періоді.

Відповідно до пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПК України платниками податку на доходи фізичних осіб є фізичні особи - резидент, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно абзацу «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом;

Пп.168.2.1 п. 168.2 ст. 168 ПК України встановлено, що платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов'язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Згідно пп. «а», «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок та подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

За неподання податкової звітності у визначені законодавством строки пунктом 120.1 статті 120 ПК України передбачається відповідальність платника податку.

Таким чином відповідача було повідомлено кредитором ТОВ «ОТП Факторинг Україна», що діє на підставі договору комісії, укладеного 28.05.2010 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про необхідність відображення суми прощення боргу у річній податковій декларації. Однак відповідачем відповідний обовязок не виконано та не подано декларацію про майновий стан та отримані доходи в 2013 році та не сплачено відповідний податок на доходи фізичних осіб.

Крім того, відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що грошове зобов'язання платника податків це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Разом з тим, згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковим боргом визнається сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого у порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 ПК України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пп. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об'єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України визначено, що у разі визначення грошового зобовязання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3статті 54 цього Кодексу, платник податків зобовязаний сплатити нараховану суму грошового зобовязання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Статтею 58 ПК України визначено, що у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

У разі зменшення (збільшення) контролюючим органом суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платнику податків надсилаються (вручаються) окремі податкові повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Згідно з п. 58.3 ст. 58 ПК України, якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Крім того, згідно з пунктом 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

При цьому, відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Пунктами 56.2, 56.3 статті 56 ПК України передбачено, що у разі, коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення. Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (та у разі потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Процедура адміністративного оскарження закінчується, зокрема, днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк (підпункт 56.17.1 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України).

Згідно з приписами підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 ПК України, день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

Оскільки відповідач не оскаржував прийняте податковим органом податкове повідомлення-рішення та податкову вимогу, податковий борг є узгодженим.

Таким чином, враховуючи підтвердження матеріалами справи наявності податкового боргу відповідача за узгодженими грошовими зобовязаннями з податку на доходи фізичних осіб з урахуванням пені, нарахованої за несвоєчасну сплату визначеного грошового зобовязання, який складає 157033,94 грн. та дотримання податковим органом законодавчо встановленої процедури визначення суми грошового зобовязання та стягнення податкового боргу, суд дійшов висновку щодо правомірності вимог позивача.

На час розгляду справи та прийняття рішення по суті заявлених позовних вимог доказів про сплату зазначеної суми відповідачем суду надано не було.

Відповідно до підпункту 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 ПК України, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з п. 87.11 ст. 87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Згідно з пунктом 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Таким чином системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Всупереч положенням статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем не надано доказів сплати податкового боргу, у зв'язку з чим сума податкового боргу підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, і відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1 Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації 09100, АДРЕСА_1) 157033,94 грн. (сто пятдесят сім тисяч тридцять три грн. 94 коп.) в рахунок погашення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.