Справа № 808/2113/15
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

24 червня 2015 року (11 год. 05 хв.) Справа № 808/2113/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Киселя Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Мащенко Д.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про визначення митної вартості та картки відмови.

16.04.2015 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» (далі - позивач) до Запорізької митниці Міндоходів (далі відповідач), в якому позивач просить: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про визначення митної вартості за шостим методом №112030000/2014/000225/1 від 17.10.2014 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №112030000/2014/00280 від 17.10.2014 за ВМД №112030000/2014/018356.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення порушує його права та законні інтереси. Вважає, що відповідач не мав законних підстав визначати митну вартість товарів за шостим методом з огляду на те, що позивачем було правомірно визначено митну вартість товару основним методом за ціною договору (контракту), а також не обґрунтовано та протиправно оформив картку відмови в митному оформленні товарів і транспортних засобів.

Ухвалою від 20.04.2015 провадження у справі було відкрите, судове засідання призначене на 05.05.2015.

У судове засідання, призначене на 05.05.2015, представники сторін не прибули.

Ухвалою від 05.05.2015 за клопотанням відповідача провадження у справі було зупинено до 16.06.2015.

Ухвалою від 16.06.2015 провадження у справі було поновлене, судове засідання призначене на 16.06.2015.

У судовому засіданні оголошувалась перерва до 24.06.2015.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підставі викладених у позовній заяві, зокрема зазначивши, що позивачем на підтвердження обґрунтованості заявленої в декларації митної вартості товару були надані всі документи визначені ст. 58 МК України. Зазначив, що витребування додаткових документів здійснено відповідачем поза межами повноважень та підстав, встановлених митним законодавством. Зазначив, що підставою відмови відповідача у здійсненні митного оформлення товару по заявленій позивачем митній вартості було виявлення розбіжностей та не надання позивачем додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару та обраний метод її визначення, проте позивачем були надані всі необхідні документи, що підтверджують заявлену митну вартість та метод її визначення. Зазначив, що ненадання декларантом запитуваних додаткових документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Позивачем було надано достатньо документів для підтвердження митного оформлення товару за основним методом, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу в митному оформленні товару за основним методом. Просив задовольнити позов у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях до позову, зокрема зазначивши, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості було встановлено, що заявлена митна вартість товару (27596,46 доларів США за 1 кг) суттєво відрізнялась від цінової інформації, що містилась в інформаційній системи державної митної служби України та відображала митну вартість товару на рівні 20,1146 доларів США за 1 кг. (митна декларація від 08.10.2014 №112030000/2014/017898, від 22.09.2014 №112030000/2014/016873). Зазначає, що оскільки позивачем не були подані всі документи, необхідні для підтвердження митної вартості товару, відповідач дійшов висновку про неможливість визначення митної вартості за методом 1, у звязку з чим було прийняте рішення про коригування митної вартості товару за резервним методом. Крім того, зазначив, що в наданих позивачем документах були виявлені суттєві розбіжності. Відмовляючи у митному оформленні товарів, митниця діяла в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством. Вважає, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів відповідача та картку відмови відповідача в митному оформленні товарів і транспортних засобів правомірними, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні 24.06.2015 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали і зясувавши обставини адміністративної справи та дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

09.02.2012 між позивачем та Intercommodities, Парадизо-Лугано, Швейцарія був укладений контракт №13120156 на поставку феросплавів (товару), кількість, якість, ціна, строки та умови поставки якого визначаються у специфікаціях до контракту. Поставка товару здійснювалась на умовах DAP, згідно Інкотермс 2010.

Згідно специфікації до контракту позивачу було поставлено оксид молибдена, за ціною 27596,46 доларів США за 1 МТ Мо в сплаві, на загальну суму 314599,64 доларів США.

Для розмитнення зазначеного товару до відповідача була подана декларація ІМ40ДЕ №112030000/2014/018356 від 15.10.2014 та декларація митної вартості за формою ДМВ-1, згідно яких позивачем було заявлено митну вартість товару за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються у розмірі 4123132,72 грн.

Разом з декларацією були подані копії документів, а саме: зовнішньоекономічний договір № 13120156 від 09.02.2012, додаток до договору № 1 специфікація № 396 від 01.10.2014, додаток б/н від 09.02.2012, додаткова угода б/н від 03.08.2012, додаткова угода б/н від 20.11.2012, додаткова угода б/н від 14.12.2012, додаткова угода б/н від 04.12.2013, додаткова угода б/н від 17.09.2014, рахунок - фактура (інвойс) № МО-14-037 від 02.10.2014, пакувальний лист від 02.10.2014, лист № 236/2014 від 15.10.2014 - тендер на закупівлю, лист тендерної пропозиції ф. «MBR Metals» від 25.09.2014, лист тендерної пропозиції ф. «RASILL» від 25.09.2014, довідка про розрахунок транспортних витрат № 235/2014 від 15.10.2014, виписка з оборотно-сальдової відомості № 234/2014 від 15.10.2014, СМR № 141359-4 від 02.10.2014, витяг з Меtal Bulletin № 9375,4 від 02.10.2014 витяг з сайту Меtal Раges від 14.10.2014, інвойс на транспортування А від 09.10.2014, декларація країни відправлення МRN 14NL00051115D49969 від 02.10.2014, сертифікат зважування та хіманалізу від 01.08.2014 на лот № 229, договір з третіми особами від 04.10.2010 № ІС/МВR-01-2010, додаткова угода до договору з третіми особами б/н, реліз б/н від 01.10.2014, специфікація до договору з 3-ми особами № 216 від 26.09.2014, рахунок до договору з 3-ми особами № 549-2014 від 01.10.2014, експертні висновки ЗТПП про вартість № ОИ-573, № ОИ-574 від 07.10.2014, цінова експертиза ЗТПП № ОИ-591 від 13.10.2014, структура ціни продавця № 237/2014 від 15.10.2014.

Після аналізу поданих документів 15.10.2014 відповідачем було надіслано електронним повідомленням письмову вимогу про необхідність надання позивачем додаткових документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення, а саме: рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; інші документи для підтвердження заявленої у декларанта митної вартості товарів за власним бажанням декларанта.

17.10.2014 позивачем до відповідача було направлено лист, відповідно до якого позивач повідомив, що з аргументації щодо витребування додаткових документів не вбачається, що розбіжності виявлено саме в документах, визначених ч. 2 ст. 53 МКУ, як того вимагає ч. 3 ст. 53 МКУ. Пояснив, що висновок № ОИ-573 від 07.10.2014 та № ОИ-574 від 07.10.2014 є документами вповноваженої організації, тобто не потребують додаткового документального підтвердження. Зазначив, що надана виписка із оборотньо-сальдової відомості оформлена за нормами країни фірми-постачальника. Пакет документації по рахунку МО-14-037 містив копію МД країни відправлення № MRN14NL00051115D49969 а не № MRN14NL0051015ВВЕВЗ. Щодо оформлення МД країни відправлення № MRN14NL00051115D49969, то вона оформлена згідно вимог країни відправлення, з використанням валюти країни відправлення, згідно з курсами обміну валют на момент оформлення декларації у країні відправлення. У зв'язку з тим, що автотранспортом відбувалося постачання двох позицій (окcиду молібдену, та алюмінію), то вартість постачанння оксіду молібдену становить - 2580,00 Євро і алюмінію - 80,00 Євро відповідно (рахунок фірми-перевізника № А від 09.10.2014 додається). Щодо надання додаткових документів (а саме рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару) ПАТ «Дніпроспецсталь» надало копію договору між фірмою «Intercommodities» і компанією МВR. № ІС/МВR-01-2010, також було надано біржові котировки з періодичних видань Metal pages і Metal Bulletin Daily. Зазначив, що ПАТ «Дніпроспецсталь» не має можливості надання каталогів, специфікацій, прейскурантів виробника товару з причини їх відсутності.

17.10.2014 відповідачем було прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №112030000/2014/000225/1, за яким корегування митної вартості здійснено за резервним методом, згідно наявної у відповідача інформації щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей з розрахунку 20,1146 доларів США за 1 кг товару (митні декларації: від 08.10.2014 №112030000/2014/017898, від 22.09.2014 №112030000/2014/016873).

Відповідачем була складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112030000/2014/00280, відповідно до якої у митному оформленні (випуску) товарів відмовлено, у звязку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товару. Розяснено, що для забезпечення можливості митного оформлення товарів необхідно подати нову митну декларацію, враховуючи рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 17.10.2014 №112030000/2014/000225/1, скоригувати митну вартість відповідно до рішення про коригування митної вартості від 17.10.2014 №112030000/2014/000225/1 перераховану за офіційним курсом НБУ на день оформлення митної декларації та дотриманням ст. 263 МК України, враховуючи положення ст. 257 МК України.

17.10.2014 позивач здійснив митне оформлення товару за митною декларацією №112030000/2014/018533 шляхом сплати суми податку на додану вартість та ввізного мита, розрахованих виходячи із митної вартості, що визначена рішенням про коригування митної вартості від 17.10.2014 №112030000/2014/000225/1.

Не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості та з оформленою відповідачем карткою відмови, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинами справи, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 258 МК України під митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, розуміється митна декларація, що містить обсяг відомостей (даних), достатній для завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у заявлений митний режим.

Згідно ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Згідно ст. 264 МК України митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Митна декларація та інші документи подаються органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобовязані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації.

Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Орган доходів і зборів не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

За приписами ст. 266 МК України декларант зобовязаний:

1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом;

2) на вимогу органу доходів і зборів предявити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення;

3) надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей;

4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу;

5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

У випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, декларант має право вимагати від органу доходів і зборів випуску товарів, за умови забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.

Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обовязки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Судом встановлено, що 15.10.2014 позивачем була подана декларація ІМ40ДЕ, яка була зареєстрована за №112030000/2014/018356 та інші документи для митного оформлення товару.

Згідно ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Статтею 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобовязані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, повязані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

Декларація митної вартості подається у разі:

1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни;

2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу;

3) якщо покупець та продавець повязані між собою.

В інших випадках декларація митної вартості подається за власним бажанням декларанта або уповноваженої ним особи.

Декларація митної вартості не подається, у тому числі у випадках, передбачених частиною пятою цієї статті, у разі декларування партій товарів, митна вартість яких не перевищує 5000 євро.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Згідно даних декларації ІМ40ДЕ від 15.10.2014 та декларації митної вартості за формою ДМВ-1 митну вартість товару було заявлено у розмірі 4123132,72 грн.

(318352,76 доларів США), яку було визначено декларантом за першим методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

Згідно специфікації до контракту позивачу було поставлено оксид молибдена, за ціною 27596,46 доларів США за 1 МТ Мо в сплаві, на загальну суму 314599,64 доларів США.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 6 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Згідно ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів було встановлено, що документи, подані до митного оформлення, не містять всіх даних або містять розбіжності відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, а саме:

1. Відомості зазначені у надісланих висновках № ОИ-573 та № ОИ-574 від 07.10.2014 документально не підтверджені.

2. Документ зазначений за кодом 9000 у гр.44 МД за № 234/2014 від 15.10.2014 не може вважатись випискою із оборотньо-сальдової відомості, тому що не містить достатніх реквізитів передбачених для вказаного документу.

3. З урахуванням поданих документів в яких зазначені вартісні показники товару відсутня практична можливість обрахунку суми загальної вартості товару «Оксид Молібдену» вказаній у копії МД країни відправлення № MRN14NL00051015ВВЕВЗ, у якій відсутні будь-які вартісні показники.

4. У довідці про розрахунок транспортних витрат №235/2014 від 15.10.2014, що подана для підтвердження митної вартості, заявлена вартість перевезення - 2580 євро за вантажівку, хоча у довідці про вартість транспортних витрат № А від 08.10.2014, що також подана для підтвердження митної вартості, заявлена вартість перевезення (транспорті послуги) - 2660 євро, що викликає сумніви у достовірності вище зазначених документів, а також у правдивості розрахунку ціни (калькуляції) № 237/2014 від 15.10.2014.

У звязку з тим, що документи подані до митного оформлення не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, відповідачем у декларанта були затребувані додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, визначені ст. 53 МК України.

17.10.2014 позивачем до відповідача було направлено лист, відповідно до якого позивач повідомив, що висновок № ОИ-573 від 07.10.2014 та № ОИ-574 від 07.10.2014 є документами вповноваженої організації, тобто не потребують додаткового документального підтвердження. Зазначив, що надана виписка із оборотньо-сальдової відомості оформлена за нормами країни фірми-постачальника. Пакет документації по рахунку МО-14-037 містив копію МД країни відправлення № MRN14NL00051115D49969 а не № MRN14NL0051015ВВЕВЗ. Щодо оформлення МД країни відправлення № MRN14NL00051115D49969, то вона оформлена згідно вимог країни відправлення, з використанням валюти країни відправлення, згідно з курсами обміну валют на момент оформлення декларації у країні відправлення. У зв'язку з тим, що автотранспортом відбувалося постачання двох позицій (окcиду молібдену, та алюмінію), то вартість постачанння оксіду молібдену становить - 2580,00 Євро і алюмінію - 80,00 Євро відповідно (рахунок фірми-перевізника № А від 09.10.2014 додається). Щодо надання додаткових документів (а саме рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару) ПАТ «Дніпроспецсталь» надало копію договору між фірмою «Intercommodities» і компанією МВR № ІС/МВR-01-2010, також було надано біржові котировки з періодичних видань Metal pages і Metal Bulletin Daily. Зазначив, що ПАТ «Дніпроспецсталь» не має можливості надання каталогів, специфікацій, прейскурантів виробника товару з причини їх відсутності.

У звязку із не наданням позивачем додаткових документів, які необхідні для підтвердження митної вартості, заявленням неповних відомостей про митну вартість та з урахуванням наявності інформації про вартісні показники за товар вище ніж заявлені позивачем, відповідач дійшов висновку про не підтвердження заявленої митної вартості, визначеної декларантом за основним методом.

Суд дослідив документи, надані позивачем, що викликали сумніви у відповідача при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості та дійшов висновку про не обґрунтованість висновків відповідача щодо наявності зазначених вище розбіжностей.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 53 МК України, витребування додаткових документів можливе у разі виявлення розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів, що визначені ст. 53 МК України.

Судом встановлено, що відповідачем розбіжності було виявлено не в документах визначених ч. 2 ст. 53 МК України, а в інших додаткових документах поданих позивачем, з метою підтвердження митної вартості товару. З наведених підстав у відповідача були відсутні підстави для витребування додаткових документів.

Судом встановлено, що на підтвердження митної вартості товару позивачем було надано всі документи, передбачені ст. 53 МК України: зовнішньоекономічний договір № 13120156 від 09.02.2012 та додаткові угоди до нього, специфікація № 396 від 01.10.2014, згідно яких митну вартість товару було визначено у розмірі ціною 27596,46 доларів США за 1 МТ Мо в сплаві, на загальну суму 314599,64 доларів США; рахунок - фактура (інвойс) № МО-14-037 від 02.10.2014, відповідно до яких вартість товару була визначена у розмірі 27596,46 доларів США за 1 МТ W в сплаві на загальну суму 318352,76 доларів США. Також, позивачем було надано платіжне доручення у іноземній валюті від 22.12.2014 №1846, згідно якого позивачем було сплачено вартість придбаного товару.

Щодо ненадання позивачем виписки з бухгалтерської документації, суд зазначає наступне.

Виробником товару є «MBR Metals», а позивачем контракт укладався не з виробником товару, а з продавцем товару Intercommodities.

З пояснень позивача вбачається, що на момент декларування виписка з бухгалтерської документації відсутня, оскільки позивач не мав правових стосунків з виробником товару.

З укладеного контракту вбачається, що поставка товару здійснювалась на умовах DAP, згідно Інкотермс 2010.

Відповідно до Інкотермс 2010 умови поставки DAP (поставка до пункту призначення) передбачають, що поставка здійснюється будь яким видом транспорту, товар надається покупцю готовим для розвантаження. Продавець здійснює поставку коли товар наданий в розпорядження покупця на транспортному засобі, що прибув, готовому для розвантаження у узгодженому місці призначення. Продавець несе всі ризики повязані з доставкою товару до моменту його поставки до місця призначення. DAP вимагає від продавця виконання митних формальностей для вивезення.

Щодо ненадання позивачем каталогів, специфікацій, прейскурантів виробника товару, суд зазначає наступне.

З пояснень позивача вбачається, що у позивача не має можливості надання каталогів, специфікацій, прейскурантів виробника товару з причини їх відсутності.

Відповідно до п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Судом встановлено, що поставка товару здійснювалася продавцем до місця призначення - Запоріжжя, Україна. До складу вартості продукції продавцем були включені витрати на транспортування від MBR Metals до Steinweg Standard Release Form, згідно умов визначених в інвойсі FCA Ротердам, та з Ротердаму до позивача.

Згідно ч. 3, 4 ст. 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобовязаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, 5 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

Судом встановлено, що керуючись ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, у звязку виявленням розбіжностей та ненаданням необхідних для підтвердження митної вартості документів, відповідачем було прийняте письмове рішення від №112030000/2014/000225/1 від 17.10.2014 про її коригування.

Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не повязаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивачем митна вартість товарів була визначена за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Суд зазначає, що ст. 58 МК України встановлює основні засади застосування методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту.

В рішенні про коригування митної вартості відповідачем було зазначено про послідовність застосування методів визначення митної вартості товарів та процедуру проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості. В рішенні було зазначено, що неможливо застосувати при визначенні митної вартості товару основний метод в звязку із тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість.

Керуючись ст. 57 МК України 17.10.2014 було проведено процедуру консультацій між позивачем та відповідачем з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості товару. Консультація була проведена шляхом направлення декларанту електронного повідомлення, у якому декларанта було повідомлено про причини неможливості застосування першого методу визначення митної вартості, методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних та подібних товарів, методу визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості та про підстави застосування митницею Міндоходів резервного методу визначення митної вартості.

Судом встановлено, що відповідачем, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 64 МК України, митна вартість товару, що імпортується, визначена із застосуванням резервного методу, згідно наявної у органі доходів і зборів інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.

Відповідачем була використана наявна в органі доходів і зборів інформація щодо раніше визначених митних вартостей за основним та другорядними методами, зокрема відомості вантажної митної декларації від 08.10.2014 №112030000/2014/017898, від 22.09.2014 №112030000/2014/016873 (з розрахунку 20,1146 доларів США за 1 кг товару).

Згідно ст. 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні розяснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Відповідно до п. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Судом встановлено, що відповідачем була складена картка відмови №112030000/2014/00280 від 17.10.2014, відповідно до якої у митному оформленні (випуску) товарів відмовлено. У картці відмови, відповідно до вимог ст. 256 МК України, було зазначено причину такої відмови, а саме прийняттям рішення про коригування митної вартості товару.

Крім того, було розяснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, а саме, що для забезпечення можливості митного оформлення товарів необхідно подати нову митну декларацію заповнену відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Мінфіна України від 30.05.2012 №651, враховуючи Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 17.10.2014 №112030000/2014/000225/1. Скоригувати митну вартість перераховану за офіційним курсом НБУ на день оформлення митної декларації та подати нову митну декларацію в строки встановлені ст. 263 МК України.

За приписами ч. 7, 8 ст. 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Судом встановлено, що 17.10.2014 позивач здійснив митне оформлення товару за митною декларацією №112030000/2014/018533 та випустив у вільний обіг товар під гарантійні зобовязання.

Суд зазначає, що позивач надав усі документи, які дозволяють визначити митну вартість за основним (першим) методом без суперечностей та неузгодженостей у числових значеннях контрактної вартості продукції.

Відповідачем не було належним чином обґрунтовано, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Також, суд зазначає, що у постанові Верховного суду України від 11.09.2012 (реєстраційний № 26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень) зроблено висновок, що ненадання декларантом запитуваних додаткових документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про неправомірність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, а отже позов слід задовольнити в повному обсязі.

За приписами ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Доданим до матеріалів справи платіжним дорученням від 24.03.2015 №6680 документально підтверджується факт сплати позивачем судового збору в сумі 182,70 грн.

Відтак, ця сума підлягає присудженню на користь позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 94, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про визначення митної вартості та картки відмови - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 17.10.2014 №112030000/2014/000225/1.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112030000/2014/00280 від 17.10.2014, складену Запорізькою митницею Міндоходів.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» сплачений судовий збір у сумі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві гривні 70 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль