Справа № 2а-871/10/0870
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2010-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2010 року 10:31 Справа № 2а-871/10/0870

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Садового І.В.,

при секретарі судового засідання Сірик К.Л.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

відповідача: не зявився

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_2

до: Державної податкової інспекції у місті Ялта

про: скасування податкового повідомлення №ОО68631701 від 15.01.2010 про нарахування земельного податку за 2009 рік

16.02.2010 ОСОБА_2 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної податкової інспекції у місті Ялта про скасування податкового повідомлення №ОО68631701 від 15.01.2010 про нарахування земельного податку за 2009 рік.

Ухвалою суду від 17.02.2010 відкрито провадження в адміністративній справі №2а-871/10/0870, закінчено підготовче провадження та призначений судовий розгляд на 15.03.2010. Розгляд справи відкладався до 31.03.2010 у звязку із неявкою відповідача.

Розгляд справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Камертон».

У судовому засіданні 31.03.2010 на підставі ст.160 КАС України судом проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Позивач підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Просить скасувати податкове повідомлення №ОО68631701 від 15.01.2010 про нарахування земельного податку за 2009 рік. Вважає висновки ДПІ у м.Ялта щодо нарахування позивачу до сплати земельного податку необґрунтованими та такими, що не відповідають приписам діючого законодавства. Зазначає, що на сьогоднішній день за позивачем не зареєстроване право власності на земельну ділянку і відомості державного земельного кадастру унеможливлювали обчислення для сплати позивачу земельного податку за 2009 рік в будь - якій сумі. Просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився. На адресу суду надійшли письмові заперечення на позов, відповідно до яких відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Зазначає, що відповідно до п.2 ст.126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується, зокрема цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою. Отже, позивач є повноправним власником земельної ділянки за адресою АР Крим, м.Ялта, смт.Ореанда, земельна ділянка 60 літ. Б та повинен сплачувати земельний податок з дати укладання угоди про придбання, а саме з 29.10.2008. Просить у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи та надані додаткові докази, заслухавши представника позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

29.10.2008 ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за договором купівлі продажу, зареєстрованим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, реєстровий №2690 придбав у ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) земельну ділянку, яка розташована у АР Крим, м.Ялта, смт.Ореанда, 60 літ. Б, кадастровий №:07:001:0149 (далі - земельна ділянка).

Діюче на час укладання зазначеного договору законодавство, вимагало проходження певної процедури (виготовлення технічної документації на набувача за договором, підготовка обмінного файлу і т ін..) з метою отримання на підставі цивільно-правової угоди державного Акту на право власності на земельну ділянку.

Позивачем були підготовлені та надані у відповідні служби м.Ялта документи з метою реєстрації за ним права власності на земельну ділянку та отримання відповідного Акту (правовстановлюючого документу).

05.03.2009 був прийнятий Закон України №1066-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок».

Вказаним законодавчим актом, були внесені зміни до Земельного кодексу України, які визначали новий порядок набуття та реєстрації права власності на земельні ділянки.

З урахуванням змін, які сталися в законодавстві, позивач намагався здійснити процедуру встановлену ст.126 ЗК України, та отримати у нотаріуса оригінал старого Державного акту на право власності на земельну ділянку (оформленого на попереднього власника) з метою подальшого здійснення відміток на Акті та реєстрації за позивачем як за новим власником права власності на земельну ділянку.

Так, ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори з проханням видати з архіву державний акт на землю, згідно договору купівлі продажу земельної ділянки від 29.10.2008, за реєстровим номером 2690, для здачі в Управління земельних ресурсів м.Ялта, АРК, з метою отримання нового бланку державного акту про право власності на земельну ділянку. У звязку з таким запитом приватний нотаріус ОСОБА_3 звернулася із заявою -запитом до Державного Земельного Кадастру про надання довідки (витягу) з інформацією про те, що за даний період (з 29.10.2008 по 30.11.2009) державний акт ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,0938 га, що знаходиться за адресою: Україна, АР Крим, смт.Ореанда, 60, літ. Б, не видавався.

Згідно наданого Ялтинським відділом Кримської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» витягу з бази даних автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру ОСОБА_2 БББ №152961, станом на 01.02.2010 ОСОБА_2 акт на право власності на зазначену земельну ділянку не видавався.

В матеріалах справи міститься копія Державного Акту на право власності на зазначену земельну ділянку Серії ЯД №594940, виданий ОСОБА_4.

Також, матеріалами справи встановлено, що в кінці грудня 2009 року позивачу від відповідача надійшло повідомлення від 20.12.2009 про необхідність реєстрації ОСОБА_2 як платника податку на землю.

15.01.2010 позивач з'явився на виклик відповідача і надав останньому всі наявні документи, які торкались придбання земельної ділянки.

15.01.2010 відповідачем було прийняте та надіслане позивачу податкове повідомлення № НОМЕР_3 про нарахування земельного податку за 2009 рік у сумі 67 770 грн. 04 коп. зі строком сплати до 15.02.2010.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши представлені докази у їх сукупності вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.206 Земельного Кодексу України плата за землю справляється відповідно до Закону.

Питання що до строків та порядку сплати земельного податку регламентуються положеннями Закону України «Про плату за землю» від 03.07.1992 №2535-ХІІ.

Статтею 5 Закону України «Про плату за землю» від 03.07.1992 №2535-ХІІ передбачено, що об'єктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди. Суб'єктом плати за землю (платником) є власник земельної ділянки, земельної частки (паю) і землекористувач, у тому числі орендар.

Відповідно до ст. 126 Земельного Кодексу України (у новій редакції) право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується цивільно - правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою. При цьому вказана норма встановлює, що на державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про відчуження земельної ділянки із зазначенням документа, на підставі якого відбулося відчуження.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про плату за землю» від 03.07.1992 №2535-ХІІ підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Згідно ст.193 Земельного кодексу України державний земельний кадастр - це єдина державна система земельно-кадастрових робіт, яка встановлює процедуру визнання факту виникнення або припинення права власності і права користування земельними ділянками та містить сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим цих ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристику, розподіл серед власників землі та землекористувачів.

Пунктом 2 Положення про порядок ведення державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.1993 №15, з наступними змінами та доповненнями визначено, що державний земельний кадастр включає дані реєстрації права власності, право користування землею та договорів на оренду землі, обліку кількості та якості земель, бонітування ґрунтів, зонування територій населених пунктів, економічної та грошової оцінки земель.

Відповідно до ст.194 Земельного кодексу України призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою.

Відповідно до ст.125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Із наведених норм вбачається, що обов'язок по сплаті податку на землю покладений лише на власника земельної ділянки, який може бути таким лише з дати реєстрації права власності, та виникає з моменту внесення даних щодо реєстрації за платником цього податку земельної ділянки в земельному кадастрі.

Як встановлено матеріалами справи за позивачем станом на день розгляду справи не зареєстроване право власності на земельну ділянку, за адресою АР Крим, м.Ялта, смт.Ореанда, земельна ділянка 60 літ. Б, а отже у відповідача були відсутні підстави для нарахування земельного податку.

Крім того, наданий відповідачем розрахунок земельного податку свідчить, що вказана сума донарахована за період з 01.01.2010 по 31.12.2010, в той час як спірне податкове повідомлення зазначає період 2009 року, а в запереченнях відповідач зазначає про необхідність сплати земельного податку з дати укладання угоди, тобто з 29.10.2008.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність прийнятого ним спірного податкового повідомлення.

Відповідно до ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно із ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 94, 158, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у місті Ялта задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення Державної податкової інспекції у місті Ялта №ОО68631701 від 15.01.2010.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (69065, м.Запоріжжя, вул.Михайлова, 26-б, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 3 (три) грн. 40 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги, якщо вони не були подані у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови не у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення її в повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Суддя І.В.Садовий

Постанова складена у повному обсязі 02.04.2010