Справа № 804/1494/15
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2015 рокусправа № 804/1494/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Кругового О.О.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії - відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга позивача обґрунтована, фактично, доводами її адміністративного позову. На думку позивача, твердження суду першої інстанції, відносно того, що не встановлено факту бездіяльності відповідача відносно позивача при складанні переліку вкладників та формуванні і затвердженні Загального реєстру вкладників не відповідає дійсності, оскільки, як стверджує позивач, в судових засіданнях судом першої інстанції було встановлено саме бездіяльність відповідачів, що виразилось у не включенні позивача до переліку вкладників та Загального реєстру вкладників, що мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, вказана бездіяльність відповідачів суперечить приписам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є протиправною і результатом якої є саме настання негативних наслідків у вигляді неможливості отримання позивачем відшкодування своїх вкладів.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах оскарження та доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 05 серпня 2014 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Актабанк» укладено договір банківського вкладу «Універсальний» №В20-207558/Т.

Відповідно до меморіального ордера №121683 від 05 серпня 2014 року та платіжного доручення №121683 від 05 серпня 2014 року з рахунку №7961, що належить ОСОБА_3, перераховано суму у розмірі 146720,00 грн. на депозитний рахунок №0921 ОСОБА_1.

На підставі постанови Правління ОСОБА_4 банку України від 16 вересня 2014 року №576 «Про віднесення ПАТ «Актабанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16 вересня 2014 року прийнято рішення №90 про запровадження з 17 вересня 2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Актабанк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15 грудня 2014 року №144 продовжено тимчасову адміністрацію в ПАТ «Актабанк» на один місяць по 17 січня 2015 року включно. Повноваження Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Актабанк» ОСОБА_2 також були продовжені до 17 січня 2015 року включно.

При зверненні до банку-агенту позивачу стало відомо, що її не включено до реєстру вкладників, який формує та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Уповноважена особа Фонду.

15 січня 2015 року Правлінням ОСОБА_4 банку України винесено постанову №19 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк».

16 січня 2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №6 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Актабанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

Судом встановлено, що позивач зверталась до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк» ОСОБА_2 з заявами від 26 грудня 2014 року, 08 січня 2015 року, 17 січня 2015 року та 27 січня 2015 року про підтвердження або спростування відомостей про внесення її до переліку вкладників на виплату гарантованої суми вкладу, які підлягають відшкодуванню Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, про внесення її до переліку вкладників на виплату гарантованої суми вкладу, про виплату їй гарантованої суми відшкодування за вкладом, про внесення її до переліку та Загального реєстру вкладників на виплату гарантованої суми.

Як зазначає позивач, відповіді на вказані заяви вона не отримала.

Позивач оскаржує бездіяльність відповідачів при розгляді її вимог щодо відшкодування коштів за рахунком позивача та просить зобовязати Фонд гарантування вкладів здійснити на користь позивача виплату гарантованої суми, розміщеним на підставі договору банківського вкладу №В20-207558/Т від 05 серпня 2014 року, посилаючись на порушення відповідачами ст.ст. 26, 27, 36, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції посилався на відсутність факту бездіяльності відповідачів, оскільки як було встановлено судом під час розгляду справи, відповідачами вживалися дії щодо перевірки правочинів, укладених банком, формування переліку вкладників, яким кошти підлягають відшкодуванню, та повідомлення правоохоронних органів за фактом виявлення протиправних дій, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про необґрунтованість тверджень позивача про допущення з боку відповідачів бездіяльності.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка субєкта владних повноважень, а під порушенням прав, свобод та інтересів - наявність негативних протиправних наслідків для позивача як наслідок такої бездіяльності.

Таким чином, вирішуючи вказаний спір суду необхідно було зясувати, чи було допущено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ Актабанк ОСОБА_2 та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб пасивну поведінку відносно позивача при формуванні переліку вкладників та Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та чи настали на момент розгляду справи для позивача негативні наслідки.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, ОСОБА_4 банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюються Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Закон).

Відповідно до ст. 26 Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку і сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, проте Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами в день внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

Згідно до статті 27 цього Закону, Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, а виконавча дирекція Фонду протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Також, протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Уповноважена особа Фонду формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

При цьому, відповідно до ст. 37 Закону, Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

Також, Закон визначає повноваження уповноваженої особи Фонду під час дії тимчасової адміністрації. Зокрема, стаття 38 Закону передбачає, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобовязана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Більш детальний порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) коштів за вкладами фізичних осіб визначений Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами (далі - Положення), яке затверджено Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14.

Відповідно до вказаного Положення, вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (пункт 8 Розділу І Положення), а Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами в день внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про ліквідацію банку як юридичної особи (пункт 11 Розділу І Положення).

Банк після отримання повідомлення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку повинен здійснити, зокрема, формування файлів та архівування бази даних про вкладників відповідно до вимог розділу ІІ Правил; направлення до Фонду файлів бази даних разом із супровідним листом (пункт 4 розділу ІІ Положення).

Банк має право надати до Фонду відповідні зміни до бази даних про вкладників (пункт 6 розділу ІІ Положення).

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку (пункт 3 розділу ІІІ Положення).

Протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування (пункт 6 розділу ІІІ Положення).

Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду(пункт 2 розділу ІV Положення).

Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. (пункт 4 розділу ІV Положення).

Отже, з наведених нормативно правових актів встановлено, що відшкодування коштів триває з моменту прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку та завершується в день внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи. При цьому, ще під час дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду вживає заходів щодо: 1) перевірки правочинів, укладених банком, 2) формування переліку вкладників, яким кошти підлягають відшкодуванню, 3) формування переліку вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом; 4) повідомлення правоохоронних органів у випадку виявлення протиправних дій відносно банку тощо, а Фонд на підставі складеного уповноваженою особою Фонд переліку складає і затверджує Загальний реєстр вкладників.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16 вересня 2014 року ОСОБА_4 України прийняв постанову №576 про віднесення ПАТ Актабанк до категорії неплатоспроможних.

16 вересня 2014 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення №90 про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ Актабанк з 17 вересня 2014 року та призначено уповноважену особу Фонду.

Станом на 17 вересня 2014 року уповноваженою особою було складено ОСОБА_4 даних про вкладників ПАТ Актабанк (файл D та файл Z).

01 грудня 2014 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення №250/14 про погодження пропозиції уповноваженої особи щодо тимчасового блокування коштів на рахунках вкладників ПАТ Актабанк (в тому числі й на рахунку позивача) з метою недопущення протиправного відшкодування коштів за вкладами.

16 січня 2015 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб прийняв рішення №5 про припинення здійснення тимчасової адміністрації та відсторонення уповноваженої особи та рішення №6 Про початок процедури ліквідації ПАТ Актабанк та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ Актабанк ОСОБА_2 строком на 1 рік з 16 січня 2015 року по 16 січня 2016 року.

21 січня 2015 року уповноважена особа ОСОБА_2 звернулася до прокурора м. Дніпропетровська з заявою про злочин, в якій зазначено, що значна кількість вкладників мала на вкладених рахунках депозити, які значно перевищують 200000 грн., проте протягом липня-серпня 2014 року вказані клієнти розмістили належні їм грошові кошти в ПАТ Актабанк від імені інших фізичних осіб в сумах близько 200000 грн., чим було штучно створені умови для незаконного отримання відшкодування.

03 лютого 2015 року до ЄРДР внесено запис про кримінальне провадження за заявою ОСОБА_2, а 27 лютого 2015 року слідчим суддею Бабушкінського районного суду м Дніпропетровська винесено ухвалу про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках, що відкриті в ПАТ Актабанк, в тому числі і на рахунку ОСОБА_1.

Крім того, судом також зясовано, що у строки, встановлені Законом, уповноваженою особою Фонду було складно перелік вкладників, яким кошти підлягають відшкодуванню, а Фондом на підставі вказаного переліку було складено і затверджено Загальний реєстр вкладників, і позивач ОСОБА_1 не була включена до вказаних переліку та реєстру. Також відносно вказаної особи не приймалося рішення, що укладений нею з банком правочин є нікчемним.

Таким чином, з наведених обставин зясовано, що уповноваженою особою Фонду вживалися дії щодо перевірки правочинів, укладених банком, формування переліку вкладників, яким кошти підлягають відшкодуванню, та повідомлення правоохоронних органів за фактом виявлення протиправних дій відносно банку тощо. Також, судом встановлено, що дії по складанню та затвердженню Загального реєстру вкладників вчинялися Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на підставі інформації, наданої Уповноваженою особою. Тобто, фактично, відповідачами вчинялися дії, спрямовані на перевірку правочинів банку та виплату відшкодування.

Оскільки судом не встановлено пасивної поведінки відповідачів відносно позивача при складанні переліку вкладників та формуванні і затвердженні реєстру вкладників, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість тверджень позивача про допущення з боку відповідачів протиправної бездіяльності.

Також, заслуговує на увагу той факт, що позивачем не доведено факт порушення з боку відповідачів її прав під час дії тимчасової адміністрації ліквідації банку, а саме - не доведено факту настання негативних наслідків, оскільки відповідно до Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування, тобто фактично доповнювати або змінювати перелік вкладників, яким кошти підлягають відшкодуванню, а Фонд вказані зміни враховує до Реєстру вкладників, а тому твердження позивача про настання для неї негативних наслідків у вигляді неможливості отримати відшкодування не відповідає дійсності.

Крім того, суд не приймає до уваги обґрунтування позовних вимог позивача в частині протиправного визнання укладеного нею правочину з банком нікчемним, так як станом на час розгляду даної справи, Уповноваженою особою не направлялось повідомлення про визнання правочину (договору банківського вкладу позивача з ПАТ Актабанк) нікчемним. Більш того, з огляду на наявні в матеріалах справи документи, ОСОБА_1 не включено до переліку вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом.

Щодо наявності чисельних звернень позивача до відповідачів про включення її до переліку та реєстру вкладників та виплати їй відшкодування, суд зазначає, що відповідно до п. 9 розділу ІV Положення заяви про виплату гарантованої суми відшкодування розглядаються у строк, що не перевищує трьох календарних місяців, при цьому вказаний строк стосується заяв, які подані після прийняття рішення про відшкодування коштів за вкладами та затвердження Загального Реєстру, що відбулося в січні 2015 року, а тому відсутність виплат за вказаними зверненнями не можуть бути покладені в обґрунтування бездіяльності відповідачів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В даному випадку, з огляду на вищевикладене, позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються її вимоги, а відтак, колегія суддів вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: О.О. Круговий