Справа № 804/20009/14
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкор" до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
04 грудня 2014 р. до суду надійшов даний адміністративний позов, у якому позивач просить: визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 21.11.2014 року про збільшення суми грошового зобовязання ТОВ «Інкор» з Податку на додану вартість із вироблених в України товарів (робіт, послуг) за основним платежем на суму 3042,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 1521,00 грн., як таке, що не має законної сили щодо донарахування визначених податкових зобовязань згідно Податкового кодексу України.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що Західно Донбаської обєднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі за текстом відповідач) було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фінансово господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства України. За результатами перевірки складено акт від 05.11.2014 року № 261-22.01-20237224. На підставі Акту перевірки відповідачем було прийняте податкове повідомлення рішення. Товариство з обмеженою відповідальністю «Інкор» (далі за текстом позивач) вважає дії відповідача протиправними та такими що не відповідають діючому законодавству та винесені їм рішення підлягають скасуванню.
Представник позивача не заперечував проти розгляду справи у письмовому провадженні.
Представник відповідача в судове засідання не зявився був повідомлений належним чином, що підтверджуються матеріалами справи.
Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи вищевказане, суд ухвалив розглянути справу у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, судом були встановлені наступні обставини.
Так, 21 листопада 2014р. Західно-Донбаською ОДПІ ГУ Міндоходів в Дніпропетровській області прийняте податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобовязання ТОВ «Інкор» з Податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за основним платежем на суму 3042,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 1521,00 грн.
Відповідне повідомлення-рішення прийняте Західно-Донбаською ОДПІ ГУ Міндоходів в Дніпропетровській області за результатами документальної позапланової невиїздної перевірки ТОВ «Інкор» на підставі Акта перевірки №261-22.01-20237224 від 05.11.2014 року про результат проведення позапланової невиїзної перевірки ТОВ Інкор з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у ТОВ «Протектід» за період з 01.07.2014 по 31.07.2014р. , де встановлені порушення п.198.1. п.198.2,п. 198.3, ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI.
Копія Виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб ТОВ «Інкор», копія свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ ТОВ «Інкор», копія Протоколу установчих зборів ТОВ «Інкор» , копія Наказу про призначення директора ТОВ «Інкор», копія штатного розкладу, копія Довідки з ГУ Статистики, копія Договорів оренди офісних та складських приміщень, на 2-х арк., копія Наказу про призначення бухгалтера ТОВ «Інкор», копія Договору поставки №9 від 01.07.2014р. між ТОВ «Протектід» ТОВ «Інкор», копія Рахунку-фактури №66 від 03.07.2014р., копія видаткової накладної №66 від 03.07.2014р., копія податкової накладної №66 від 03.07.2014р., копії Договорів, копія додаткової угоди від 09.01.2014. до договору №9/01-13 від 09.01.2013, копії Видаткових накладних, копії довіреностей на отримання ТМЦ, копії податкових накладних, копія експрес-накладної від нової пошти на доставку ТМЦ, копії виписок банку про сплату послуг.
Дослідивши матеріали справи та подані до суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд встановив таке.
ТОВ «Інкор» надало повний пакет документів закупівлі запірної арматури у ТОВ «Протектід» за подальшої її реалізації іншим підприємствам.
В порушення положень ст. 83 Податкового кодексу України, в якому зазначено, що «для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок підставами для висновків є документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація: експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби, цих норм.
Податкові накладні, рахунки-фактури, видаткові та прибуткові накладні ТОВ «Інкор», якими оформлювався факт прийняття підприємством запірної арматури у ТОВ «Протектід» містять всі обов'язкові реквізити, що передбачені для оформлення первинних документів: назву товару, його вартісне вираження, одиницю виміру, місце та дату складання, та підписи уповноважених осіб. Західно-Донбаської ОДПІ ГУ Міндоходів не надано підтвердження жодної експертизи чи рішення суду про визнання документів недійсними.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. №996- XIV (далі за текстом - Закон № 996-XIV) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Частинами 1, 2 ст.9 Закону № 996-XIV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Також, є необгрунтовним та протиправним посилання Західно-Донбаської ОДПІ ГУ Міндоходів в Дніпропетровській обл., що «ТОВ «Інкор» не підтвердив факт реальності здійснення господарських взаємовідносин між ТОВ «Інкор» та ТОВ «Протектід» за липень 2014 р. але ці доводи суперечать висновкам Вищого адміністративного суду України від 20.07.2011р. по справі №К/9991/5148/11-С де зазначено, що «господарча операція (тобто дії, або обставини, що спричиняють зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства згідно зі ст.1 Закону України від 16.07.1999р. №996-ХІУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні») є самостійним поняттям, відмінним від операцій або господарських зобовязань. Аналіз реальності господарських операцій здійснюється на підставі даних податкового та бухгалтерського обліку платника податків та інших обставин. Оцінка господарських операцій та її змісту здійснюється відокремлено від використання положень про господарські правочини або господарські зобов'язання, оскільки дотримання норм громадянського або господарського права не означає автоматично реальність здійснення господарської операції, а навпаки недотримання вимог громадянського або господарського законодавства не спричиняє за собою автоматично змінення відображення господарських операцій у податковому обліку.
У випадку, коли національні органи при відсутності яких - то доказів на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов'язаних зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або любих інших доказів на обізнаність щодо таких порушень , все ж мають негативні наслідки щодо отримувача оподаткованої ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльніть постачальника, який знаходиться за межами контролю отримувача і в відношенні якого не було засобів перевірки та забезпечення його виконання ,то такі органи влади порушують справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами громадських інтересів та вимогами захисту прав власності.»
Головною підставою вважати правочин нікчемним являється її недійсність, встановлена законом. Саме законом, а не актами, які б факти в цьому акті не були відображені. Вказані ж в акті висновки є суто суб'єктивною думкою державного податкового ревізора-інспектора, оскільки були зроблені за відсутності інформації, яка надається в передбаченому законодавством порядку.
Крім того, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року було звернено увагу на наступне: " вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду у разі наявності відповідної суперечки. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. В цьому випадку в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги у разі нікчемності правочину і наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не має права посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким аргументам позивача.
Відповідно до статей 215 і 216 ЦК України вимога про визнання оспорюванного правочину недійсним і про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину можуть бути заявлені як однією із сторін правочину, так і іншою зацікавленою особою, права і законні інтереси якої порушені здійсненням правочину".
Таким чином, навіть за наявності ознак нікчемності правочину податкові органи мають право лише звертатися до судів з позовами про стягнення в доход держави коштів, отриманих по правочинах, здійснених з метою, що свідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їх нікчемність.
У зв'язку з цим слід зазначити, що одним з основних завдань органів державної податкової служби є здійснення контролю дотримання податкового законодавства і надання роз'яснень законодавства з питань оподаткування платникам податків. Жодним законом не передбачено право органу державної податкової служби самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними правочини і дані, вказані платником податків в податкових деклараціях.
За вимогами цивільного законодавства існує презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Крім того, згідно вимог чинного податкового законодавства, та позиції Вищого адміністративного суду, що викладена в його рішеннях, Акт перевірки не має юридичного характеру, оскільки безпосередньо не стосується прав і обов'язків суб'єктів господарювання, не є правовим актом індивідуальної дії, а відтак висновки Акта перевірки не можуть апріорі бути доказовою базою при розгляді справи в суді, крім випадків коли факти, встановлені в акті, підтверджені відповідним судовим рішенням (що набрало законної сили), якого відповідачем в даному випадку надано не було.
Також, відповідно до презумпції правомірності правочину, усі укладені між сторонами правочини є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом. В усіх інших випадках питання про недійсність правочину має бути встановлено судом на підставі заяви зацікавленої особи після повного та всебічного розгляду питання про недійсність такого правочину. Про недійсність правочину ухвалюється рішення.
Відповідно до статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
У складі цивільного правопорушення, передбаченого ст. 228 ЦК України міститься обов'язкова ознака - специфічна мета - порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Наявність мети, включеної до складу правопорушення підлягає обов'язковому доведенню.
Мета юридичної особи має бути доведена через мету відповідного керівника - фізичної особи, яка на момент укладання угоди виконувала представницькі функції за статутом (положенням) або за довіреністю. Слід зазначити, що наявність мети зазначеної в диспозиції ст. 228 ЦК України у фізичної особи тягне кримінальну відповідальність за відповідними статтями Кримінального кодексу України за скоєний злочин, замах на злочин або готування до злочину. Такі обставини можуть бути доведені лише обвинувальним вироком.
Згідно зі ст. 18 Закону України від 15.05.2003р. №755-ІУ «Про держану реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» якщо відомості, які повинні бути внесені до ЄДР, були до нього занесені, вони вважаються достовірними та можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки в них не занесені певні зміни. На час здійснення господарських операцій підприємство-постачальник ТОВ «Протектід» було включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, а також мало свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ.
Тобто, зазначений контрагент позивача - ТОВ «Протектід» було у відповідності до чинного законодавства зареєстровано платником податку на додану вартість, установчі документи контрагента не були визнані у судовому порядку недійсними, відсутній вирок суду щодо посадових осіб зазначеного контрагента.
Просимо звернути увагу на індивідуальні обставини діяльності нашого підприємства та специфіку роботи ТОВ «Інкор» .
Згідно штатного розкладу підприємство ТОВ «Інкор» має достатню кількість працівників для здійснення фінансово-господарської діяльності, а саме - 4 робітників. Згідно Статуту діяльність підприємства спрямована на отримання прибутку від оптової торгівлі запірною арматурою та іншими ТМЦ. Всі вищевказані види діяльності не передбачають створення великої промислово-товарної бази. Для ведення вищевказаної діяльності ТОВ «Інкор» має орендовані складські приміщення загальною площею 100 кв.м. та орендовані офісні приміщення загальною площею 28 кв.м. Копії договорів оренди були надані для перевірки. Підприємство здійснює поставку запірної арматури та інших запчастин для підприємств по цінам, які задовольняють їх фінансові можливості.
Зазначену запірну арматуру ТОВ «Інкор» закупило у постачальника ТОВ «Протектід», з яким був укладений відповідний договір поставки №9 від 01.07.2014р.
Факт оплати товару за безготівковим розрахунком ТОВ «Інкор» на розрахунковий рахунок постачальника ТОВ «Протектід» підтверджується платіжними дорученнями та виписками по рахунку, відкритому ТОВ «Інкор» в КБ «Приватбанк».
Згідно договору поставки №267 від 01.05.2014р. була виконана поставка запірної арматури для ТОВ Фабріка дверей «Будмайстер» на загальну суму 1171,20 грн.
Фінансово-господарська операція була оформлена відповідними документами, а саме: Видаткова накладна №РН-92 від 24.07.2014р., Податкова накладна №17 від 24.07.2014р.
Згідно договору поставки №1/0305414 від 02.01.2014р. була виконана поставка запірної арматури для КП Павлоградводоканал» на суму 3048,00 та 492,00 грн. Фінансово- господарська операція була оформлена відповідними документами, а саме: Видаткова накладна №РН-86,87 від 16 та 18.07.2014р., Податкова накладна №11,12 від 16 та 18.07.2014р.
Згідно договору поставки №-9/01-13 від 09.01.2013р. була виконана поставка запірної арматури для ТОВ «Промхіммонтаж» на загальну суму 254,40та 3510,36 грн. Фінансово-господарська операція була оформлена відповідними документами, а саме: видаткова накладна №РН-88.89 від 18 та 22.07.2014р.. Податкова накладна №14,13 від 18.07.2014р.
Згідно договору №238 від 16.07.2013р. була виконана поставка запірної арматури для КЗ «Павлоградський протитуберкульозний диспансер»(КП «ППД» ДОР») на загальну суму 9138,00 та 240,00 грн. Фінансово-господарська операція була оформлена відповідними документами, а саме: Видаткова накладна №РН-90 від 23.07.2014р., Податкова накладна №10,15 від 16 та 23.07.2014р.
Розрахунки з вищевказаними та іншими підприємствами станом на момент перевірки повністю сплачені. Таким чином, операції щодо придбання товарів у ТОВ «Протектід» мають завершений характер, як того і вимагає Податковий кодекс,а саме: операції мають документальне підтвердження, обов'язковість ведення та зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку. Відповідно, ці договірні відносини були спрямовані на настання реальних наслідків у вигляді отримання прибутку та сплаті усіх відповідних , визначених законодавством, податкових платежів.
Як зазначено на стор. 11 Акту перевірки №261-22.01-20237224 від 05.11.2014р. про результати проведення позапланової невиїздної перевірки ТОВ «Інкор» з питань дотримання вимог податкового законодавства з Податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у ТОВ «Протектід» за період з 01.07.2014 по 31.07.2014р. зазначено: «господарська діяльність ТОВ «Інкор» має ознаки нереальності здійснення операцій, які полягають відсутності у ТОВ «Протектід» необхідних умов для результатів віяповілгної господарської, економічної діяльності тому ТОВ «Інкор» порушено п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6, ст.. 198 Податкового кодексу України.
Але згідно пунктів 36.1, 36.5 статті 36, пункту 38.1 статті 38, пункту 44.1 статті 44, пункту 47.1 статті 47, пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України, обчислення, декларування та/або сплата суми податку та збору є персональним податковим обов'язком кожного окремого платника податків, який і несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку. Тобто, платник податку несе самостійну відповідальність за порушення ним правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватись на третіх осіб, в тому числі і на його контрагентів.
Таким чином, формування суб'єктом господарювання податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, а пов'язане з призначенням придбаних товарів (послуг) для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної (накладних).
Законодавство України, не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальності та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.
На підставі вищезазначеного, вимоги Західно-Донбаською ОДПІ ГУ Міндоходів в Дніпропетровській області, не мають правового обгрунтування, оскільки Західно-Донбаською ОДПІ не надано жодного рішення суду про визнання вищевказаних угод недійсними, також не надано належних доказів наявності мети, які завідомо суперечать інтересам держави та суспільства та неправомірно покладають відповідальність за дії можливої недобросовісної, діючої з умислом, сторони угоди на іншу сторону, яка закон не порушувала.
У звязку з чим суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, цілком правомірними та відповідають чинному законодавству, і позивачем було доведено їх правомірність.
Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 21.11.2014 року про збільшення суми грошового зобовязання ТОВ «Інкор» з Податку на додану вартість із вироблених в України товарів (робіт, послуг) за основним платежем на суму 3042,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 1521,00 грн., як таке, що не має законної сили щодо донарахування визначених податкових зобовязань згідно Податкового кодексу України.
Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкор» документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України у сумі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_1