Справа № 2а/1770/855/12
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2015 року м. Київ К/9991/63221/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у м Рівному Рівненської області Державної податкової служби

на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 17.04.2012 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2012

у справі №2а/1770/855/2012

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будстар Плюс»

до Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення , -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 17.04.2012, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2012, позов задоволено повністю. Скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у м.Рівному Рівненської області ДПС від 05.12.2011 № та від 09.12.2011 №.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового про відмову в позові в повному обсязі, з підстав невірного застосування норм матеріального права.

Перевіривши під час попереднього судового засідання повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

21.11.2011 відповідачем проведена документальна невиїзна перевірка своєчасності сплати позивачем узгодженого податкового зобов'язання до бюджету, за результатами якої складений акт № 515.

На підставі зазначеного акта прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.12.2011 №, яким встановлено порушення граничного строку сплати на 269 календарних днів суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість по вітчизняних товарах в розмірі 69177 грн. та зобов'язано позивача сплатити штраф у сумі 13835,40 грн., а саме по наступним деклараціям:

- декларація від 20.03.2009 №11407 - термін сплати 02.03.2009, сума зобов'язань 10821,62 грн., фактично сплачено 24.12.2009, кількість днів прострочення -269;

- декларація від 20.03.2009 №11407- термін сплати 30.06.2009, сума зобов'язань 2900 грн., фактично сплачено 30.11.2009, кількість днів прострочення -245;

- декларація від 19.06.2009 №52607 - термін сплати 30.06.2009, сума зобов'язань 9165,64 грн., фактично сплачено 29.01.2010, кількість днів прострочення - 213;

- невизначений документ від 31.01.2011 - термін сплати 30.06.2009, сума зобов'язань 1293,57грн., фактично сплачено 26.08.2011, кількість днів прострочення - 208;

- декларація від 20.07.2009 №75882 - термін сплати 30.06.2009, сума зобов'язань 760 грн., фактично сплачено 29.01.2010р., кількість днів прострочення - 183;

- декларація від 19.06.2009 №52607 - термін сплати 30.06.2009, сума зобов'язань 651,38 грн., фактично сплачено 24.12.2009, кількість днів прострочення - 177;

- невизначений документ від 03.03.2011 - термін сплати 02.03.2011, сума зобов'язань 1955 грн., фактично сплачено 26.08.2011, кількість днів прострочення - 177;

- декларація від 19.01.2011 № - термін сплати 30.01.2011, сума зобов'язань 8464 грн., фактично сплачено з простроченням на 176 днів;

- невизначений документ від 31.03.2011 - термін сплати 30.03.2011, сума зобов'язань 2121грн., фактично сплачено 26.08.2011, кількість днів прострочення - 149;

- декларація від 20.04.2011 № - термін сплати 30.04.2011, сума зобов'язань 4998,85 грн., фактично сплачено 26.08.2011р., кількість днів прострочення - 118;

- невизначений документ від 31.05.2011 - термін сплати 30.05.2011, сума зобов'язань 9033 грн., фактично сплачено 22.09.2011, кількість днів прострочення - 115;

- невизначений документ від 01.07.2011 - термін сплати 30.06.2011, сума зобов'язань 2178,37 грн., фактично сплачено 20.10.2011р., кількість днів прострочення - 112;

- декларація від 20.06.2011 № - термін сплати 30.06.2011, сума зобов'язань 3343,63грн., фактично сплачено 22.09.2011, кількість днів прострочення - 84;

- невизначений документ від 31.07.2011 - термін сплати 30.07.2011, сума зобов'язань 8464 грн., фактично сплачено 20.10.2011, кількість днів прострочення - 82;

- декларація від 19.08.2011 № - термін сплати 30.08.2011, сума зобов'язань 1363,79 грн., фактично сплачено 20.10.2011, кількість днів прострочення - 51.

28.11.2011 відповідачем проведена камеральна перевірка податкової звітності з податку на прибуток, на підставі якого винесене повідомлення-рішення від 09.12.2011 №, яким встановлено порушення граничного строку сплати на 67 календарних днів суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в розмірі 7575 грн. та зобов'язано позивача сплатити штраф в розмірі 1515 грн.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається відповідач у касаційній скарзі, та вважає, що судами повно встановлені обставини у справі, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні відносини.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у спірному періоді, позивачем сплачувались зобов?язання з податку на додану вартість та податку на прибуток своєчасно та в повному розмірі, однак, сплачені позивачем кошти зараховувались відповідачем не в рахунок поточних податкових зобов?язань згідно з визначеним в платіжних дорученнях призначенням платежу, а спрямовувались на погашення податкового боргу позивача з податку на додану вартість за період з лютого 2009 року по липень 2009 року та податок на прибуток за І-П квартал 2009 року.

Відповідно до п. 87.9. ст. 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Разом з тим, у даному випадку існують правовідносини щодо податкових зобов'язань, виникнення та строк сплати яких регулювався Законом України «Про порядок погашення зобов?язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» ( далі - Закон № 2181-ІІІ).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Пункт 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2011, не має зворотної дії в часі. Дія п. 87.9. ст. 87 Податкового кодексу України починається з 01.01.2011 і може бути застосована лише до тих податкових зобов'язань, які виникли після 01.01.2011.

Таким чином, повноваження органу державної податкової служби за п. 87.9. ст. 87 Податкового кодексу України можуть поширюватися на ті платежі (податкові зобов'язання, в т.ч. несплачені у встановлений законом строк), які виникають з підстав, визначених в цьому Кодексі.

Підстави застосовувати до спірних правовідносин зі сплати податкових зобов'язань, виникнення та строк сплати яких регулювалися Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», положень п. 87.9. ст. 87 Податкового кодексу України, відсутні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування» від 25.06.1991 № 1251-ХІІ платник податків зобов'язаний сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законом терміни.

Згідно з пп. 5.4.1. п. 5.4 ст. 5 Закону № 2181-ІІІ узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Пунктом 7.7 статті 7 Закону № 2181-ІІІ визначена рівність бюджетних інтересів. З цією метою встановлено, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях.

Разом з тим податковий орган не наділений правом чи обов'язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

Законом № 2181-ІІІ були визначені заходи, які могли вживатися контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу, і серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

Відповідно до пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону № 2181-ІІІ активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду. В інших випадках платники податків самостійно визначають черговість та форми задоволення претензій кредиторів за рахунок активів, вільних від заставних зобов'язань забезпечення боргу. У разі, якщо такого платника податків визнано банкрутом, черговість задоволення претензій кредиторів визначається законодавством про банкрутство.

З наведеного випливає, що податковий орган не мав права самостійно змінювати призначення платежу визначеного платником податків, а тому визначення періоду, протягом якого відбулася затримка сплати узгодженого податкового зобов'язання, виходячи із дати погашення відповідачем податкових зобов'язань за ніші періоди, є помилковим.

Крім того, існування у позивача податкового боргу з податку на додану вартість за період з лютого 2009 року по липень 2009 року та податок на прибуток за І-П квартал 2009 року свого підтвердження не знайшло, оскільки ненадходження коштів до державного бюджету сталося з вини АКБ «Європейський», що підтверджено постановою Рівненського окружного адміністративного суду у справі №2а-4584/10/1770 від 17.02.2011, яка набрала законної сили.

Враховуючи наведене, висновки суду першої та апеляційної інстанції ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права, підстав для їх скасування, з мотивів викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м Рівному Рівненської області Державної податкової служби відхилити, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 17.04.2012 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2012 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-2391 КАС України безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун