Справа № 810/1794/14
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року м. Київ К/800/36985/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Шведа Е.Ю.,

суддів Горбатюка С.А.,

Гончар Л.Я.,

секретар судового засідання Скавуляк Т.В.,

за участю: представника відповідача Юрченко М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за

касаційною скаргою Київської митниці Міндоходів

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2014 року

у справі 810/1794/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київторгфрукт»

до Київської митниці Міндоходів

про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови у прийнятті митної декларації та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київторгфрукт» (далі - ТОВ «Київторгфрукт») звернулось до суду з позовом до Київської митниці Міндоходів, в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 125130012/2014/110011/1 від 06 березня 2014 року та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 125130012/2014/00011 від 06 березня 2014 року;

- зобов'язати Київську митницю Міндоходів визначити митну вартість товару за ціною договору (контракту) товарів, які імпортуються щодо товарів відповідно до декларації митної вартості № 125130012/2014/403673 від 06 березня 2014 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 травня 2014 року в задоволенні позову відмовлено. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2014 року, постанову суду першої інстанції скасовано, прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково: визнано протиправними та скасовано рішення Київської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 125130012/2014/110011/1 від 06 березня 2014 року та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 125130012/2014/00011 від 06 березня 2014 року. В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі митний орган, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції. Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що у митного органу виникли обґрунтовані сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей щодо ціни товару, подані позивачем для митного оформлення товару документи, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують складові митної вартості товару, у митного органу наявна інформація щодо іншої ціни на аналогічний товар, який розмитнювався раніше.

В судовому засіданні представник відповідача касаційну скаргу підтримала, просила задовольнити її з підстав, викладених в ній.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, їх представників, що з'явились, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Судами встановлено, що 01 листопада 2013 року ТОВ «Київторгфрукт» укладено контракт на поставку товару № 11/33 із компанією «Bronton Trade LLP» (Об'єднане королівство), відповідно до якого продавець постачає, а покупець приймає товари, перелік яких наведений в інвойсах; покупець приймає на себе зобов'язання щодо подальшого розповсюдження товарів по оптово-роздрібній мережі та здійснює розрахунки з продавцем.

На виконання вказаного контракту ТОВ «Київторгфрукт» у березні 2014 року ввезено на митну територію України банани свіжі зелені (Musa saplentum), сорту «Сavendish», врожаю 2013 року, країна виробництва: Еквадор, виробник Fruta Nova, вагою 138240 кг.

З метою митного оформлення товару позивачем до Київської митниці подано митну декларацію № 125130012/2014/403673 від 06 березня 2014 року, в якій митну вартість визначено із застосуванням основного методу її визначення - за ціною договору (контракту), на рівні 0,68 USD за 1 кг.

Для здійснення митного оформлення товару позивачем разом з декларацією надано наступні документи:

- картка обліку особи, що здійснює операції з товарами від 31 січня 2014 року № 125/2012/0001364;

- міжнародні автомобільні накладні (CMR) від 03 березня 2014 №№ 417596, 417597, 417598, 417599, 417600, 501099;

- коносамент від 31 січня 2014 року MAEU 951331245;

- виписка з бухгалтерської документації від 27 лютого 2014 року;

- прейскурант (прайс-лист) виробника від 27 січня 2014 року;

- висновок про вартісні характеристики товару від 28 лютого 2014 року №ГО-897;

- рахунок-фактура (інвойс) від 29 січня 2014 року № 002-001-000001951;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) від 01 листопада 2013 року № 11/13 із доповненнями № 2, № 3, № 6;

- договір із третіми особами, пов'язаний із договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається, від 01 січня 2014 року № 08/02;

- інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару від 31 січня 2014 № 2761;

- інформація про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару від 31 січня 2014 № 2761;

- інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару від 31 січня 2014 № 2761;

- резервна позиція № 915 від 26 липня 2001 року;

- фітосанітарний сертифікат № 2681975 від 03 лютого 2014 року;

- сертифікат про походження товару загальної форми від 03 лютого 2014 року;

- екологічна декларація № 1485 від 19 лютого 2014 року.

За результатами розгляду поданих до митного оформлення документів відповідач дійшов висновку про те, що наявна інформація щодо митної вартості імпортованих товарів призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів.

Таким чином, не погоджуючись із визначеною декларантом митною вартістю товару у МД, митний орган запропонував позивачу додатково надати документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами визначеними договором (угодою, контрактом); видаткові накладні; каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосується відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними оцінюваним.

ТОВ «Київторгфрукт» до митного органу подано заяву про видачу йому рішення про коригування митної вартості з метою випуску товару у вільний обіг «під гарантійне зобов'язання» та частину витребовуваних документів (виписку з бухгалтерських документів; видаткову накладну; прайс-лист; висновок Торгово-промислової палати про вартісні характеристики товарів; контракт із третіми особами).

Інші витребовувані документи декларантом не надано, а виписка з бухгалтерської документації та прайс-лист ідентичні із вперше поданими, зокрема останній не відповідав вимогам до такого документу, як-то формування на загальних умовах для всіх покупців певного ринку без конкретизації імпортерів та кількості товару.

У зв'язку із ненаданням позивачем додаткових документів, митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості № 125130012/2014/110011/1 від 06 березня 2014 року, в якому митна вартість товару визначена за резервним методом її визначення на рівні 1,11 USD за 1 кг.

Вказано, що перший метод не застосовується оскільки декларантом не подано додаткові документи для підтвердження митної вартості. Методи за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовуються у зв'язку з невиконанням вимог статей 59-60 МК України; методи згідно із статтями 62 та 63 цього кодексу не застосовуються через відсутність інформації щодо ціни складових для визначення за даними методами; а резервний метод використаний з урахуванням інформації наявної в митному органі (митна декларація від 24 лютого 2014 року № 125130012/2014/402930).

Коригування митної вартості товару стало підставою для видання картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 125130012/2014/00011 від 06 березня 2014 року.

Для випуску товарів у вільний обіг позивач подав до Київської митниці Міндоходів нову митну декларацію № 125130012/2014/403718 від 06 березня 2014 року, в якій задекларував цей же товар за митною вартістю, що визначена з урахуванням рішення митного органу про коригування митної вартості товарів.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями митного органу, позивач звернувся до суду з даним позовом про їх скасування, зобов'язання вчинити певні дії.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що наявність в митного органу інформації про іншу митну вартість ідентичного або аналогічного товару є підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов в частині вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що у позивача були в наявності всі документи для визначення митної вартості товарів, які імпортуються, за ціною договору, в той час як митним органом не доведено, що документи, надані позивачем на підтвердження заявленої митної вартості товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ч.ч. 1, 2 ст. 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 8 вказаного розділу.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

При цьому, ч. 4 ст. 53 МК України визначено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому, законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмови у митному оформленні. Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

Відтак, приписи вказаних статей зобов'язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Митним органом не доведено, що позивач в деклараціях митної вартості зазначив не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснив розрахунок, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості, або що надані митному органу документи містили розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

З приводу доводів митного органу, що митна вартість товарів, вказана декларантом, є нижчою від ціни, інформація про яку наявна у митного органу, варто зазначити, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

При цьому, варто зауважити, що наявність у єдиній автоматизованій системі інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, про що вірно вказано судом першої інстанції, однак за умов виявлення митним органом в поданих документах неточностей, розбіжностей та/або якщо надані декларантом документи не дозволяють перевірити числові значення складових митної вартості товарів.

Рішення про митне оформлення товару не може базуватися виключно на інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб'єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також необхідно врахувати, що в Єдиній автоматизованій інформаційній системі Держмитслужби відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення. Тому, така інформаційна база не містить всіх об'єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально і підлягають обчисленню.

Обставини ж, зазначені представником відповідача в суді, які викликали сумнів у митного органу щодо правильності визначення декларантом митної вартості товарів обґрунтовано спростовано судом апеляційної інстанції.

Посилання митного органу в спірному рішенні про коригування митної вартості товарів та в касаційній скарзі на ту обставину, що позивач раніше вже здійснював митне оформлення ідентичних товарів, декларуючи їх митну вартість на рівні 1,11 доларів США/кг, як на підставу законності спірного рішення, не може бути взято судом до уваги з огляду на те, що виробник товару, зазначений в митних деклараціях № 125130012/2014/400791 від 24 січня 2014 року, № 125130012/2014/402161 від 13 лютого 2014 року, № 125130012/2014/402930 від 24 лютого 2014 року відрізняються від виробника товару, вказаного в митній декларації № 125130012/2014/403673 від 06 березня 2014 року, згідно з якою і здійснювалось декларування товару в даній справі, що в свою чергу може мати вплив на формування ціни товару. Наведена обставина, з-поміж іншого, відповідно до ст. 59 МК України, є перешкодою для визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Крім того, суд касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідач не обґрунтував чому митним органом не застосовано метод визначення митної вартості товарів - за ціною договору щодо ідентичних товарів або за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, в той час коли митний орган зазначає, що в нього наявна інформація про ціну ідентичних товарів, які завозились позивачем раніше.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що надані для митного оформлення документи не містять розбіжностей, а їх дані піддаються обчисленню та підтверджують ціну товару.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову, скасувавши спірні рішення відповідача. Судом апеляційної інстанції ухвалено обґрунтоване рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, доводи касаційної скарги спростовуються наведеними вище нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: