Справа № 813/2514/15
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року справа № 813/2514/15

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючого-судді Кухар Н.А.

секретар судового засідання Єдинак Г.Б.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м.Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішення та податкової вимоги, -

в с т а н о в и в :

Фізична особа підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу № Ф-271 від 20.03.2015 року та рішення про застосування штрафних санкцій № НОМЕР_1 від 07.05.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що податковим органом була проведена виїзна документальна перевірка за результатами якої складено акт № 154/17-2/НОМЕР_2 від 20.03.2015 року та прийнято вимогу про сплату боргу № Ф-271 від 20.03.2015 року на суму 50243,22 грн., та рішення № НОМЕР_1 від 07.05.2015 року про застосування штрафних санкцій в сумі 4150,88 грн. за дорахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску. З вказаною вимогою про сплату боргу та рішенням про застосування штрафних санкцій не згідний, оскільки застосування відповідачем показника середньомісячного річного доходу для визначення щомісячного чистого доходу, на суму якого нараховується єдиний внесок, не узгоджується з вимогами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», виключно яким визначаються порядок нарахування, обчислення та сплата єдиного внеску, а висновок про заниження в 2011 2014 роках сум єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування є безпідставним та необґрунтованим.

Відповідач подав заперечення на позовну заяву, в якому вказав, що за результатами перевірки позивача встановлено порушення частини 2 статті 7, частини 2 і частини 3 статті 9, пункту 3 частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування». Посилається на пп.3 п.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» відповідно до якого орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більше як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав наведених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, з підстав наведених в запереченні. Просила в задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, заслухавши думку представників сторін, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з положення ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З 27.02.2015 року по 13.03.2015 року Державною податковою інспекцією у м.Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 року по 31.12.2014 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2014 року, з врахуванням вимог пункту 3 розділу ІІ «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» за результатами якої складено акт № 154/17-2/НОМЕР_2 від 20.03.2015 року.

Згідно вищезазначеного акту перевірки податковим органом при перевірці правильності нарахування єдиного внеску з суми доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7 %, встановлено заниження єдиного соціального внеску у сумі 50243,22 грн., в тому числі за 2011 рік в сумі 4867,24 грн., за 2012 рік в сумі 4303,74 грн., за 2013 рік в сумі 9565,23 грн., за 2014 рік в сумі 31507,01 грн., чим порушено частину 2 статті 7, частину 2 і частину 3 статті 9, пункту 3 частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування».

20 березня 2015 року на підставі акту перевірки № 154/17-2/НОМЕР_2 від 20.03.2015 року ДПІ у м.Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області винесено вимогу про сплату боргу № Ф-27, якою зобовязано боржника ОСОБА_3 сплатити до бюджету 50243,22 грн. недоїмки.

Крім цього, відповідачем 07 травня 2015 року винесено рішення № НОМЕР_1 про застосування до ФОП ОСОБА_3 штрафних санкцій в розмірі 4150,88 грн.

Вирішуючи спір у даній адміністративній справі, суд виходив з наступного.

Законом України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно п.п.1,2 ч.2 Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платник єдиного внеску зобов'язаний:

своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок:

вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством;

допускати посадових осіб органу доходів і зборів до проведення перевірки правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, а до проведення перевірки щодо достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, та для призначення пенсій - посадових осіб органів Пенсійного фонду за наявності направлення та/або наказу про перевірку та посвідчення осіб, надавати їм передбачені законодавством документи та пояснення з питань, що виникають у процесі перевірки;

подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Судом встановлено, що загальна сума чистого оподатковуваного доходу отриманого позивачем у 2011 році склала 178759,75 грн., у 2012 році склала 139850,35 грн., у 2013 році склала 195032,76 грн. та у 2014 році склала 334390,58 грн., що і відповідно було відображено позивачем в Деклараціях про майновий стан та доходи за відповідні роки. В свою чергу, позивачем нараховано та відображено у звіті помісячні суми єдиного внеску, що в загальному за 2011 рік склав 62663,38 грн.; за 2012 рік склав 101089,32 грн.; за 2013 рік склав 167379,45 грн.; за 2014 рік склав 116561,62 грн.

Податковий орган дійшов висновку щодо невірного обрахунку позивачем розміру єдиного внеску, який підлягає сплаті за 2011-2014 роки. Зокрема, відповідач зазначив, що позивач помилково визначив помісячну суму чистого оподатковуваного доходу. У зв'язку із вказаним відповідач самостійно донарахував позивачу суму єдиного внеску.

Так, у висновках акта перевірки податковий орган визначаючи суму чистого щомісячного доходу Позивача як бази нарахування ЄСВ виходив із розміру середньомісячного річного оподатковуваного доходу відображеного ФОП ОСОБА_3 в додатку № 5 Податкової декларації про майновий стан та доходи за 2011 рік у сумі 178759,85 грн., за 2012 рік у сумі 139850,35 грн., за 2013 рік у сумі 194945,10 грн., за 2014 рік у сумі 308250,74 грн.

Вказані суми податковим органом було взято за основу для розрахунку, як щомісячну суму чистого оподатковуваного доходу отриманого позивачем протягом 2011-2014 року в цілях нарахування ЄСВ. Відповідно, вказані суми і визначені податковим органом як чистий оподаткований дохід отриманий позивачем у кожному окремому місяці у 2011-2014 роках.

Суд не погоджується з застосованим відповідачем методом визначення суми чистого доходу отриманого платником податків в кожному конкретному місяці за 2011-2014 роки із застосуванням показника середньомісячного оподатковуваного доходу відображеного у Податкової декларації про майновий стан та доходи за, оскільки вказаний метод не узгоджується із вимогами Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» враховуючи наступне.

У статтях 8, 9, 10 ПК України міститься вичерпний перелік податків і зборів, що справляються в Україні, і в цьому переліку немає Єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Тобто сфера дії ПК України не поширюється на правовідносини повязані із нарахуванням та сплатою єдиного внеску.

В силу ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-VІ визначено, що єдиний внесок не входить до системи оподаткування, а порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, і лише в частині адміністрування - ПК України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відносно механізму визначення розміру середньомісячного річного оподатковуваного доходу, то такий визначається відповідно до порядку встановленого Наказом Міндоходів України від 11.12.2013 року № 793 та Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, і, відображається у додатку № 5 Податкової декларації про майновий стан та доходи.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 ПКУ чистий річний оподатковуваний дохід визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 ПКУ, а саме об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи -підприємця, та пункту 178.3 статті 178 ПКУ, згідно з яким оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Разом з тим, фізичні особи - підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, в обов'язковому порядку разом з Податковою декларацією подають додаток 5 до розділу III Податкової декларації.

Статтею 167.1 ПК України визначено, що розмір середньомісячного річного оподаткованого доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці 1 цього пункту та поділена на кількість календарних місяців протягом яких платником податку було одержано такі доходи в податковому (звітному році) за який здійснюються декларування.

Водночас щомісячний чистий дохід, це величина яка, враховуючи положення Закону України «Про збір облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» вираховується платником податків самостійно, враховуючи при цьому щомісячні витати на придбання товару, витрати на здійснення підприємницької діяльності (оренда, податки придбання ТМЦ тощо) та доходів в ході реалізації робіт та послуг у кожному конкретному місяці на підставі первинних документів.

При цьому, відповідно до п. 4.1 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 09.09.2013 року № 454, звіт формується на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до Закону нараховується єдиний внесок.

Підпунктом 4.5 пункту 4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування встановлено, що обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними у підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 4 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій (річної звітності) та результатів перевірок діяльності таких осіб, що призвели до збільшення або зменшення розміру доходу, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Проте, прив'язка порядку обчислення ЄСВ до даних річної декларації стоосується лише суми чистого річного оподаткованого доходу, що узгоджується із нормами п.164.1 ст. 164 ПК України та п.177.2 ст. 177 ПК України.

Такий висновок пов'язаний в тому числі із тим, що показник середньомісячного оподатковуваного доходу Декларації про доходи та майновий стан платника визначається математичним шляхом ділення суми чистого річного оподаткованого доходу на 12 календарних місяців, а щомісячний чистий дохід визначається у мінімальній та максимальній межі передбаченій Законом, на підставі первинних документів.

За змістом ч. 2 п. 4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до 4.4.2, 3 ст. 9 Закону, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів , бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Таким чином, механізм нарахування середньомісячного річного оподаткованого доходу та щомісячного чистого доходу із нарахування суми єдиного внеску є різним, а саме розмір середньомісячного річного оподаткованого доходу розраховується математично, тоді як щомісячний чистий дохід вираховується на підставі бухгалтерських та інших первинних документів.

Враховуючи викладене, поняття отриманого середньомісячного річного доходу не є тотожним поняттю щомісячного чистого доходу отриманого позивачем у звітному періоді, як про це зазначає відповідач.

Вимогами Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що застосування середньомісячного показника не передбачено, оскільки платник може отримувати різний дохід у тому чи іншому місяці, відповідно платнику податків надано право визначати розмір такого доходу самостійно.

В свою чергу, податковий орган може виявити розбіжність лише на підставі первинних документів, а не шляхом розподілу математичним шляхом сукупного річного оподатковуваного доходу на дванадцять місяців.

Натомість в порушення вимог ч. 2,3 ст. 9 Закону, відповідач, самостійно здійснивши обчислення суми єдиного внеску платника, не перевірив при цьому жодних бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову, правомірності спірних рішень не довів, відтак позов слід задовольнити та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-271 від 20.03.2015 року.

Щодо Рішення № НОМЕР_1 від 07.05.2015 року про застосування штрафних санкцій, то таке підлягає скасуванню з огляду на те, що донарахування територіальним органом доходів і зборів єдиного внеску мало місце без достатніх правових підстав.

Отже, позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 щодо скасування оскаржуваних рішень підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України, судові витрати в цій справі слід відшкодувати з Державного бюджету України в користь позивача.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу(недоїмки) № Ф-271 від 20.03.2015 року та рішення № НОМЕР_1 від 07.05.2015 року про застосування штрафних санкцій, винесені ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області.

Стягнути з Державного бюджету України в користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 256,70 грн. судового збору сплаченого при подачі позову до суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кухар Н.А.

Повний текст постанови виготовлено 06.07.2015 року.