Справа № 813/1360/14
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2015-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2015 року № 813/1360/14

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Сидор Н.Т.,

за участі секретаря судового засідання Присташ І.М.

позивач не прибув,

представники відповідачів не прибули,

треті особи не прибули,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання рішення протиправним та зобов`язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась в суд з позовом до управління громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області, в котрому позивач просить про наступне:

- визнати відмову відповідача у реєстрації ОСОБА_2 без згоди інших співвласників квартири, що за адресою: АДРЕСА_1 неправомірною.

- зобов`язати відповідача здійснити реєстрацію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловій площі квартири АДРЕСА_2 без згоди інших співвласників даної квартири, а саме без згоди ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернувшись до управління громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з заявою про реєстрацію місця проживання свого чоловіка у квартирі співвласником котрої вона являється, отримала відмову з причин відсутності згоди на таку реєстрацію інших співвласників квартири. Таку відмову вважає незаконною, оскільки, як стверджує позивач, така згода не є обов`язковою так як позивачу належить частина квартири про проведення реєстрації місця проживання в котрій просила позивач. З наведених підстав просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідачі та треті особи в судове засідання не прибули, належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, заперечень та/або пояснень на позовну заяву не надали.

Відповідно до положень ст. ст. 71, 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа вирішується на підставі наявних в ній доказів.

Дослідивши надані суду докази в межах заявлених вимог, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

21.06.2013 року позивач звернулась в Червоноградский міський сектор Державної міграційної служби з заявою про реєстрацію місця проживання свого чоловіка ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2 .

17.07.2013 року відповідач відмовив у проведенні реєстрації місця проживання ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2 , з огляду на те, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, в той час як згода інших співвласників квартири на реєстрацію ОСОБА_2 в спірній квартирі відсутня.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Як передбачено ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року за №1382-IV (з наступними змінами та доповненнями), громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Відповідно до ч. 2 зазначеної статті, для реєстрації особа або її законний представник подає: письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; талон зняття з реєстрації (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Частиною 5 цієї ж статті встановлено, що забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів.

Як встановлено судом до реєстрації позивач подала наступні документи: копію свідоцтва про шлюб; копію паспорта громадянина України; ідентифікаційний номер; копію довідки з місця проживання; витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи витягу реєстру прав власності на нерухоме майно, то квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності позивачу, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - в рівних частинах кожному.

У відповідності до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Дане право гарантоване лише щодо розпорядження своєю часткою.

В той же час, як згідно ч. 1 ст. 358 ЦК України (здійснення права спільної часткової власності), необхідною умовою щодо здійснення права володіння та користування спільним частковим майном є згода співвласників.

Порядком №1077 затверджено зразок відповідної заяви, в якій передбачена графа «згода власника/співвласників житла або їх уповноважених органів, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання заявника у разі відсутності документів, зазначених як підстава для реєстрації».

Поруч з тим, документами, що підтверджують право на проживання в житлі, у відповідності до п. 2.2 Розділу ІІ Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 22.11.2012 року за №1077 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 року за №2109/22421, є ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання.

Таким чином, законодавцем передбачено, що у разі відсутності ордеру, свідоцтва про право власності, договору найму (піднайму, оренди) реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання.

Суд зауважує, що в предмет даного спору входить правомірність рішення відповідача, що оцінюються судом на час його прийняття, тобто, суд оцінює, чи в межах повноважень, та чи у спосіб передбачений Конституцією та законами України, діяв відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення на підставі поданих позивачем документів.

А отже, оскільки на момент реєстрації не було подано документу, що засвідчує право на проживання ОСОБА_2 в квартирі, зважаючи, що умовою проведення реєстрації місця проживання за відсутності документу на право проживання у житлі є необхідність отримання згоди співвласників житла, котрої не отримано та не надано до реєстрації, то суд за даних фактичних обставин вважає, що відповідачем правомірно було відмовлено у реєстрації ОСОБА_2 в спірній квартирі АДРЕСА_2 , що за таких умов у задоволені вимоги позивача про визнання протиправної відмови відповідача у реєстрації місця проживання слід відмовити.

Враховуючи викладені положення та обставини, у суду також відсутні підстави для задоволення похідної від основної позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити реєстрацію ОСОБА_2 без згоди інших співвласників.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

А суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскільки при реєстрації не надано згоди співвласників квартири, котра є необхідною при реєстрації за умов відсутності документу, що підтверджує право на проживання у житлі, суд вважає що рішення про відмову у реєстрації місця проживання є таким, що узгоджується з критеріями оцінки поведінки та рішення суб`єкта владних повноважень визначених ч. 3 ст. 2 КАС України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст. 94 КАС України, такі належить покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94, 128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 01.07.2015 року.

Суддя Сидор Н.Т.