Справа № 808/2730/15
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

22 червня 2015 року (14 год. 55 хв.) Справа № 808/2730/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Киселя Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Мащенко Д.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеренергосервіс» до Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про визнання протиправними дій.

19.05.2015 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеренергосервіс» (далі - позивач) до Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі відповідач), в якому позивач просить: визнати протиправними дії відповідача з проведення обчислення позивачу сум адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів за 2014 рік.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що дії відповідача щодо самостійного проведення розрахунку суми адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу зі створення робочих місць для працевлаштування інвалідів за 2014 рік, що був наведений в поданому 12.05.2015 адміністративному позові, є протиправними, оскільки, згідно чинного законодавства України, обчислення суми адміністративно-господарських санкцій проводиться роботодавцем самостійно.

Ухвалою від 21.05.2015 року було відкрито провадження в адміністративній справі, судове засідання призначене на 16.06.2015.

У судове засідання 16.06.2015 представники сторін не прибули.

Ухвалою від 16.06.2015, за клопотанням позивача розгляд справи було відкладено на 22.06.2015.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позовних вимог у повному обсязі, з підстав викладених у письмових запереченнях проти позову. Вважає вимоги позивача необґрунтованими, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні 22.06.2015 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали і зясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

12.05.2015 відповідач звернувся з адміністративним позовом до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом про стягнення з позивача адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу зі створення робочих місць для працевлаштування інвалідів за 2014 рік.

В зазначеному адміністративному позові відповідачем було наведено розрахунок суми адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу зі створення робочих місць для працевлаштування інвалідів за 2014 рік.

Вважаючи дії відповідача щодо проведення розрахунку суми адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу зі створення робочих місць для працевлаштування інвалідів за 2014 рік протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами, визначені Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в України» від 21.03.1991 №875-XII (далі - Закон №875-XII).

За приписами ст. 9 Закону №875-XII центральні та місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування за участю громадських організацій інвалідів, у межах своїх повноважень здійснюють розроблення та координацію довгострокових і короткострокових програм з реалізації державної політики щодо інвалідів та контролюють їх виконання, сприяють розвитку міжнародного співробітництва з питань, що стосуються інвалідів.

Відповідно до ст. 19 Закону №875-XII центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, з метою контролю за виконанням нормативу робочих місць, передбаченого частиною першою цієї статті, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, здійснює перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, подання ними звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, у тому числі шляхом зарахування.

Згідно ст. 20 Закону №875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Спори, що виникають із правовідносин за статтями 19, 20 цього Закону, вирішуються Фондом соціального захисту інвалідів або в судовому порядку.

Фонд соціального захисту інвалідів, його відділення мають право захищати свої права та законні інтереси, у тому числі в суді.

За приписами ч. 3 ст. 6 КАС України суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 50 КАС України позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб'єкти владних повноважень.

Отже, із зазначених норм чинного законодавства вбачається, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, наділений правом на захист своїх прав у судовому порядку.

Позивач в даному адміністративному позові зазначає про протиправність дій відповідача щодо самостійного проведення розрахунку суми адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу зі створення робочих місць для працевлаштування інвалідів за 2014 рік, що був наведений в поданому відповідачем 12.05.2015 до Запорізького окружного адміністративного суду позові.

Згідно ч. 1, 5 ст. 105 КАС України адміністративний позов подається до адміністративного суду у формі письмової позовної заяви особисто позивачем або його представником. Позовна заява може бути надіслана до адміністративного суду поштою.

Адміністративний позов суб'єкта владних повноважень може містити інші вимоги у випадках, встановлених законом.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 106 КАС України у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

В поданому відповідачем 12.05.2015 до Запорізького окружного адміністративного суду адміністративному позові про стягнення з позивача адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу зі створення робочих місць для працевлаштування інвалідів за 2014 рік, відповідачем викладено обставини, що зумовили звернення до суду, наведено обґрунтування позовних вимог, нормативне обґрунтування позиції відповідача.

В обґрунтування позовних вимог, відповідачем у тексті позову складено та наведено розрахунок адміністративно-господарських санкцій за невиконання позивачем нормативу зі створення робочих місць для працевлаштування інвалідів за 2014 рік.

Суд зазначає, що зміст позовних вимог та виклад обставин, в обґрунтування позовних вимог є обовязковими вимогами, що встановлені КАС України до позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Отже, позивач в обґрунтування позовних вимог, має право наводити будь-які фактичні дані, які на його погляд підтверджують позицію, викладену в адміністративному позові, правова оцінка яким надається судом під час розгляду справи.

Слід зазначити, що в даному випадку позивачем по справі фактично ставиться під сумнів наявність у відповідача прав, передбачених КАС України.

На підставі вищевикладеного, наведення в поданому відповідачем 12.05.2015 адміністративному позові, в обґрунтування позовних вимог, розрахунку адміністративно-господарських санкцій за невиконання позивачем нормативу зі створення робочих місць для працевлаштування інвалідів за 2014 рік, є безумовним правом відповідача, передбаченим КАС України.

Суд зазначає, що в даному провадженні позивачем оскаржуються саме дії відповідача з проведення обчислення позивачу сум адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів за 2014 рік, що відображене в поданому відповідачем 12.05.2015 до Запорізького окружного адміністративного суду позові. Інший документ, який би містив такий розрахунок, відповідачем не складався.

Суд наголошує, що правова оцінка обставинам викладеним відповідачем у адміністративному позові від 12.05.2015, який розглядається в іншому судовому провадженні, про стягнення з позивача адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу зі створення робочих місць для працевлаштування інвалідів за 2014 рік буде надана судом під час розгляду зазначеної справи.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а отже у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 94, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеренергосервіс» до Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про визнання протиправними дій відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль