Справа № 804/4030/15
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2015 р. Справа № 804/4030/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання протиправним та скасування рішення,
16 березня 2015 року до Дніпропетровського адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання протиправним та скасування рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.12.2014 № 17734968.
В обґрунтування позову зазначено, що позивачем на публічних торгах було придбане нерухоме майно, у складі: домоволодіння, розташованого у м. Дніпропетровську, по вул. Лешко Попеля, № 66 та земельної ділянки, площею 0,1175 га. Отримавши акт державного виконавця про проведення прилюдних торгів щодо реалізації нерухомого майна, виданий на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів № 04-0343/12-А-3Н-1 від 13.02.2013, ОСОБА_2 було отримано свідоцтво про реєстрацію права власності ВТЕ № 658371, реєстр. № 1389, видане 31.05.2013 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 Для реєстрації свого права власності на означене майно позивачка звернулася до відповідача та надала пакет документів, які у неї були в наявності. Проте, відповідачем було винесено рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.12.2014 № 17734968, в якому вказано про необхідність надання заявником Державного акту на земельну ділянку від 26.12.1997 № 008152 та документу, що підтверджує перехід права власності від ОСОБА_5 до ОСОБА_2 Позивачка зазначила, що у звязку із тим, що в даному випадку перехід права власності на майно відбувся не за добровільним волевиявленням сторін, а на підставі примусової реалізації майна боржника з прилюдних торгів, то передачі оригіналів документів, що підтверджують право власності на майно від власника не відбулося, саме тому у позивачки відсутній оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку. На думку позивача, зазначене свідчить про протиправність рішення державного реєстратора про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.12.2014 № 17734968.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.03.15 відкрито провадження по справі №804/4030/15 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 17.04.2015. Останнє судове засідання було призначене на 29.05.2015.
У судове засідання 29.05.2015 представник позивача зявилася, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача у судове засідання 29.05.2015 не зявився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. До суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи без участі повноважного представника відповідача в порядку письмового провадження.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача у судове засідання 29.05.2015 не зявилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, ОСОБА_2 13.02.2014 з публічних торгів було придбане нерухоме майно домоволодіння № 66, по вул. Лешко Попеля, у м. Дніпропетровську, розташоване на земельній ділянці, площею 0, 1175 га.
Результати торгів оформлені протоколом проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить ОСОБА_5 від 13.02.2013 № 04 - 0343/12-А-ЗН-1. У вказаному протоколі наведене описання лоту, який виставлявся на торги: домоволодіння, розташоване на земельній ділянці, площею 0,1175 га., ДП 008152 від 26.12.1997, виданий Дніпропетровською районною радою народних депутатів.
На підставі вказаного протоколу старшим державним виконавцем складений акт про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 15.04.2013 року, в якому зазначено, що при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження В16-86/11 про стягнення з ОСОБА_5 на користь стягувачів заборгованості у сумі 1321812, 79 грн. складений означений акт про реалізацію з прилюдних торгів нерухомого майна, а саме: домоволодіння, розташованого на земельній ділянці, площею 0,1175 га, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Лешко - Попеля, 66 та належить ОСОБА_5 на підставі: договору купівлі-продажу, посвідченого 03.11.1994 1-ою ДДНК за реєстровим № 4-8892, договору купівлі-продажу, посвідченого 29.11.1994 1-ою ДДНК за реєстром №4-9277, державного акту №008152 від 26.12.1997, переможцем прилюдних торгів стала ОСОБА_2.
Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.
а) у разі продажу нерухомого майна - документи, що характеризують об'єкт нерухомості (копія технічного паспорта на житловий будинок, квартиру тощо), відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за № 582/5773 (із змінами);
Згідно із п. 4.8 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 42/5 від 15.07.1999, регламентовано, що під час аукціону ведеться протокол (додаток 4), до якого заносяться такі дані: номер лота, назва лота, стартова ціна та продажна ціна майна; сума сплаченого гарантійного внеску; пропозиції покупців і відомості про покупця, який запропонував у ході аукціону найвищу ціну (переможець аукціону); розмір винагороди спеціалізованої організації, яку покупець повинен додатково сплатити, та реквізити рахунку спеціалізованої організації для її сплати. Протокол підписують ліцитатор та переможець аукціону.
У відповідності до п. 4.9 вищевказаного Порядку, після повного розрахунку за придбане майно, на підставі протоколу державний виконавець складає акт про проведений аукціон і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби.
Згідно з п. 4.10 вказаного Порядку, копії затвердженого акта видаються переможцю та організатору аукціону.
Статтею 72 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що придбання жилого будинку (квартири) з прилюдних торгів оформлюється нотаріусом за місцезнаходженням будинку (квартири) шляхом видачі набувачу свідоцтва про придбання жилого будинку (квартири). Якщо торги не відбулися, свідоцтво про придбання жилого будинку (квартири) видається стягувачеві.
Придбання нерухомого майна, яке було предметом застави (іпотеки), оформлюється нотаріусом за місцезнаходженням цього нерухомого майна шляхом видачі набувачу свідоцтва про придбання нерухомого майна.
Свідоцтва про придбання жилого будинку (квартири) з прилюдних торгів видаються на підставі акта про продаж будинку (квартири) з прилюдних торгів чи акта про те, що будинок (квартира) залишено за стягувачем у зв'язку з тим, що торги не відбулися.
Свідоцтва про придбання нерухомого майна видаються на підставі акта про придбання нерухомого майна або реалізацію предмета іпотеки.
Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, передбачено наступне.
Придбання арештованого або заставленого нерухомого майна з прилюдних торгів (аукціонів) оформлюється нотаріусом за місцезнаходженням такого майна шляхом видачі набувачу відповідного свідоцтва (п. 1.1. Порядку).
Свідоцтво про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів видається нотаріусом на підставі складеного державним виконавцем акта про проведені публічні торги, затвердженого начальником відповідного відділу державної виконавчої служби (п. 3.1. Порядку).
При реалізації на аукціоні майна, що підлягає реєстрації, в акті зазначаються дані про правовстановлюючі документи, що підтверджували право власності боржника на майно: назва правовстановлюючого документа, ким виданий, посвідчений (для нотаріусів указувати прізвище, ім'я, по батькові, назву нотаріальної контори, нотаріального округу), дата видачі, посвідчення, номер за реєстром, орган реєстрації, дата і номер реєстрації (п. 3.6.Порядку).
Пунктом 5 вказаного Порядку встановлено, якщо право власності на майно підлягає обов'язковій державній реєстрації, нотаріус зазначає про це в тексті свідоцтва із зазначенням органу, який здійснює таку реєстрацію.
Пунктом 7.1. Порядку реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 42/5 від 15.07.1999, визначений момент переходу права власності на майно, що придбається з публічних торгів або аукціону. Так, право власності на майно переходить до переможця аукціону після повного розрахунку за придбане майно.
Судом встановлено, що на підставі акту про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 15.04.2013, позивачка отримала нотаріальне посвідчене свідоцтво про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів від 31.05.2013, видане приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 У вказаному свідоцтві зазначено, що ОСОБА_2 належить на праві власності майно, яке складається з домоволодіння, що розташоване на земельній ділянці, площею 0,1175 га, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Лешко Попеля, 66, яке придбане ОСОБА_2 за 223120,00 грн., що раніше належало ОСОБА_5 на підставі: договору купівлі - продажу, посвідченого 03.11.1994 р. 1-ю ДДНК за реєстром № 4-8892, договору купівлі-продажу, посвідченого 29.11.1994 1-ю ДДНК за реєстром №4-9277, державного акту №008152 від 26.12.1997.
В матеріалах справи наявна копія Державного акту на право приватної власності на землю, Серії ДП №008152, виданого 26.12.1997 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 008152, яким посвідчувалося право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку, площею, 0,1175 га, у м. Дніпропетровську, по вул. Ляшка - Попеля, 66.
Частиною 2 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначено, що разом з житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.
Матеріалами справи підтверджено, що площа земельної ділянки, яка значиться у державному акті № 008152 від 26.12.1997 повністю відповідає площі земельної ділянки, вказаної у акті про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 15.04.2013 та свідоцтві від 31.05.2013, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4
Також, з наявних в матеріалах справи документів, а саме: акту опису й арешту майна від 21.10.2010, яким було проведено опис вказаної земельної ділянки; протоколу про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить ОСОБА_5 № 04-0343/12-А-ЗН-1; акту про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 15.04.2013, вбачається, що домоволодіння по вул. ОСОБА_4 Попеля, 66, у м. Дніпропетровську, реалізоване на користь ОСОБА_2 саме разом із земельною ділянкою, площею 0, 1175 га.
За результатами розгляду вказаної заяви, Державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 було прийнято рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.12.2014 № 17734968, у звязку з необхідністю надання заявнику документу, який підтверджує перехід права власності від ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та Державного акту про право власності на земельну ділянку від 26.12.1997 ДП Д № 008152.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 3 вказаного Закону, державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.
Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Як визначено статтею 4 даного Закону, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства,іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор:
встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (п. 1. ч. 2 ст. 9 Закону);
приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав (п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону);
у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень (п. 8 ч. 2 ст. 9 Закону).
Підставами для державної реєстрації прав та їх обтяжень відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є: 1) договори, укладені у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видані відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтва про право власності, видані органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державні акти на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішення судів, що набрали законної сили; 6) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.
Статтею 5 вказаного Закону імперативно визначено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію обєкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий обєкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.
Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 (далі - Порядок № 868).
Пунктом 36 Порядку №868 встановлено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.
Як визначено п. 37 Порядку № 868, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат; свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати; свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону; свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат; свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією; рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно; закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно; рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації; рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.
Суд погоджується з доводами позивача про те, що оскільки перехід права власності відбувся не за добровільним волевиявленням сторін, а на підставі примусової реалізації майна боржника з прилюдних торгів, то передачі оригіналів документів, що підтверджують право власності на майно від власника в даному випадку не відбулося.
У відповідності до ст. 377 Цивільного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).
Аналогічне положення закріплене і в ст. 120 Земельного кодексу України, так, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Суд зазначає, що як положення ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», так і п. 37 Порядку № 868 визначають свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видані відповідно до вимог цього Закону, державні акти на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом та інші документи, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, подані до органу державної реєстрації прав разом із заявою як рівноцінні документи, не передбачаючи необхідність подання всіх перелічених документів одночасно.
За наведених обставин, суд дійшов висновку про те, що державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.12.2014 № 17734968 прийнято необґрунтовано, а тому вказане рішення підлягає скасуванню.
За таких обставин, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне присудити з Державного бюджету України на користь позивача витрати у розмірі 146, 16 грн.
Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 122, 128, 159 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов ОСОБА_2 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.12.2014 № 17734968.
Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 146 (сто сорок шість) грн. 16 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1