Справа № 2а-5972/11/1470
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2012-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

29 березня 2012 року Справа № 2а-5972/11/1470

Миколаївський окружний адміністративний суд у складi суддi ОСОБА_1, за участю секретаря судового засідання Котенко О.В.,

представника позивача: не з'явився,

представника відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 311/9/10-023 від 24.01.2012р.,

розглянувши справу у відкритому судовому засіданні клопотання відповідача за

адміністративним позовом: фізичної особи підприємця ОСОБА_3 (вул. Суворова, 11, . Миколаїв, 54036)

до відповідача: ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва (вул. Потьомкінська, 24/2, м. Миколаїв, 54030)

про: визнання протиправним і скасування податкових повідомлень рішень від 17.03.2011 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3,

в с т а н о в и в:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_3, звернувся до суду з вимогами про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 від 17.03.2011 року.

В обґрунтування позову ТОВ «СВ Кліматехніка» зазначає, що оскаржені податкові повідомлення-рішення суперечать законодавству та є такими, що підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

У судовому засіданні 05.09.2011 року представник позивача надав заяву про зміну предмету позову (т. 2 арк. спр. 115). В своїй заяві позивач зазначив, що після розгляду його скарги на акт перевірки, за результатами якого було прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, рішення № НОМЕР_2 від 17.03.2011 року було змінено. Позивач просить розглядати позовні вимоги з урахуванням зміненого податкового повідомлення-рішення, а саме: скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_4 від 08.08.2011 року на суму 15 869,87 грн.

Відповідач проти заяви позивача не заперечував.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позивач має право до початку судового розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Змінені підстави та предмет позову приймаються судом.

Відповідач проти адміністративного позову заперечує та зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті правомірно та у відповідності до діючого законодавства України (том 2 арк. спр. 127 129).

У судовому засіданні 29.03.2012 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

У період з 31.01.2011 року по 18.02.2011 року (з урахування продовження терміну) спеціалістами ДПІ у Центральному районі проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року.

За результатами перевірки складено акт перевірки № 20917-72 від 23.02.2011 року (надалі акт перевірки, т. 1 арк. спр. 16 - 33).

Перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_3:

- п. 4 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності СПД» № 727/98 від 03.07.1999 року зі змінами та доповненнями (далі Указ № 72798), п. 8 Порядку видачі свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого Наказом ДПА України від 29.10.1999 року за № 599 зареєстрованого в Мінюсті України 02.11.1999 року за № 752/4045 (зі змінами та доповненнями), а саме: неналежне ведення обліку доходів та витрат за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року;

- ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» № 13-92 від 26.12.1992 року зі змінами (далі Декрет № 13-92), з урахуванням п. 22.10 ст. 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» № 889-IV від 22.05.2003 року (зі змінами та доповненнями), внаслідок чого занижено податок з доходів фізичних осіб за період з 01.01.2009 року по 31.12.2010 року на 13 465,06 грн., в тому числі за 2009 рік на суму 6 804,13 грн., за 2010 рік 6 660,93 грн.;

- п. 2.2, п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (із змінами та доповненнями) затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 року за № 40/10320 (далі Положення № 637), а саме: не оприбуткування в повній сумі фактично отриману суму готівки, яка в подальшому була видана із каси згідно видаткових касових ордерів як повернення фінан сової допомоги за період з 01.1.2008 року по 31.12.2009 року на загальну суму 122 485,00 грн., в т.ч.: за 2008 рік на суму 60 000,00 грн., за 2009 рік на суму 62 485,00грн.;

- п. 1 та п. 2 ст. 3 Закону України № 98/96-ВР від 23.03.1996 року «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» (зі змінами та доповненнями, далі Закон № 98/86-ВР), а саме: здійснення торгівельної діяльності за готівку без придбання торгового патенту за період з 01.01.2009 року по 31.12.2010 року.

На підставі акту перевірки відповідачем були оформлені та надіслані позивачу податкові повідомлення-рішення від 17.03.2011 року:

- № НОМЕР_1, відповідно до якого до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 5 040,00 грн. (т. 1 арк. спр. 15);

- № НОМЕР_2, відповідно до якого позивачу збільшено грошове зобовязання з податку на доходи фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності на 13 465,06 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 3 366,27 грн. (т. 1 арк. спр. 14);

- № НОМЕР_3, відповідно до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 288 568,85 грн. (т. 1 арк. спр. 13).

За результатами адміністративного оскарження ця сума була зменшена, прийняте нове податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_4 від 08.08.2011 року про збільшено грошове зобовязання з податку на доходи фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності на 15 869,87 грн. (т. 2 арк. спр. 117).

Надаючи правової оцінки цим обставинам та відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Стосовно податку на доходи фізичних осіб.

Відповідно до п.п. 9.12.1 п. 9.12 ст. 9 Закону України № 889-VІ оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

Указом Президента України від 03.07.1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» (даті Указ № 727/98) запроваджено спрощену систему оподаткування, обліку та звітності для субєктів малого підприємництва, пунктом 1 статі 1 якого фізичним особам надано право перебувати на такій системі оподаткування за умови, якщо вони здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, у трудових відносинах з якими протягом року перебуває не більше 10 осіб, включаючи членів їх сімей, та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 000,00 грн.

Згідно з листами ДПА України № 4005/г/17-0715 від 13.8.2007 року та №8352/Х/17-0714 від 04.09.2008 року якщо суб'єкт підприємницької діяльності, що обрав срощену систему оподаткування, обліку та звітності, отримує дохід, який перевищує 500 000,00 грн. на рік, то сума такого перевищення підлягає оподаткуванню в порядку, встановеному розділом IV Декрету № 13-92.

Відповідно до ст. 1.3 розділу IV Декрету № 13-92 з урахуванням п. 22.10 Закон України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.03 року № 889-ГУ (далі Закон № 889-ГУ) оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобото різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу.

Згідно з п. 7.1 ст. 7 Закону № 889-ГУ ставка податку становить 15 відсотків віз обєкта оподаткування, крім випадків, визначених у пунктах 7.2 - 7.4 цієї статті.

Аналіз матеріалів справи свідчить про наступне.

ФОП ОСОБА_3 з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року застое спрощену систему оподаткування, обліку та звітності.

В акті перевірки вчинено запис про те, що обсяг виручки позивача від реалізації товарів та надання послуг у 2008 році склав 521 376,05 грн., що перевищує 500 000,00 грн. на 21 376,05 грн. Перевищення ФОП ОСОБА_3 граничного обсягу виручки, передбаченого для суб'єктів го підприємництва, що застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності відбулося в результаті неврахування позивачем у 2008 році в складі валового доходу виручки в грошовій формі в сумі 50 848,61 грн., що на порушення п. 2.2, п. 2.6 положення № 637 не була ним оприбуткована. Перевищення відбулось в IV кварталі 2008 року.

Отже, починаючи з 01.1.2009 ФОП ОСОБА_3 повинен був перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, а сума перевищення граничного обсягу виручки від реалізації продукції за 2008 рік в розмірі 21 376,05 грн. підлягає оподаткуванню в порядку, встановленому розділом IV Декрету № 13-92. Враховуючи зазначене, а також вимоги п. 13 Інструкції «Про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю», затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.1993 року № 12, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 09.06.1993 року за № 64, зі змінами та доповненнями, ФОП ОСОБА_3 занижено податок з доходів фізичних осіб за 2008 рік на 2 404,81 грн. ((21376,05 грн. - 21376,05 грн. х 25% ) х 15%).

Обсяг виручки позивача від реалізації товарів та надання послуг у році склав 50 7925,78 грн. Перевищення ФОП ОСОБА_3 звичного обсягу виручки відбулося за рахунок неврахування у 2009 році в складі валового доходу виручки в грошовій формі в сумі 6 865,16 грн.

З урахуванням встановленої перевіркою суми документально затверджених витрат ФОП ОСОБА_3 за 2009 та 2010 роки, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу, встановлено, що підприємцем занижено податок з доходу фізичних осіб за 2009 рік на суму 6 804,13 грн., за 2010 рік - на суму 6 660,93 грн.

Таким чином, ФОП ОСОБА_3 занижено податок з доходу фізичних осіб на суму 15 869,87грн.

Стосовно збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 1 от. 3 Закону № 98/96-ВР патентуванню підлягає торговельна діяльність, що здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності або їх структурними (відокремленими) підрозділами у пунктах продажу товарів. Під торговельною діяльністю у цьому Законі слід розуміти роздрібну та оптову торгівлю, діяльність у торговельно-виробничій (громадське харчування) сфері за готівкові кошти, інші готівкові платіжні засоби та з використанням кредитних карток (ч. 2 ст. 3 Закону № 9896-ВР).

Платниками збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності є суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), відокремлені підрозділи, які отримують в установленому цією статтею порядку торгові патенти та провадять такий вид підприємницької діяльності, як торговельна діяльність у пунктах продажу товарів (абз. «а» п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 125.1 ст. 125 Податкового кодексу суб'єкти господарювання, проводять торговельну діяльність, здійснюють торгівлю готівковими валютними цінностями, діяльність у сфері розваг та надають платні послуги, здійснення діяльності, передбаченої ст. 267 цього Кодексу, без отримання відповідних торгових патентів, сплачують штраф у подвійному розмірі збору за весь період здійснення такої діяльності, але не менше подвійного його розміру за один місяць.

Як зазначено в листі ДПА України № 6319/6/12-0216 від 31.03.2011 року, у тому разі коли податковим законодавством, чинним до 01.01.2011 року, подія, факт визначались як правопорушення, за вчинення якого застосовувалась юридична дальність, і в новому законодавчому акті ця ж подія, факт визначаються правопорушення, за вчинення якого також застосовується юридична відповідальність, то в такому випадку застосовується відповідальність, яка є чинною на момент її застосування.

Аналіз матеріалів справи свідчить про наступне.

У 2008 та 2009 роках ФОП ОСОБА_3 перевищено граничний обсяг виручки в розмірі 500 000,00 грн., передбачений для суб'єктів малого підприємництва, що застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності. Таким чином, на порушення ч. 1 ст. 3 Закону № 98/96-ВР у періоді з по 31.12.2010 року ФОП ОСОБА_3 здійснював торгівлю товарами за готівкові кошти без придбання торгового патенту. Враховуючи, що вартість торгового патенту за здійснення підприємцем зазначеного виду діяльності дорівнює 105,00 гри. на місяць, за результатами перевірки до ФОП ОСОБА_3 необхідно застосувати штрафні (фінансові) санкції в сумі 5 040,00 грн. (105,00 грн. х 2 х 24).

Таким чином, податкове повідомлення-рішення Центральному районі м. Миколаєва № НОМЕР_1 від 17.03.2011 року прийнято правомірно.

Що стосується дотримання норм законодавства з регулювання обігу готівки, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1.2 глави 1 Положення № 637 оприбуткуванням готівки є проведння підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Касові документи - це документи (касові ордери та відомості на виплату грошей, розрахункові документи, квитанції програмно-технічних комплексів самообслуговування, відомості закупівлі сільськогосподарської продукції, інші прибуткові та видаткові касові документи), за допомогою яких відповідно до законодавства України оформляються касові операції, звіти про використання коштів, а також відповідні журнали встановленої форми для реєстрації цих документів та книги обліку.

Згідно з пунктом 2.2 глави 2 Положення № 637 підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Згідно з п. 2.6 Положення № 637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових розрахункових) документах.

Статтею 1 Указу Президента України від 12.06.95 № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» зі змінами та довненнями (далі - Указ № 436/95) встановлено, зокрема що в разі порушення фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у пятикратному розмірі не оприбуткованої суми.

Аналіз матеріалів справи свідчить про наступне.

Перевіркою ФОП ОСОБА_3 встановлено, що в книгах обліку доходів і витрат підприємцем не в повному обсязі обліковано дохід, отриманий у вигляді готівкових коштів. Враховуючи розмір виручки ФОП ОСОБА_3 від реалізації товарів, отриманої готівкою, суму коштів, внесених підприємцем на зрахунковий рахунок у банку, а також суму готівкових коштів, виданих із каси як повернення фінансової допомоги, встановлено, що підприємцем не оприбутковано готівкові кошти в сумі 57 713,77 грн., у тому числі за 2008 рік у сумі 50 848,61 грн., за 2009 рік у сумі 6 865,16 грн. Відповідно до ст. 1 Указу № 436/95 до ФОП ОСОБА_3 застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 288 568,85 грн. (57 713,77 грн. х 5).

Отже, податкове повідомлення-рішення ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва № НОМЕР_3 від 17.03.2011 року прийнято правомірно.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначену норму під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди, незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, перевіряють їх відповідність усім зазначеним вимогам статті 2 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач правомірність та обґрунтованість прийнятих рішень довів у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені витрати з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення встановлених строків залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Суддя О.В. Малих

Постанова оформлена у відповідності до ст. 163 КАС України

та підписана суддею 03 квітня 2012 року.