Справа № 809/2211/15
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2015 р. Справа № 809/2211/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остапюк С.В.,

за участю секретаря Мельничука Є.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Управління Держземагентства у Калуському районі Івано-Франківської області ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Держземагентства у калуському районі Івано-Франківської області, відділу у справах архітектури та містобудівного кадастру Калуської міської ради про визнання протиправними та скасування висновку про погодження проекту землеустрою за №1422 від 19.12.2014 року, висновку передачі земельної ділянки за №01-10/756 від 17.12.2014 року та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

02.07.2015 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Держземагентства у Калуському районі Івано-Франківської області, відділу у справах архітектури та містобудівного кадастру Калуської міської ради про визнання протиправними та скасування висновку про погодження проекту землеустрою за №1422 від 19.12.2014 року, висновку передачі земельної ділянки за №01-10/756 від 17.12.2014 року та зобовязання повторно розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в районі вулиці Львівська-Княгині Ольги у місті Калуш та надати висновки.

Позовні вимоги до Управління Держземагентства у Калуському районі Івано-Франківської області мотивовано тим, що наданий відповідачем висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №1422 від 19.12.2014 року, яким відмовлено позивачу у погодженні документації із землеустрою, грунтується виключно на підставі негативного висновку відділу у справах архітектури та містобудівного кадастру Калуської міської ради від 17.12.2014 року № 01-10/756, що свідчить про порушення відповідачем вимог абзацу 5 частини 7 статті 186-1 Земельного кодексу України.

Позовні вимоги до відділу у справах архітектури та містобудівного кадастру Калуської міської ради мотивовано тим, що відповідач безпідставно відмов позивачу у погодженні передачі земельної ділянки з підстав невідповідності цільового та функціонального призначення земельної ділянки Генеральному плану міста Калуша, оскільки спірна земельна ділянка по вулиці Львівська-Княгині Ольги у місті Калуш не відноситься до земель житлової та громадської забудови, а входить до масиву земель сільськогосподарського призначення, а наданий відповідачем висновок передачі земельної ділянки за №01-10/756 від 17.12.2014 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник Управління Держземагентства у Калуському районі Івано-Франківської області в судовому засіданні позов визнав, суду пояснив, що розгляд наданого позивачем проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в межах міста Калуша по вулиці Львівська-Княгині Ольги відповідачем здійснено у відповідності до Земельного кодексу України, з урахуванням положень законів України. За результатами розгляду вказаної документації із землеустрою відповідачем зясовано, що згідно висновку відділу у справах архітектури та містобудівного кадастру Калуської міської ради від 17.12.2014 року № 01-10/756 встановлено невідповідність цільового та функціонального призначення земельної ділянки по вулиці Львівська-Княгині Ольги Генеральному плану міста Калуша. Наведене і слугувало підставою для надання відповідачем оскаржуваного висновку №1422 від 19.12.2014 року, яким відмовлено позивачу у погодженні документації із землеустрою.

Відповідач відділ у справах архітектури та містобудівного кадастру Калуської міської ради подав письмові заперечення проти заявлених до нього позовних вимог, які мотивовані тим, що за результатами вивчення матеріалів проекту землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 971 кв. м. в районі вулиці Львівська-Княгині Ольги у місті Калуш на відповідність містобудівній документації (Генеральному плану міста Калуша) була виявлена невідповідність цільового та функціонального призначення вищевказаної земельної ділянки Генеральному плану міста Калуш. Згідно з Генеральним планом міста Калуша, затвердженим рішенням Івано-Франківського облвиконкому від 06.06.1979 року № 184, актуалізованого рішенням Калуської міської ради від 06.06.2013 року № 1960, територія на якій розміщена згадана земельна ділянка частково відноситься до територій комунальних підприємств та споруд інженерного обладнання. Відповідно до Проекту планіровки масиву індивідуальної забудови /район Хотинь/М1:500 земельна ділянка по вулиці Львівська-Княгині Ольги у місті Калуш безпосередньо межує із проектною дорогою до житлового масиву. З урахуванням наведеного, відповідачем правомірно не погоджено передачу позивачу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 971 кв.м. в районі вулиці Львівська-Княгині Ольги у місті Калуш, про що надано висновок від 17.12.2014 року № 01-10/756, а відтак підстави для його скасування відсутні.

Представник відділу у справах архітектури та містобудівного кадастру Калуської міської ради в судове засідання, призначене на 17.06.2015 року о 10:30 год., не зявився, суду направив клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з його участю в робочій групі для розроблення Порядку розподілу земельних ділянок між учасниками бойових дій.

У судове засідання, призначене на 02.07.2015 року о 13:30 год., представник відповідача не з'явився, згідно поданого суду клопотання від 01.07.2015 року просив розгляд справи відкласти у звязку із перебуванням його у щорічній основній відпустці.

Враховуючи викладене, наявність у матеріалах справи достатньої кількості доказів, письмових заперечень на адміністративний позов, а також з метою забезпечення права позивача на своєчасний розгляд справи, судом проведено розгляд даної справи за відсутності представника відділу у справах архітектури та містобудівного кадастру Калуської міської ради.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача та представника Управління Держземагентства у Калуському районі Івано-Франківської області, дослідивши докази суд встановив наступне.

05.12.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Держземагентства у Калуському районі Івано-Франківської області та до відділу у справах архітектури та містобудівного кадастру Калуської міської ради із заявами про погодження та надання висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0971 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в районі вулиці Львівська-Княгині Ольги у місті Калуші (а.с.18, 19).

17.12.2014 року відділом у справах архітектури та містобудівного кадастру Калуської міської ради надано висновок за № 01-10/756, яким відмовлено позивачу у погодженні передачі вказаної земельної ділянки з підстав невідповідності цільового та функціонального призначення земельної ділянки Генеральному плану міста Калуша (а.с.21).

19.12.2014 року Управлінням Держземагентства у Калуському районі Івано-Франківської області надано висновок №1422, яким відмовлено позивачу у погодженні документації із землеустрою на підставі негативного висновку відділу у справах архітектури та містобудівного кадастру Калуської міської ради від 17.12.2014 року № 01-10/756 (а.с.20).

Не погоджуючись із вказаними висновками за №1422 від 19.12.2014 року та за №01-10/756 від 17.12.2014 року, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави та порядок набуття громадянами України права на землю визначено Земельним кодексом України, частиною 1 статті 116 якого закріплено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до частини 8 статті 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Стаття 186-1 Земельного кодексу України передбачає, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин (частина 1).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано обєкт будівництва або планується розташування такого обєкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури (частина 2).

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобовязані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обовязковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (частина 5).

Пунктом 1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого указом Президента України від 08.04.2011 року №445, встановлено, що Держземагенство України є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Відповідно до підпункту 22 пункту 4 вказаного Положення Держземагенство України відповідно до покладених на нього завдань бере участь у погодженні документації із землеустрою, організовує та проводить в установленому законодавством порядку державну експертизу проектів землеустрою, документації з оцінки земель, а також матеріалів і документації державного земельного кадастру та надає за результатами її проведення відповідні висновки.

Згідно пункту 7 даного Положення Держземагенство України здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, районах, містах, а також через міськрайонні, міжміські, міжрайонні територіальні органи.

Частиною 6 статті 186-1 Земельного кодексу України встановлено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Відповідно до абзацу 5 частини 7 статті 186-1 цього Кодексу кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

Як уже встановлено судом, підставою для відмови Управлінням Держземагентства у Калуському районі Івано-Франківської області у погодженні проекту землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки площею 0,0971 га для ведення особистого селянського господарства по вулиці Львівська-Княгині Ольги у місті Калуші є наявність негативного висновку відділу у справах архітектури та містобудівного кадастру Калуської міської ради від 17.12.2014 року № 01-10/756. Дана обставина також не заперечувалася представником відповідача у судовому засіданні.

Наведене свідчить про те, що розгляд наданого позивачем проекту землеустрою Управлінням Держземагентства у Калуському районі Івано-Франківської області здійснено не об'єктивно, упереджено та з порушенням вимог абзацу 5 частини 7 статті 186-1 Земельного кодексу України щодо самостійності його розгляду, незалежно від погодження проекту іншими органами, а тому оскаржуваний висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №1422 від 19.12.2014 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Як наслідок, позовна вимога про зобовязання управління Державного агентства земельних ресурсів у Калуському районі Івано-Франківської області повторно розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в районі вул. Львівська-Княгині Ольги, м. Калуш, та надати висновок є обгрунтованою та підлягає до задоволення.

Згідно висновку передачі земельної ділянки Відділу у справах архітектури та містобудівного кадастру Калуської міської ради Івано-Франківської області за №01-10/756 від 17.12.2014 року підставою для відмови у погодженні передачі земельної ділянки позивачу значиться невідповідність цільового та функціонального призначення вищевказаної земельної ділянки Генеральному плану міста Калуш, оскільки згідно з Генеральним планом міста Калуша, затвердженим рішенням Івано-Франківського облвиконкому від 06.06.1979 року № 184, актуалізованого рішенням Калуської міської ради від 06.06.2013 року № 1960, територія на якій розміщена згадана земельна ділянка частково відноситься до територій комунальних підприємств та споруд інженерного обладнання.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 19 Земельного кодексу України встановлено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:, зокрема, а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови.

Статтею 22 Земельного кодексу України встановлено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей (частина 1).

До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо) (частина 2).

Згідно пункту "а" частини 3 цієї статті землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до частини 5 статті 20 Земельного кодексу України, земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу (абзац 2).

Інструкцією з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 05.11.1998 року № 377, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 14.12.1998 року за № 788/3228, яка розроблена відповідно до Положення про порядок ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.1993 року № 15 "Про порядок ведення державного земельного кадастру", в частині кількісного обліку земель, визначено порядок заповнення форми № 6-зем "Звіт про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності".

Відповідно до даної Інструкції порядок заповнення граф першого та другого розділів форми №6-зем наступний: у графі 5 указуються дані про ріллю: землі, які систематично обробляють і використовують під посіви сільськогосподарських культур, включаючи посіви багаторічних трав, а також чисті пари (ГОСТ 26640-85), площі чагарників і теплиць.

Згідно довідки Управління Держземагенства у Калуському районі Івано-Франківської області від 24.11.2014 року за № 04-07/479 про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем), станом на 01.07.2014 року земельна ділянка площею 0, 0971 га по вулиці Львівська-Княгині Ольги, яка відповідно до матеріалів проекту землеустрою пропонується до відведення позивачу, входить до масиву сільськогосподарських земель: шифр графи і назва 5 (рілля) (а.с.23).

При цьому суд також зазначає, що відповідно до листа Управління Держземагенства у Калуському районі Івано-Франківської області від 29.12.2014 року за №14009/07-17/04 земельна ділянка площею 0, 0971 га по вулиці Львівська-Княгині Ольги, враховуючи матеріали інвентаризації проведені в 90-их роках в місті Калуш, відноситься до земель населених пунктів, які в даний час згідно існуючого земельного законодавства числяться як присадибні ділянки (рілля), що не надані у власність чи користування (а.с.59).

Частиною 1 статті 38 Земельного кодексу України визначено, що до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Згідно частини 1 статті 39 даного Кодексу використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 24, частини 1 статті 25 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства. Режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій.

Згідно викопіювання з Проекту планіровки масиву індивідуальної забудови (район Хотінь), наданого відділом у справах архітектури та містобудівного кадастру Калуської міської ради Івано-Франківської області, земельна ділянка площею 0,0971 га по вулиці Львівська-Княгині Ольги у місті Калуші не входить в межі забудови і визначена як сільськогосподарські угіддя, а саме рілля (а.с.24).

Статтею 23 Земельного кодексу України закріплений принцип пріоритетності земель сільськогосподарського призначення, згідно з яким землі, придатні для потреб сільського господарства, повинні надаватися насамперед для сільськогосподарського використання (частина 1).

Водночас, стаття 20 Земельного кодексу України передбачає порядок та умови зміни цільового призначення земельних ділянок, частиною 1 якої визначено, що зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення (абзац 2).

Відповідно до 2 статті 20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно пункту 34 статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Статтею 1 Закону України Про землеустрій визначено, що цільове призначення земельної ділянки це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок про те, що органом, уповноваженим проводити зміну цільового призначення земель комунальної власності, які входять в межі населеного пункту міста Калуш, являється Калуська міська рада Івано-Франківської області.

Однак, відділом у справах архітектури та містобудівного кадастру Калуської міської ради Івано-Франківської області не подано суду докази, які б підтверджували факт зміни уповноваженим органом, у визначеному законодавством порядку, цільового призначення спірної земельної ділянки та переведення її із категорії земель сільськогосподарського призначення до категорії земель житлової та громадської забудови.

Натомість згідно інформації, наданої Управлінням Держземагенства у Калуському районі Івано-Франківської області листом від 03.02.2015 року за №15001/07-17/04 відповідно до земельно-кадастрової документації, станом 01.01.2015 року документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови району вулиці ОСОБА_3 по місту Калуш, як і проект із землеустрою щодо впорядкування території населеного пункту району вулиці ОСОБА_3 по місту Калуш не розроблялись (а.с.25).

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що спірна земельна ділянка межує із дорогою державного національного значення Н-10 Стрий-Івано-Франківськ-Чернівці-Мамалига, власником якої на всій території області являється Служба автомобільних доріг в Івано-Франківській області. Земельна ділянка, по якій проходить вказана дорога, відноситься до земель автомобільного транспорту та дорожнього покриття, що підтверджується листом Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області від 21.12.2012 року за № 05-27/1042 (а.с.77).

У свою чергу частина земельної ділянки, яка підлягає відведенню позивачу, є охоронною зоною, яка відповідно до приписів пункту "б" частини 1 статті 112 Земельного кодексу створюється уздовж, зокрема, земель транспорту для забезпечення нормальних умов його експлуатації, що виключає віднесення спірної земельної ділянки до земель житлової та громадської забудови.

Щодо посилань відділу у справах архітектури та містобудівного кадастру Калуської міської ради Івано-Франківської області про те, що територія, на якій розміщена спірна земельна ділянка, частково відноситься до територій споруд інженерного обладнання суд зазначає наступне.

У судовому засіданні встановлено, що через земельну ділянку площею 0, 0971 га по вулиці Львівська-Княгині Ольги в місті Калуш проходять межі охоронних зон газопроводу середнього тиску площею 0, 0004 га та кабелю звязку площею 0, 0083 га, що відображено у кадастровому плані земельної ділянки та у плані відведення земельної ділянки (а.с.68-69, 71-72).

З цього приводу судом з'ясовано, що розробником проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки - приватним підприємством "Прикарпатський земельний центр" погоджено із землекористувачами частин земельної ділянки, по якій проходять газопровід та кабель звязку, передання її позивачу для ведення особистого селянського господарства.

Розробником проекту землеустрою та представниками Калуського УЕГГ і публічного акціонерного товариства "Укртелеком" складені та підписані акти перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності, а матеріали проекту містять план меж зон обмежень і сервітутів земельної ділянки (а.с.73, 74, 75).

У судовому засіданні позивач вказав суду, що від ознайомлений із проходженням охоронних зон газопроводу середнього тиску та кабелю звязку, їх розмірами та місцезнаходженням, а також про те, що 17.04.2014 року ним підписано акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання (а.с.76).

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що висновки відділу у справах архітектури та містобудівного кадастру Калуської міської ради Івано-Франківської області про невідповідність спірної земельної ділянки, яка підлягає відведенню позивачу для ведення особистого селянського господарства, її цільовому та функціональному призначенню не відповідають встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам, а тому оскаржуваний висновок передачі земельної ділянки №01-10/756 від 17.12.2014 року є необгрутованим, протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

За таких обставин, позовні вимоги, звернені до відділу у справах архітектури та містобудівного кадастру Калуської міської ради Івано-Франківської області, є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (пункт 1); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) пункт 3).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати висновок управління Державного агентства земельних ресурсів у Калуському районі Івано-Франківської області за №1422 від 19.12.2014 року про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Зобовязати управління Державного агентства земельних ресурсів у Калуському районі Івано-Франківської області повторно розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в районі вул. Львівська-Княгині Ольги, м. Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область та надати висновок.

Визнати протиправним та скасувати висновок передачі земельної ділянки Відділу у справах архітектури та містобудівного кадастру Калуської міської ради Івано-Франківської області за №01-10/756 від 17.12.2014 року.

Зобовязати Відділ у справах архітектури та містобудівного кадастру Калуської міської ради Івано-Франківської області повторно розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в районі вул. Львівська-Княгині Ольги, м. Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область та надати висновок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 07.07.2015 року.