Справа № 826/3101/15
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3101/15 Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова А.В. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів: Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бінайс» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Бінайс» звернулося у суд із позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.01.2015 №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність та безпідставність застосування до позивача штрафних санкцій спірним рішенням, встановивши відсутність з боку останнього порушень граничних строків сплати самостійно визначених податкових зобов'язань.

З такими висновками суду не можна не погодитися.

Колегією суддів установлено, що відповідачем проведено камеральну перевірку податкової звітності позивача - декларації з податку на прибуток підприємства № від 29.02.2014 в частині сплати авансових внесків за 2013 рік, за підсумками якої складено акт від 26.01.2015 №26-57-15-02-10/25 та встановлено порушення п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, яке виявилось у тому, що позивачем несвоєчасно (із затримкою на 8 та 16 днів) сплачено самостійно визначене щомісячне податкове зобов'язання (авансовий внесок з податку на прибуток) у розмірі 367 242,00 грн, граничний строк сплати якого був 30 липня 2014 року. Так, із акту слідує, що сума даного зобов'язання в частині 359 117,50 грн була сплачена позивачем 07 серпня 2014 року, а сума 8 124,50 грн - 15 серпня 2014 року.

З огляду на висновки податкової перевірки, відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 26.01.2015 №, яким зобов'язано позивача сплатити штраф у сумі 36 724,20 грн (за платежем: авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств).

Не погоджуючись зі цим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся у суд.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, судова колегія зважає на наступне.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Зазначеним критеріям діяльності суб'єктів владних повноважень відповідають обов'язки контролюючих органів, встановлені Податковим кодексом України (тут і далі - в редакції, чинній на час спірних правовідносин), а саме: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.2, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21).

Натомість, платник податків зобов'язаний, зокрема, вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункти 16.1.2 - 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України).

Податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку (пункт 46.1 статті 46 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 49.18 статті 14 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному року - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Згідно положень пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

При цьому дванадцятимісячний період для сплати авансових внесків визначається починаючи з березня поточного звітного (податкового) року по лютий наступного звітного (податкового) року включно.

Як убачається із матеріалів справи, 28 лютого 2014 року позивачем подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2013 рік (№), в якій визначено щомісячну суму зобов'язання авансового внеску з цього податку - 367 242,00 грн.

Контролюючий орган в акті перевірки стверджує, що щомісячна сума податкового зобов'язання з авансового внеску за липень 2014 року, граничний строк сплати якої - 30 липня 2014 року, сплачена позивачем двома частинами 07 серпня 2014 року та 15 серпня 2014 року.

Однак, позивачем надано суду платіжні доручення про сплату авансового внеску з податку на додану вартість за липень 2014 року №1095 та №1120, якими підтверджується сплата 04 липня 2014 року суми 360 000,00 грн та 09 липня 2014 року - 7 242,00 грн.

Таким чином, позивачем надано докази, які спростовують допущення порушення ним граничних строків сплати податкових зобов'язань, про яке зазначає відповідач.

Жодних спростувань наданих позивачем доказів та пояснень з приводу викладених в акті камеральної перевірки відомостей про строки сплати позивачем грошових зобов'язань відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу. При затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, сума штрафу складає 10 % погашеної суми податкового боргу.

За визначенням Податкового кодексу України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14).

Таким чином, застосуванню штрафу, передбаченого приведеною нормою, передує факт виникнення податкового боргу, який має підтверджуватись, зокрема, несвоєчасною сплатою узгодженої суми грошового зобов'язання.

Оскільки в ході розгляду даної справи судом не встановлено наявності несвоєчасної сплати грошового зобов'язання позивачем, висновки, покладені в основу спірного податкового повідомлення-рішення відповідача, є необґрунтованими та безпідставними.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що спірне податкове повідомлення, яке базується на помилкових висновках відповідача, викладених у згаданому акті, є протиправним, необґрунтованим та не відповідає вимогам чинного законодавства, що є підставою для його скасування.

Покликання відповідача в апеляційній скарзі спростовуються вищевикладеним, а також не доводять порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

.

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Романчук О.М.

Пилипенко О.Є.