Справа № 362/1883/15-а
Суддя: Корнієнко С. В.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Васильківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 362/1883/15-а
Провадження № 2-а/362/142/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2015 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Корнієнка С.В., при секретарі Дрозденко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування завданої шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вимогами про визнання дій відповідача щодо його звільнення 25 лютого 2015 року з посади юриста Глевахівської селищної ради протиправними, визнання розпорядження № 16 та наказу № 1к від 25 лютого 2015 року останнього протиправними та їх скасування, з поновленням його на вищезазначеній посаді. Він також просив сягнути з відповідача на його користь заробітну плату за час його вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнав, вважаючи, що підстав для задоволення його позову не має. Порушення позивачем присяги відбулося через його участь в розгляді цивільних справ, як представника позивачів, де відповідачем була Глевахівська селищна рада. Разом з тим, з її пояснень вбачається, що відповідного службового розслідування з приводу звільнення позивача органом місцевого самоврядування не проводилося. Інших заходів дисциплінарного впливу до позивача, крім його звільнення, органом місцевого самоврядування не застосовувалося.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, допитавши свідків, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч.1 ст.11, ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд розглядає справу на підставі доказів, наданих сторонами.

У відповідності до положень ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з положеннями ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», крім загальних підстав, передбачених КЗпП України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставах та порядку, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» цим та іншими Законами України.

У відповідності до положень ст. 1 Закону України «Про державну службу» (надалі - Закон № 3723-XII), державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Положеннями ст. 17 Закону N 3723-XII передбачено, що громадяни України, які вперше зараховуються на державну службу, приймають Присягу.

Текст присяги наведений у ст. 17 Закону N 3723-XII: «Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки».

З аналізу тексту присяги можна дійти висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв'язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Тобто, як порушення Присяги, так і дисциплінарне правопорушення можуть бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) норм, а дисциплінарне правопорушення пов'язується лише з порушенням правових вимог щодо проходження публічної служби.

Відповідно до положень ч.1 ст.14 Закону N 3723-XII, за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює, до державного службовця застосовуються дисциплінарні стягнення.

Положеннями ч.2 цієї статті також передбачено, що до службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу, як попередження про неповну службову відповідність і затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

У відповідності до положеннях п.6 ч.1 ст. 30 Закону N 3723-XII, підставою припинення державної служби є порушення державним службовцем присяги, передбаченою ст.17 цього закону.

Тобто, визначений не окремий вид відповідальності державних службовців за порушення Присяги, а спеціальна підстава для припинення державної служби. Таким чином, саме ж припинення державної служби відбувається у формі звільнення.

Таким чином, припинення державної служби у зв'язку з порушенням присяги та дисциплінарна відповідальність державних службовців можуть бути наслідком існування схожих фактичних підстав у разі вчинення державним службовцем достатньо близьких за характером одне до одного дисциплінарного або іншого правопорушень.

Припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою. Тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності має бути не меншим, ніж під час звільнення за вчинення дисциплінарного правопорушення, з дотриманням строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки припинення державної служби на підставі п.6 ч.1 ст. 30 Закону N 3723-XII, є крайнім заходом відповідальності державного службовця за порушення службової дисципліни, який виходить за межі дисциплінарної відповідальності, тому неможливість застосування до державного службовця дисциплінарних стягнень, в тому числі і звільнення, має бути мотивовано.

Крім того, суд зазначає, що згідно з п.1 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950 (надалі - Порядок № 950) стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування може бути проведено службове розслідування, зокрема, у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 30 Закону № 3723-XII, крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої ст.17 цього Закону.

В матеріалах справи відсутні докази обґрунтування звільнення позивача, проведення з ним співбесіди, відібрання у нього будь-яких пояснень, проведення службового розслідування щодо будь-яких порушень у його діяльності.

Отже, передумовою звільнення державного службовця за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов'язаного зі здійсненням службової діяльності, з підстави припинення державної служби за порушення присяги, мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування, порядок проведення якого регулюється Порядком № 950.

При цьому необхідно враховувати, що наслідком вчинення дисциплінарного правопорушення, можуть бути припинення державної служби за порушення Присяги або звільнення, які є санкціями різних рівнів відповідальності і не можуть застосовуватися як альтернативні. Звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Проте відповідачем не було доведено факту скоєння такого проступку позивачем.

Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок неможна кваліфікувати як порушення Присяги.

З показань свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - голови селищної ради та її секретаря, вбачається, що звільнення позивача відбулося саме через його участь в розгляді двох цивільних справ до Глевахівської селищної ради на боці позивачів, як їх представника.

У відповідності до розпорядження № 16 та наказу № 1к від 25 лютого 2015 року Глевахівського селищного голови Васильківського району Київської області, позивач звільнений з посади юриста Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області на підставі п.6 ч.1 ст.30 Закону України «Про державну службу».

Ухвалюючи рішення суд також враховує постанову Васильківського міськрайонного суду від 27 лютого 2015 року, що набуло чинності 23 березня 2015 року) по справі про адміністративне правопорушення № 362/479/15ц (провадження № 3/362/136/15), щодо закриття провадження по справі стосовно позивача за вчинення адміністративного правопорушення за ст.172-7 КУпАП України, саме через участь останнього в розгляду цивільної справи № 362/5426/14-ц, як представника заявниці до Глевахівської селищної ради.

З огляду адміністративної справи № 362/5442/14а (провадження № 2а/362/12/15) також підтверджується участь позивача ОСОБА_1 як представника на боці заявника до Глевахівської селищної справи, розгляд якої на даний час триває.

Приймаючи у справі рішення суд також приймає до уваги правові висновки з спірного питання Верховного Суду України, викладені ним у постановах від 21 травня, 4 червня та 1 жовтня 2013 року, 15 травня 2014 року (справа № 800/157/14).

Таким чином, суд приходить до висновку, що звільнення позивача з посади юриста Глевахівської селищної ради відбулося протиправно та відновлення його порушених прав можливо шляхом поновлення на посаді.

При цьому, суд, керуючись положеннями ч.2 ст.11 КАС України, вважає за необхідне для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача вийти за межі позовних вимог, про захист яких він просить, а саме, в частині його поновлення на роботі.

Відповідно до положень ст.235 КЗпП України, в разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає спір, та одночасно приймає рішення про виплату працівникові середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Розраховуючи розмір середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу суд враховує розмір його середньоденного заробітку в розмірі 130,92 грн. та час його незаконного звільнення, починаючи з 26 лютого 2015 року по час ухвалення зазначеного судового рішення в кількості 126 днів, та складає 16495,92 грн.

Що стосується відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд виходить з положень ст.237-1 КЗпП України, про те, що відшкодування моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Крім того, згідно з положеннями п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обовязковому зясуванню підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння того, хто її спричинив, причинність звязку між шкодою та противоправними діями винного.

У звязку з наведеним, при вирішенні питання, щодо розміру моральної шкоди, суд враховує погіршення стану здоровя позивача, характер порушень та дій вчинених відповідачем, а також те, що порушення законних прав позивача призвели до його певних моральних страждань, втрати ним нормальних життєвих звязків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, і яку визначає у розмірі еквівалентному 3000 грн.

Суд також вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення у відповідності до положень п.п.2 і 3 ч.1 ст. 256 КАС України в частині поновлення позивача на посаді та присудження йому виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць.

Суд задовольняє позов частково, виходячи з того, що позивачем не пропущений строк на звернення до суду та на цьому представник відповідача не наполягав, запис про його звільнення в трудовій книжці про звільнення є похідною від відповідного спірного рішення субєкта владних повноважень, у відповідності до положень ч.ч.1 і 4 ст.48 КЗпПУ.

Розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, суд вираховує виходячи з положень ч.1 ст.87 та 94 КАС України, Закону України «Про судовий збір», з яких 1827 грн. складає збір за майнову вимогу (стягнення середнього заробітку), 73,08 грн. за відшкодування моральної шкоди та 73,08 грн. інші вимоги немайнового характеру.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 70-71,94, 158-164, 186, 254, 256 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області щодо звільнення 25 лютого 2015 року ОСОБА_1 з посади юриста Глевахівської селищної ради протиправними.

Визнати розпорядження № 16 та наказ № 1к від 25 лютого 2015 року Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області протиправними та скасувати.

Поновити ОСОБА_1 на посаді юриста Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області.

Стягнути з Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області на користь ОСОБА_1 16495,92 грн. за час вимушеного прогулу та 3000 грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди, а всього 19495,92 грн.

Допустити негайне виконання постанови суду про поновлення на посаді та присудження виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць.

Допустити негайне виконання постанови суду про поновлення на посаді.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області в дохід держави 1971,16 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги або закінченню апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Суддя Корнієнко С.В.