Справа № 2а-3444/12/0970
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2012-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2а-3444/12/0970

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2012 р. справа № 2а-3444/12/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Чуприни О.В.

за участю секретаря судового засідання Драгомирецького І.М.

представника позивача: Державної податкової інспекції у Рожнятівському районі Івано-Франківської області Державної податкової служби –не з’явився

представника відповідача: приватного підприємства "Золоті ворота" – не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Рожнятівському районі Івано-Франківської області Державної податкової служби до приватного підприємства "Золоті ворота" про стягнення податкового боргу в сумі 43 574,21 грн., -

ВСТАНОВИВ:

08.11.2012 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі за позовом Державної податкової інспекції у Рожнятівському районі Івано-Франківської області Державної податкової служби (надалі –позивач) до приватного підприємства "Золоті ворота" (надалі –відповідач) про стягнення податкового боргу в сумі 43 574,21 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення вимог пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України не погашено грошове зобов’язання по штрафних санкціях з податку на прибуток приватних підприємств в розмірах 2 040,00 грн. і 1 020,00 грн., застосованих згідно податкових повідомлень-рішень від 07.12.2011 року і 05.07.2012 року відповідно, за неподання декларації з податку на прибуток за ІІ-ІІІ квартали 2011 року і І квартал 2012 року. Не сплачено грошове зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 2 111,21 грн., застосованого згідно податкового повідомлення-рішення від 02.08.2011 року, за несвоєчасну сплату протягом граничних строків суми самостійно визначеного податкового зобов’язання; грошове зобов’язання по штрафних санкціях в загальному розмірі 12 410,00 грн., застосованого згідно податкових повідомлень-рішень від 07.12.2011 року, 07.06.2012 року, 11.06.2012 року, 26.06.2012 року, 27.06.2012 року, 03.07.2012 року, 04.07.2012 року, 05.07.2012 року, 14.08.2012 року і 25.09.2012 року за перше та повторне неподання декларації з податку на додану вартість за липень –грудень 2011 року та за січень –червень 2012 року; грошового зобов’язання за основним платежем 20 794,00 грн. та штрафна санкція 5 199,00 грн., застосованого згідно податкового повідомлення-рішення від 01.10.2012 року за завищення показників від’ємного значення за червень 2011 року. Загальна сума податкового боргу станом на день звернення до адміністративного суду, яка не сплачена відповідачем, складає 43 574,21 грн., з якої по податку на прибуток підприємств –3 060,00 грн., по податку на додану вартість –40 514,21 грн.

В судове засідання представник позивача не з’явився, подавши 22.11.2012 року на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги, щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 43 574,21 грн. підтримав в повному обсязі (а.с. 60).

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке містяться в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив (а.с. 59). Своїм правом на подання письмового заперечення проти позову не скористався.

За змістом частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону від 17.11.2011 року) у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Судом, за умови належного повідомлення відповідача про розгляд справи у відповідності до вимог частини 3 статті 33 і частини 3 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України, продовжено розгляд справи за відсутності відповідача на підставі частини 4 статті 128 коментованого Кодексу.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.06.1997 року Рожнятівською районною держаною адміністрацією Івано-Франківської області проведено державну реєстрацію товариства з обмеженою відповідальністю "Золоті ворота", що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 8-9). 30.09.2009 року відповідач взятий на облік Державною податковою інспекцією у Рожнятівському районі Івано-Франківської області Державної податкової служби як платник податків і зборів, що підтверджується довідкою №36 від 24.03.2010 року (а.с. 10).

Суд зазначає, що правовідносини з приводу предмету адміністративного позову між позивачем та відповідачем були врегульовані положеннями Податкового кодексу України, який вступив в дію із 01.01.2011 року.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України з 01.01.2011 року регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У відповідності до вимог статті 36 вказаного Кодексу податковим обов’язком визнається обов’язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов’язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов’язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 15.1 статті 15 зазначеного Кодексу визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об’єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об’єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

За змістом підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов’язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податок на додану вартість та податок на прибуток приватних підприємств, зобов’язання по якому є предметом стягнення за даним адміністративним позовом, відповідно підпунктів 9.1.1., 9.1.3. пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України належать до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкові платежі).

З 01.01.2011 року приписами пунктів 49.1 і 49.2 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Відповідно до підпунктів 49.18.1, 49.18.2. і 49.18.3 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України визначено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю, календарному кварталу або календарному півріччю, календарному року - протягом 20, 40 і 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця, кварталу (півріччя) чи року відповідно.

Статтею 75 Податкового кодексу України визначено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

З приводу грошових зобов’язань відповідача з податку на прибуток підприємств судом встановлено, що 07.12.2011 року і 05.07.2012 року Державною податковою інспекцією у Рожнятівському районі Івано-Франківської області Державної податкової служби за наслідками проведених камеральних перевірок податкової звітності по податку на прибуток складено акти за №1434/150/24687774 і №287/150/24687774, якими встановлено порушення відповідачем пунктів 49.1 і 49.2, підпункту 49.18.2. пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, а саме неподання відповідачем декларації з податку на прибуток приватних підприємств за ІІ - ІІІ квартали 2011 року і за І квартал 2012 року (а.с. 20, 42).

Відповідно до положення частини 1 пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України, згідно приписів якої неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. За повторне неподання або повторне несвоєчасне подання платником податків або іншими особами податкових декларацій (розрахунків), до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання (частина 2 пунктом 120.1 статті 120 коментованого Кодексу).

Відповідно до підпункту 20.1.28. пункту 20.1 статті 20 зазначеного Кодексу органи державної податкової служби наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом.

На час судового розгляду грошові зобов’язання з податку на прибуток підприємств у загальному розмірі 3 060,00 грн., застосовані податковими повідомленнями-рішеннями від 07.12.2011 року і 05.07.2012 року, відповідачем до бюджету не сплачені (а.с. 7).

Щодо грошових зобов’язань відповідача з податку на додану вартість судом встановлено наступне.

Судом вже зазначено вище про визначений підпунктом 49.18.1. пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України обов’язок платника податків подачі податкових декларацій за базовий звітний (податковий) період протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Спеціальна і аналогічна норма закону міститься у пункті 203.1 статті 203 коментованого Кодексу, відповідно до вимог якої податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Як вбачається з матеріалів справи 07.12.2011 року, 07.06.2012 року, 11.06.2012 року, 26.06.2012 року, 27.06.2012 року, 03.07.2012 року, 04.07.2012 року, 05.07.2012 року, 14.08.2012 року і 25.09.2012 року Державною податковою інспекцією у Рожнятівському районі Івано-Франківської області Державної податкової служби за наслідками проведених камеральних перевірок з питання подання податкової звітності з податку на додану вартість, складено акти за №1434/150/24687774, №141/150/24687774, №144/150/24687774, №210/150/24687774, №228/150/24687774, №240/150/24687774, №250/150/24687774, №287/150/24687774, №508/150/24687774 і №99/150/24687774, якими встановлено порушення відповідачем підпункту 49.18.1. пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, а саме: неподання у встановлені строки відповідачем декларації з податку на додану вартість за липень –грудень 2011 року та за січень –червень 2012 року відповідно (а.с. 20, 23, 26, 29, 32, 35, 38, 42, 45, 48).

За змістом пункту 54.1 статті 54 статті 57 Податкового кодексу України платник податків, крім випадків, передбачених податковим законодавством, самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Пункт 57.1 стаття 57 Податкового кодексу України встановлює, що платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом з’ясовано, що 02.08.2012 року Державною податковою інспекцією у Рожнятівському районі Івано-Франківської області Державної податкової служби проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгоджених податкових зобов’язань до бюджету, за наслідками якої складено акт №637/150/24687774. Перевіркою встановлено порушення відповідачем пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України в частин несвоєчасної сплати протягом граничних строків суми узгодженого податкового зобов’язання за декларацію з податку на додану вартість за травень 2011 в розмірі 21 112,05 грн. із затримкою на 20 днів (а.с. 16).

Відповідно до пункту 126.1. статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах, при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до змісту висновків акта камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість від 01.10.2012 року №110/150/24687774, відповідачем в порушення пункту 200.3 статті 200 Податкового кодексу України допущене завищення задекларованого за червень 2011 року від’ємного значення, зарахованого у зменшення суми податкового боргу з податку на додатку вартість (рядок 20.1 Декларації) на 20 794,00 грн.

За порушення пункту 200.3 статті 200 Податкового кодексу України, відповідальність платника податку на додану вартість передбачена пунктом 123.1 статті 123 вказаного Кодексу. У разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суми податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, неправомірно заявленої до повернення суми бюджетного відшкодування та/або неправомірно заявленої суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість.

Приписами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Оскільки, відповідачем у відповідності до вимог статті 56 Податкового кодексу України не була порушена процедура адміністративного оскарження податкового зобов'язання, визначених вище вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, суд приходить до висновку, що застосовані державною податковою інспекцією у Рожнятівському районі Івано-Франківської області Державної податкової служби штрафні санкції та заборгованість за основним платежем по податку на додану вартість в загальному розмірі 40 514,21 грн. та по податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 3 060,00 грн. є узгодженими та являється податковим боргом.

Відповідно до підпункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем надсилалися податкові вимоги форми ''Ю1'' за №1/177 від 26.11.2010 року та ''Ю2'' за №2/191 від 29.12.2010 року відповідно (а.с. 11, 13), які отримані уповноваженою особою відповідача, про що свідчать записи уповноваженої особи відповідача на повідомленнях про вручення поштового відправлення (а.с. 12, 14). Відповідач вказані податкові вимоги не оскаржував у строк передбачені Законом, а тому сума грошового зобов'язання, яка є предметом стягнення, є узгодженою.

Підпунктом 14.1.175. пункту 14 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідач суду не надав.

Відповідно до підпункту 20.1.18. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено право органів державної податкової служби звернення до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 коментованого Кодексу визначено заходи щодо погашення податкового боргу платника податків, відповідно до вимог яких стягнення коштів у рахунок погашення такого боргу здійснюється за рішенням суду з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Враховуючи те, що відповідачем не сплачено податкове зобов’язання у терміни визначені Податковим кодексом України, то суд вважає підставним звернення податкового органу до суду із позовом на стягнення 43 574,21 грн. у спосіб визначений пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 вказаного Кодексу.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний погасити вказану суму податкового боргу. Наявність такого обов'язку у відповідача є визначальною для вирішення такого спору, крім того, даний обов'язок забезпечується Конституцією України, стаття 67 якої передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

З огляду на вказане суд дійшов переконання про те, що позовні вимоги про стягнення із приватного підприємства "Золоті ворота" податкового боргу в сумі 43 574,21 грн. є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб’єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п’ятиденного строку з моменту отримання суб’єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Чуприна О.В.

Постанова в повному обсязі складена 28.11.2012 року.