Справа № 817/1200/15
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2015-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1200/15

03 липня 2015 року 11год. 58хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Вавелюк А.І та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариство з обмеженою відповідальністю "Морган Феніче"

до Державна податкова інспекція у Рівненському районі ОСОБА_4 управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення , -
ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Морган Феніче» звернулось до суду з позовом до ДПІ у Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненській області та ОСОБА_4 управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення про результати розгляду скарги від 20.02.2015 року №80/10с/17-00-10-04-04/181 ГУ ДФС у Рівненській області та податкового повідомлення-рішення від 03.03.2015 року № про нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в сумі 23 678 173,80 грн.

Ухвалою суду від 11.06.2015 року провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_4 управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення про результати розгляду скарги від 20.02.2015 року №80/10с/17-00-10-04-04/181 ГУ ДФС у Рівненській області було закрито. У зв'язку з цим судом розглядалися позовні вимоги до одного відповідача - ДПІ у Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.03.2015 року № про нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в сумі 23 678 173,80 грн.

Крім того, керуючись ст.55 КАС України судом було замінено первинного відповідача ДПІ у Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненській області на правонаступника - ДПІ у Рівненському районі ГУ ДФС у Рівненській області

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «Морган Феніче» та "GHG Spolka" z.о.о укладено договори про зарахування зустрічних вимог на суму 3 937 925,96 євро (63 181 912,29 грн.) по експортних контрактах.

Стаття 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», від 23.09.1994 № 185/94-ВР (далі - Закон № 185/94) передбачає, що виручка резидентів в іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у терміни виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг) - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг.

Закон № 185/94 регулює порядок припинення зобов'язань між резидентом і нерезидентом шляхом виконання. Проте, це не виключає можливості припинити зобов'язання іншим шляхом, в тому числі і зарахуванням, оскільки цей Закон не забороняє припинення зобов'язань за зовнішньоекономічними договорами шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Правомірність здійснення зарахування підтверджується також положеннями Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженою Постановою Правління Національного банку України від 24.03.1999 № 136 та зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 28 травня 1999 р. за № 338/3631, якою передбачено зняття комерційними банками з контролю експортно-імпортних операцій на підставі належним чином оформлених документів про припинення зобов'язань за зовнішньоекономічними договорами шляхом зарахування.

За таких обставин вважає неправомірним нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в сумі 23 678 173,80 грн. оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 03.03.2015 року №.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав із зазначених підстав та просив позов задовольнити повністю.

Представники відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, подали письмові заперечення та пояснили, що згідно з частиною 1 статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 „Про систему валютного регулювання і валютного контролю" Національний банк України є головним органом валютного контролю, що здійснює контроль за виконанням правил регулювання валютних операцій на території України з усіх питань, не віднесених цим Декретом до компетенції інших державних органів; забезпечує виконання уповноваженими банками функцій щодо здійснення валютного контролю згідно з цим Декретом та іншими актами валютного законодавства України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення інструментів впливу на грошово-кредитний ринок» від 06.11.2012 року №5480-VI внесено зміни до статей 25 та 44 Закону України №679 «Про Національний банк України», згідно з якими НБУ наділяється правом запроваджувати вимоги щодо обов'язкового продажу частини надходжень в іноземній валюті, а також, встановлювати порядок проведення обов'язкового продажу та розміру надходжень в іноземній валюті, що підлягають обов'язковому продажу.

В листах НБУ від 01.11.2013 р. № 28-310/20603 та від 04.06.2014 р. № 28 - 310/28125 «Про проведення заліку зустрічних однорідних вимог при здійсненні експортної операції резидента» вказано, що проведення заліку зустрічних однорідних вимог на суму валютної виручки, яка не надходитиме на рахунок клієнта за експортним контрактом, не є можливим, оскільки, призведе до порушення вимог законодавства України.

Таким чином, оскільки в період виконання експортної операції укладено угоду про відступлення права вимоги боргу між резидентом та іншим нерезидентом, з яким резидентом не здійснено розрахунок по імпортній операції, і як наслідок, право кредитора переходить до іншого нерезидента, та відповідно валютна виручка не надійде власнику експортованої продукції, то такі дії позивача порушують законодавчо встановлену систему валютного контролю за експортно-імпортними операціями резидентів у зовнішньоекономічної сфері.

Крім того, Постановою Правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на валютному ринку України» від 20.08.2014 № 515 та Постанови Правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 01.12.2014 № 758 в період з 29.08.2014 по 03.03.2015 встановлено заборону щодо зарахування зустрічних однорідних вимог по експортним контрактам зовнішньоекономічної діяльності.

Отже обраний позивачем і його контрагентом за експортними контрактами спосіб розрахунку суперечить спеціальному законодавству України, що регламентує порядок розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, а Закон № 185/94 не визначає умов, за яких неотримання виручки не є порушенням вимог цього Закону, та не ставить стягнення пені за порушення встановлених строків зарахування виручки резидентів у іноземній валюті на їх рахунки в уповноважених банках у залежність від причин такого порушення.

Враховуючи викладене, представники відповідача вважають оскаржуване податкове повідомлення-рішення законним та обґрунтованим, а тому просили у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному та всебічному вивченні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю, враховуючи таке.

Судом встановлено, що на виконання умов контракту №07052013 від 07.05.2013р. (т.1 а.с.149-157) ТОВ "Морган Феніче" експортовано продукцію фірмі-нерезиденту "GHG Spolka" z.o.o (Польща) на загальну суму 4996825,75 євро, за що було отримано валютну виручку на валютний рахунок в сумі 358345,00 євро. Станом на 31.10.2014 року заборгованість "GHG Spolka" z.o.o (Польща) перед ТОВ "Морган Феніче" за експортовану продукцію по контракту №07052013 від 07.05.2013 року становила 700554,79 євро.

Заборгованість в сумі 3937925,96 євро була погашена шляхом заліку зустрічних вимог згідно договорів про зарахування зустрічних вимог, укладених між ТОВ "Морган Феніче" та "GHG Spolka" z.o.o (Польща).

В період з 13.11.2014 по 26.11.2014 року ДПІ у Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненській області було проведено позапланову виїзну перевірку позивача, за результатами якої складено акт №76/22-141/33426845 від 03.12.2014р (т.1 а.с.24-33). Підставами для проведення перевірки стали надіслані уповноваженим банком - АТ "Укрсиббанк" відповідно до п.5.9 Постанови Правління Національного банку України №136 від 24.03.1999 року "Про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями" листи від 07.05.2014 року №22-3/17181, від 03.06.2014 року №22-3/19180, від 07.07.2014 року №22-3/21656, від 06.08.2014 року №22-3/24000, від 05.09.2014 року №22-3/31229, від 03.10.2014 року № 22-3/33737 шодо порушень позивачем строків зарахування валютної виручки (т.14 а.с.159-169).

Перевіркою встановлено, що на виконання умов контракту №07052013 від 07.05.2013р. ТОВ "Морган Феніче" експортовано продукцію фірмі-нерезиденту "GHG Spolka" z.о.о (Польща). При цьому за експортовану продукцію валютна виручка на загальну суму 3 937 925,96 євро не надійшла, що призвело до порушення ст.1 Закону №185/94.

В силу вимог частини першої статті 4 вищевказаного Закону порушення термінів розрахунків за зовнішньоекономічними операціями передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Враховуючи викладене, відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № від 17.12.2014 року про нарахування суми грошового зобовязання за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в сумі 23695942,28 грн. (т.1 а.с.8).

ТОВ "Морган Феніче" не погодився з вказаним податковим повідомленням-рішенням та оскаржив його в адміністративному порядку до ГУ ДФС у Рівненській області. За результатами розгляду скарги ГУ ДФС у Рівненській області винесло рішення від 20.02.2015 року №80/10с/17-00-10-04-04/181, яким скаргу задоволено частково (т.1 а.с.48-51). Не погодившись з цим рішенням позивач оскаржив його до ДФС України.

За результатами розгляду скарги позивача ОСОБА_4 управлінням, ДПІ у Рівненському районі ГУ ДФС у Рівненській області винесло нове податкове повідомлення-рішення № від 03.03.2015 року про нарахування суми грошового зобовязання за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в сумі 23678173,80 грн. (т.1 а.с.52). Вказане податкове повідомлення-рішення є предметом оскарження в даній адміністративній справі.

Вирішуючи даний спір по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 14 вказаного Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" від 16.04.1991 № 959-XII всі суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.

Одним із способів припинення зобов'язань, відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України, є зарахування, при якому погашаються зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, або невстановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Аналогічні положення містяться в частині 3 статті 203 Господарського кодексу України, згідно з якою господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Стаття 1 Закону № 185/94 передбачає, що виручка резидентів в іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у терміни виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг) - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг. При цьому, норми цього Закону належать до приписів публічного права. Відповідно, зазначена вимога щодо повернення валютної виручки встановлює імперативне зобовязання резидента-експортера перед державою. І це зобовязання, відповідно, в загальному випадку не може бути змінено або скасовано шляхом угоди приватних осіб або здійснення інших дій, відмінних від тих, що прямо вказані зазначеним Законом або іншими публічними правовими актами.

Чинний Цивільний кодекс України, як прямо зазначено в його першій та другій статтях, регулює лише відносини майнові й повязані з ними особисті немайнові державних, кооперативних та інших громадських організацій між собою, громадян з державними, кооперативними та іншими громадськими організаціями, громадян між собою, інших організацій, і, відповідно, прямо не регулює відносини осіб із державою. Про це свідчить і пряма вказівка в ст. 2 Кодексу, згідно з якою цей Кодекс не застосовується до майнових відносин, заснованих на адміністративному підпорядкуванні однієї сторони іншій, а також до податкових і бюджетних відносин.

Тому, беручи до уваги викладений аналіз системи правових норм у співвідношенні приватно-правових і публічно-правових норм стосовно розглядуваного питання, суд вважає обґрунтованим висновок, що відповідно до ст. 217 ЦК України можна припинити зустрічні зобовязання однієї сторони зовнішньоекономічної угоди перед іншою (тобто, припинення зобовязання приватно-правового характеру) зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Але здійснення такого взаємозаліку не впливатиме на зобовязання перед державою (тобто зобовязання публічно-правового характеру), повязанні зі своєчасним отриманням валютної виручки резидентом-експортером.

Зобовязання, що виникли з цивільно-правових відносин та зобовязання щодо розрахунків в іноземній валюті є різними правовими категоріями і регулюються різними правовими нормами.

Враховуючи наведене, суд дійшов до переконання, що при виконанні експортного контракту з розрахунками в іноземній валюті, валютна виручка резидентів має надходити на їх валютні рахунки, як це й передбачено чинним спеціальним законодавством України.

Аналізуючи відносини між резидентом України стороною зовнішньоекономічного контракту й нерезидентом, що виникли на підставі зовнішньоекономічного контракту, та Державою, в особі органів Державної податкової служби, слід розрізняти дві групи таких відносин, а саме:

1) цивільно-правові (приватне право) між сторонами контракту;

2) в рамках публічного права відносини стосовно забезпечення своєчасного і повного надходження валютної виручки.

Крім того, суд бере до уваги, що відповідно до пункту 2 статті 1 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 „Про систему валютного регулювання і валютного контролю" валютні операції це операції, повязані з переходом права власності на валютні цінності, за винятком операцій, що здійснюються між резидентами у валюті України, операції, повязані з використанням валютних цінностей в міжнародному обігу як засобу платежу, з передаванням заборгованостей та інших зобовязань, предметом яких є валютні цінності; операції, повязані з ввезенням, переказуванням і пересиланням на територію України та вивезенням, переказуванням і пересиланням за її межі валютних цінностей. Згідно ч.1, 2 статті 12 цього Декрету валютні операції за участю резидентів і нерезидентів підлягають валютному контролю. Органи, що здійснюють валютний контроль, мають право вимагати і одержувати від резидентів і нерезидентів повну інформацію про здійснення ними валютних операцій, стан банківських рахунків в іноземній валюті у межах повноважень, визначених статтею 13 цього Декрету, а також про майно, що підлягає декларуванню згідно з пунктом 1 статті 9 цього Декрету.

Згідно статті 13 Декрету, Національний банк України є головним органом валютного контролю, що здійснює контроль за виконанням правил регулювання валютних операцій на території України з усіх питань, не віднесених цим Декретом до компетенції інших державних органів; забезпечує виконання уповноваженими банками функцій щодо здійснення валютного контролю згідно з цим Декретом та іншими актами валютного законодавства України.

Уповноважені банки здійснюють контроль за валютними операціями, що провадяться резидентами і нерезидентами через ці банки.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, здійснює фінансовий контроль за валютними операціями, що провадяться резидентами і нерезидентами на території України.

Таким чином, уповноважений банк, здійснює контроль за валютними операціями, що провадяться резидентами і нерезидентами, контролюючий орган здійснює фінансовий контроль за цими операціями, а НБУ контролює виконання правил регулювання валютних операцій, забезпечує виконання банками функцій агента валютного контролю.

У порушення зазначених вимог чинного законодавства, позивачем не було надано уповноваженому банку доказів щодо виконання умов укладеного між ТОВ "Морган Феніче" та фірмою - нерезидентом "GHG Spolka" z.o.o (Польща) контракту №07052013 від 07.05.2013р. та надходження валютної виручки на рахунки позивача протягом 90 днів з дати митного оформлення продукції, що експортувалася протягом періоду з травня 2013 року по серпень 2014 року. Відповідні докази щодо проведення взаємозаліків однорідних вимог з нерезидентами були надані позивачем лише до суду, а не банку, що здійснював контроль за валютними операціями.

У зв'язку з цим уповноваженим банком - АТ "Укрсиббанк" згідно з п.5.9 Постанови Правління Національного банку України №136 від 24.03.199 року "Про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями" були надіслані до відповідача листи від 07.05.2014 року №22-3/17181, від 03.06.2014 року №22-3/19180, від 07.07.2014 року №22-3/21656, від 06.08.2014 року №22-3/24000, від 05.09.2014 року №22-3/31229, від 03.10.2014 року № 22-3/33737 щодо порушень позивачем строків зарахування валютної виручки (т.14 а.с.159-169).

Як вже зазначалося вище, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення інструментів впливу на грошово-кредитний ринок» від 06.11.2012 року №5480-VI внесено зміни до статей 25 та 44 Закону України «Про Національний банк України», згідно з якими НБУ наділяється правом запроваджувати вимоги щодо обов'язкового продажу частини надходжень в іноземній валюті, а також, встановлювати порядок проведення обов'язкового продажу та розміру надходжень в іноземній валюті, що підлягають обов'язковому продажу.

Пунктами 1та 2 Постанови Правління Національного банку України "Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті" від 14.05.2013 № 163, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14 травня 2013 р. за № 718/23250, пунктами 1 та 2 Постанови Правління Національного банку України "Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті" від 14.11.2013 № 453, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 листопада 2013 р. за № 1951/24483, та пунктами 1 та 2 Постанови Правління Національного банку України "Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті" від 12.05.2014 № 270, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14 травня 2014 р. за № 496/25273 визначено строк щодо зарахування виручки резидентів в іноземній валюті на їх валютні рахунки в уповноважених банках у 90 календарних днів з дати митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг) - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, а також встановлена вимога щодо обов'язкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті.

В листах НБУ від 01.11.2013 р. № 28-310/20603 та від 04.06.2014 р. № 28- 310/28125 "Про проведення заліку зустрічних однорідних вимог при здійсненні експортної операції резидента" зазначено, що проведення заліку зустрічних однорідних вимог на суму валютної виручки, яка не надходитиме на рахунок клієнта за експортним контрактом не є можливим, оскільки, призведе до порушення вимог законодавства України.

Таким чином, оскільки в період виконання експортних операцій укладено угоду про відступлення права вимоги боргу між резидентом та іншим нерезидентом, з яким резидентом не здійснено розрахунок по імпортній операції, і як наслідок, право кредитора переходить до іншого нерезидента, та відповідно валютна виручка не надійде власнику експортованої продукції, то такі дії позивача порушують законодавчо встановлену систему валютного контролю за експортно-імпортними операціями резидентів у зовнішньоекономічної сфері.

Крім того, Постановою Правління Національного банку України "Про врегулювання ситуації на валютному ринку України" від 20.08.2014 №515 та Постановою Правління Національного банку України "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" від 01.12.2014 №758 в період з 29.08.2014 по 03.03.2015 встановлено заборону щодо зарахування зустрічних однорідних вимог по експортним контрактам зовнішньоекономічної діяльності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що спосіб розрахунку за експортними контрактами, обраний позивачем і нерезидентом "GHG Spolka" z.o.o (Польща), суперечить спеціальному законодавству України, що регламентує порядок розрахунків за зовнішньоекономічними операціями.

Разом з тим, Товариством з обмеженою відповідальністю «Морган Феніче» не було надано до уповноваженого банку - АТ "Укрсиббанк" доказів проведення взаємозаліків з контрагентом у встановлений чинним законодавством 90 дений термін з дня проведення експортних операцій протягом періоду з травня 2013 року по серпень 2014 року. Позивачем не було надано доказів звернення до банку і в судовому засіданні. У зв'язку з цим банк був позбавлений можливості відповідно до Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженою Постановою Правління Національного банку України від 24.03.1999 № 136 та зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 28 травня 1999 р. за № 338/3631, на яку покликається позивач, дослідити вказані документи та перевірити наявність законних підстав для зняття з контролю зазначеного експортного контракту на підставі належним чином оформлених документів про припинення зобов'язань за зовнішньоекономічними договорами шляхом зарахування.

Таким чином, позивач своїми діями порушив вимоги ст.1 Закону №185/94 та допустив ненадходження валютної виручки за експортовану продукцію на суму 3937925,96 Євро при виконанні умов контракту №07052013 від 07.05.2013 з фірмою - нерезидентом "GHG Spolka" z.o.o (Польща), а тому прийняте позивачем податкове повідомлення - рішення № від 03.03.2015 року є правомірним.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В межах даної адміністративної справи відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність та обґрунтованість винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 03.03.2015 року про нарахування суми грошового зобовязання за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в сумі 23678173,80 грн., а позивач не зміг належним чином обґрунтувати свої позовні вимоги, посилаючись на чинне законодавство України.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог суд відмовляє повністю.

Відповідно до вимог ч.3 ст.4 Закону України Про судовий збір суд стягує з позивача на користь Державного бюджету України недоплачену суму судового збору у розмірі 4384 грн. 80 коп.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Морган Феніче" () на користь державного бюджету України недоплачену суму судового збору у розмірі 4384 (чотири тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 80 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Борискін С.А.