Справа № 522/6838/13-а
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2015-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/522/505/15
Справа № 522/6838/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року позивач звернувся в суд з позовом до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, в якому просив визнати неправомірними дій щодо не нарахування та виплати одноразової грошової компенсації у менших розмірах, ніж передбачено ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобовязати вчинити перерахунок та виплатити таку компенсацію в належному розмірі.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2014 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії відповідача щодо обмеження нарахування та виплат ОСОБА_1 одноразової грошової компенсації за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи з порушенням вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язано відповідача провести нарахування та виплату ОСОБА_1 суми одноразової компенсації відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із 45 мінімальних заробітних плат з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.06.2015 року касаційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики ОМР задоволено частково, постанову суду 1-ї інстанції від 07.06.2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2014 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд.

До провадження судді Домусчі Л.В. адміністративна справа надійшла 26.06.2015 року.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо захисту порушеного права інваліда - чорнобильця ІІ групи на отримання належного розміру одноразової компенсації відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Так, ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, що підтверджується копією посвідчення серії А №402825 (а.с.3). Йому встановлено 2 групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 4), чого не заперечує відповідач в своїй відповіді, адресованій позивачу 12.12.2012 року №03-К-1642/10 (а.с.7).

У відповідності до постанови Вищого адміністративного суду України від 16.03.2012 року № 4 «Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв'язку із застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", вимоги про нарахування суб'єктом владних повноважень та проведення встановлених статтями 39, 48, 50, 52, 54 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виплат є публічно-правовими, а не цивільно-правовими.

Даним пунктом постанови передбачено, що під час вирішення питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду з позовами про нарахування та виплату пенсії громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, судам необхідно керуватися нормами статті 99 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявою від 23.11.2012 року звернувся до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради з вимогою про виплату йому одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у розмірі 45 мінімальних заробітних плат (а.с.6).

Листом № 03-к-1642/10 від 12.12.2012 року Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради повідомлено, що питання щодо виплати одноразової компенсації, передбаченої Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», буде розглянуто після отримання відповіді з управління праці та соціального захисту населення Жмеринської міської ради Вінницької області (а.с.7).

Управління праці та соціального захисту населення Жмеринської міської ради Вінницької області листом №1369/09 від 14.05.2013 року повідомило відповідачу, що одноразова компенсація за шкоду заподіяну здоровю у розмірі 45 мінімальних заробітних плат ОСОБА_1 не призначалась і не виплачувалась (а.с.33).

Враховуючи, що відповідь про відмову у виплаті суми компенсації була надана позивачу 12.12.2012 року, а з адміністративним позовом до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради позивач звернувся 20.03.2013 року, суд приходить до висновку, що позивачем дотриманий строк звернення до суду, оскільки позов поданий у межах шестимісячного строку, передбаченого ст.. 99 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, встановлена, зокрема, для інвалідів ІІ групи в розмірі 45 мінімальних заробітних плат.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору, крім того це право гарантується ч. 2 ст. 46 Конституції України.

Відповідно до п. 11 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладена в новій редакції, якою встановлено, що інвалідам внаслідок Чорнобильської катастрофи щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Однак, згідно ст. 62 вищенаведеного Закону Кабінетом Міністрів України провадиться роз'яснення порядку застосування цього Закону, а не встановлюється розмір передбачуваних Законом пільг.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 визнані неконституційними наведені зміни, внесені п. 11 розд. ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Таким чином, з 22.05.2008 р. відновлено дію ст. 48 вказаного Закону в попередній редакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру виплати одноразової компенсації позивачу як особі постраждалій внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС підлягає застосуванню ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Постанова Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Крім того, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року N 3-рп/2012, яким дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Ураховуючи особливість дії в часі закону про Державний бюджет України на відповідний рік, нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, виданий на його виконання, також діє у межах бюджетного року.

Враховуючи, що одноразова грошова компенсація за ІІ групу інвалідності управлінням праці та соціального захисту населення Жмеринської міської ради Винницької області (відповідно до листа від 14.05.2013 року № 1369/09,) нарахована та виплачена ОСОБА_1 не була, суд вважає позовні вимоги останнього обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню .

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 8, 9, 14, 161-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 -задовольнити.

Визнати протиправними дії Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо обмеження нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи з порушенням вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради перерахувати ОСОБА_1 суму одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбаченої ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 45 мінімальних заробітних плат встановлених законом з урахуванням фактично проведеної виплати.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Домусчі Л.В.

06.07.2015