Справа № 2-а/2506/8388/11
Суддя: Коверзнев В. О.
Дата ухвалення: 2011-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/2506/8388/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.07.2011 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого судді Коверзнева В.О.,

при секретарі Лєсковій О.В.,

з участю: позивача, представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного фінансового управління Чернігівської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

21.04.2011 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання протиправною відмову відповідача у виплаті грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів, викладену в листі від 18.03.2011 року № 13-01/945, та зобовязання відповідача нарахувати і виплатити їй зазначену грошову допомогу, відповідно до положень статті 37 Закону України «Про державну службу».

В обґрунтування позову послалася на безпідставну відмову відповідача у виплаті їй грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів, під час дострокового виходу на пенсію державного службовця.

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача позов не визнала. Вона пояснила, що позивач була звільнена на пенсію достроково, в порядку передбаченому статтею 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», у звязку з виявленою невідповідністю займаній посаді за станом здоровя, згідно пункту 2 статті 40 КЗпП України. За таких обставин позивач не вважається такою, що вийшла на пенсію за Законом України «Про державну службу», а тому не має права на отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів, що передбачена цим Законом.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач працювала у відповідача на посаді головного економіста відділу планування та економічного аналізу доходів бюджетного управління. Наказом відповідача від 18.03.2011 року № 13-О, за заявою її було звільнено з роботи у звязку з виявленою невідповідністю займаній посаді за станом здоровя, згідно пункту 2 статті 40 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку. Станом на день звільнення позивач мала 30 років 07 місяців 20 днів стажу державної служби, при цьому їй виповнилося 54 роки 02 місяці 13 днів. Після звільнення з роботи управлінням Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Чернігова позивачу призначено пенсію державного службовця в розмірі 2513 грн 81 коп.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу»державним службовцям у разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога у розмірі 10 місячних посадових окладів. На одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків не менше як 25, для жінок не менше як 20 років, у тому числі стажу державної служби не менше як 10 років.

У той же час, статтею 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні»передбачено, що особам передпенсійного віку, трудовий договір з яким було розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, в тому числі й у разі виявленої невідповідності працівників обійманій посаді за станом здоровя, гарантується право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до встановленого законодавством строку, за умови, що вони мають необхідний загальний і пільговий стаж.

На підставі системного аналізу наведених вище норм законів суд дійшов висновку, що статтею 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні»державою встановлено додаткову соціальну гарантію для певної категорії осіб, які за станом здоровя позбавлені можливості продовжувати свою трудову діяльність, за умови, що таким особам залишилося до досягнення пенсійного віку менше півтора року, і що вони мають необхідний загальний страховий стаж, а також стаж, який надає їм право на пенсію на підставі спеціального законодавства України.

Станом на день звільнення позивачу залишалося до досягнення пенсійного віку менше одного року, вона мала необхідний страховий стаж, в тому числі більше 30 років стажу державної служби. Отже, виходячи з вимог статті 37 Закону України «Про державну службу», та з урахуванням додаткової гарантії, встановленої статтею 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», позивач набула право на пенсію державного службовця, і як наслідок цього на отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Одночасно суд констатує, що позивач оскаржує відмову відповідача у виплаті грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів викладену у листі-відповіді від 18.03.2011 року № 13-01/945 на її письмове звернення. Втім, відповідь на звернення громадянина не вважається рішенням субєкта владних повноважень у сфері публічно-правових відносин. Правові наслідки для позивача створює не лист, а наказ відповідача про її звільнення від 18.03.2011 року № 13-О, пунктом 2 якого ухвалено рішення про виплату позивачу вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку.

Не зважаючи на те, що позивач не оскаржує цей наказ, суд виходячи з приписів частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України та з урахуванням кінцевої вимоги позивача про зобовязання відповідача нарахувати і виплатити їй вихідну допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів, з метою повного захисту прав позивача вважає за необхідне вийти за межі заявлених нею позовних вимог визнавши недійсним наказ про звільнення позивача з роботи в частині виплати суми грошової допомоги, та зобовязати відповідача нарахувати і виплатити позивачу вихідну допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів, відповідно до положень статті 37 Закону України «Про державну службу»за відрахуванням вже сплаченої суми вихідної допомоги.

Таким чином даний позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 158 163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

позов ОСОБА_2 задовольнити частково. Визнати недійсним пункт 2 наказу Головного фінансового управління Чернігівської обласної державної адміністрації від 18.03.2011 року № 13-О «Про звільнення ОСОБА_2Ф.»в частині виплати ОСОБА_2 вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку.

Зобовязати Головне фінансове управління Чернігівської обласної державної адміністрації нарахувати і виплатити ОСОБА_2 вихідну допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів, відповідно до положень статті 37 Закону України «Про державну службу», за відрахуванням вже сплаченої суми вихідної допомоги.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення, в порядку встановленому статтею 186 КАС України.

Г о л о в у ю ч и й: