Справа № 490/13287/13-а
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 р.м.ОдесаСправа № 490/13287/13-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Батченко О.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Милосердного М.М.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 січня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про захист пенсійних прав,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до УПФ України в Центральному районі м. Миколаєва про визнання незаконним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах №27/5 від 16 жовтня 2013 року та зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 січня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Зобов'язано УПФ України в Центральному районі м. Миколаєва призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва ставиться питання про скасування судового рішення, в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 народився 03 вересня 1958 року.

З трудової книжки позивача слідує, що з 01 вересня 1973 року по 24 липня 1976 року він навчався в ГПТУ-13 м. Миколаєва.

Наказом №119-к від 02 липня 1976 року ОСОБА_2 зарахований арматурником-зварювальником в мех. цех тресту Миколаївжилбуд, звідки звільнений 11 листопада 1976 року, у зв'язку з призовом до лав ОСОБА_3, в якій пройшов строкову службу в період з 11 листопада 1976 року по 21 листопада 1978 року.

Наказом №103 від 09 грудня 1978 року він був прийнятий 11 грудня 1978 року на роботу електрозварником 4 розряду в автомайстерню автобази треста "Миколаївсульбуд". Наказом №52 від 01 березня 1981 року позивачу присвоєний 2 розряд газозварника.

Як слідує з пояснень свідка та частково підтверджується трудовою книжкою (внаслідок наявних дефектів) з 09 січня 1982 року ОСОБА_2 був переведений на посаду водія бензовозу в другу автоколону тресту "Миколаївсільбуд", що з 12 серпня 1986 року перейменовано на АТП-1461 об'єднання "Миколаївоблагробуд". Наказом №16 від 25 лютого 1991 року позивач звільнений з роботи за власним бажанням.

З 20 травня 1991 року по 25 червня 1991 року позивач працював за строковим трудовим договором газоелектрозварником 4 розряду в Миколаївському міжгосподарському пусконалагоджувальному управлінні тресту "Миколаївагроспецмонтаж". Звільнений, у зв'язку із закінченням договірного строку.

Записами у трудовій книжці позивача також підтверджено, що з 01 листопада 1991 року по 01 грудня 1991 року ОСОБА_2 працював сезонним кочегаром в Миколаївській середній школі №2; з 01 липня 1992 року позивач прийнятий на роботу електрогазозварником 4-го розряду в підприємство "Укрпрофтур" "Автобаза "Турист", звідки звільнений за власним бажанням 21 грудня 1992 року; з 14 січня 1993 року по 15 лютого 1995 року ОСОБА_2 працював газоелектрозварником на підприємстві "Миколаївська кінноспортивна база"; з 27 квітня 1995 року по 10 травня 1996 року позивач працював газоелектрозварником на підприємстві "Миколаївкоопавтомах"; з 06 травня 1998 року по 29 лютого 2000 року ОСОБА_2 працював газоелектрозварником в агрофірмі "Світязь"; з 02 березня 2000 року по 31 грудня 2000 грудня позивач працював слюсарем-ремонтником з виконанням газоелектрозварних робіт в МПКФ "Спируліна ЛТД"; з 04 листопада 2003 року по 10 лютого 2004 року ОСОБА_2 виконував обов'язки газоелектрозварника на "Миколаївському спеціалізованому автотранспортному підприємстві 1402"; з 13 лютого 2007 року по 11 січня 2010 року позивач працював електрогазозварником в ДП ВАТ "Миколаївський облавтодор" ДАК "Автомобільні дороги України" філія "Варварівська ДЕД".

26 вересня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до УПФ України в Центральному районі м. Миколаєва з заявою про призначення пенсій за віком на пільгових умовах (робота за Списком №2), проте 16 жовтня 2013 року УПФ України в Центральному районі м. Миколаєва своїм рішенням №27/5 відмовило позивачу в призначенні йому пенсій за віком на пільгових умовах через відсутність необхідного пільгового стажу роботи із шкідливими умовами праці за Списком №2.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що спеціальний стаж роботи позивача складає: (2 роки 10 місяців 28 днів + 6 років, 7 місяців та 2 дні + 3 роки 0 місяців 29 днів) = 12 років 6 місяців та 29 днів, що навіть без урахування періоду роботи водієм бензовозу, як на те посилається позивач, дає йому право на отримання пенсії на пільгових умовах ,у зв'язку з чим рішення УПФ України в Центральному районі м. Миколаєва про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах №27/5 від 16 жовтня 2013 року підлягає скасуванню. Також, суд першої інстанції дійшов до висновку щодо зобов'язання УПФ України в Центральному районі м. Миколаєва призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно п."б" ч.1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в поряду встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 18 вказаного Порядку передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в п.17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на час звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії позивачу виконалося 55 років та він мав більше 25 років робочого стажу, з яких спеціальний стаж складає 12 років 6 місяців та 29 днів, що підтверджується записами в трудовій книжці (а.с.11-17).

Разом з цим, відповідно до довідки №195 від 17 вересня 2013 року, ОСОБА_2 працював повний робочий день в філії "Варварівська ДЕД" ДП "Миколаївський облавтодор" у період з 13 лютого 2007 року по 11 січня 2010 року (2 роки 10 місяців 28 днів) на посаді електрогазозварника 5 розряду, що передбачена Списком №2 розділ ХХХІІІ, пункт 33 код КП 7212.1 підстава ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і роз'яснення Мінпраці України від 16 грудня 1999 року 01-03/2586-02-6 "Про порядок нарахування стажу роботи для призначення пільгових пенсій за підсумками атестації робочих місць".

Крім цього, 17 вересня 2013 року УПФ України в Центральному районі м. Миколаєва звернулось до ВТФ "Фанагорія" з проханням надати довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за віком по Списку №2 ОСОБА_2 за період з 11 грудня 1978 року по 03 січня 1988 року, який працював в автобазі треста "Миколаївсільбуд" газоелектрозварником, проте 26 вересня 2013 року ТДВ ВТФ "Фанагорія" своїм листом №62 повідомило, що надати вищезазначену довідку не є можливим, оскільки на їх підприємстві не збереглися архівні документи, а саме особові картки робітників та накази по кадрам.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що в трудовій книжці позивача є всі необхідні відомості, які підтверджують його трудовий стаж, що надає право на отримання пільгової пенсії відповідно до п."б" ч.1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на відсутність відомостей про проведення атестації робочих місць, оскільки контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення цих списків покладаються на органи Державної експертизи умов праці.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що не проведення атестації робочих місць не позбавляє права позивача на призначення пільгової пенсії, з огляду на те, що факт зайнятості позивача на роботах зі шкідливими умовами праці підтверджувався записами в трудовій книжці, яка відповідно до вимог ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", є основним документом, що свідчить про наявність трудового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо зобов'язання УПФ України в Центральному районі м. Миколаєва призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах є правильними.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, у звязку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва залишити без задоволення, постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: М.М. Милосердний

ОСОБА_1