Справа № 2-а-107/10/1970
Суддя: Дерех Н.В.
Дата ухвалення: 2010-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-107/10/1970

19 лютого 2010 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої Дерех Н.В.

при секретарі Вальчук І.М., Митко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за адміністративним позовом Комунального житлово-експлуатаційного підприємства « Залізничник» до ОСОБА_1 пенсійного фонду України в м. Тернополі про визнання нечинним рішення, суд

в с т а н о в и в:

Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Залізничник» (надалі позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 пенсійного фонду України в м. Тернополі (надалі відповідач) про визнання нечинним рішення ОСОБА_1 пенсійного фонду України в м. Тернополі №1861 від 28.12.2009 року про застосування фінансових санкцій.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила позовні вимоги задовольнити, оскільки рішення про застосування фінансових санкцій №1861 від 28.12.2009 року прийняте всупереч Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове пенсійне страхування до Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року без додання розрахунків фінансових санкцій, який здійснюється на підставі картки особового рахунку платника, що в свою чергу унеможливлює встановлення фактів порушення термінів сплати недоїмки та належного застосування фінансових санкцій.

Представник відповідача ОСОБА_1 пенсійного фонду України в м. Тернополі в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки при прийнятті оскаржуваних рішень ОСОБА_1 пенсійного фонду України в м. Тернополі діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, і пояснила, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Заслухавши у судовому засіданні представника позивача, представника відповідача, дослідивши представлені докази по справі у їх сукупності суд приходить до висновку, що вимога позивача не є обґрунтована, не відповідає дійсним обставинам та матеріалам справи, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а отже позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Згідно ч.6 ст.20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058-ІV ( надалі Закон №1058 ) страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Відповідно ч.2 ст.106 Закону №1058 суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені ст.20 цього Закону вважаються простроченою заборгованістю і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Відповідно до п.2 ч.9 ст.106 Закону №1058 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, врахована за кожний день прострочення платежу.

Згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який є спеціальним законом щодо загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, до всіх боржників без винятку застосовуються фінансові санкції та враховується пеня.

На підставі п.2 ч.9 ст.106 Закону №1058 управлінням Пенсійного фонду України в м. Тернополі прийнято рішення №1861 від 28.12.2009р., яким застосовано штраф на суму 32757.25грн., пеня - 70666.79грн.

Згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не передбачає додання до рішень про застосування фінансових санкцій та нарахування пені розрахунку фінансових санкцій, тому суд критично ставиться до твердження позивача про необхідність надання розрахунку застосованих санкцій до рішення податкового органу і не приймає дане твердження до уваги

Також суд не приймає до уваги посилання позивача на п.9.3.2 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного Фонду України, оскільки даний пункт Інструкції втратив чинність на підставі Постанови правління ПФУ від 03.08.2009 року № 19-1 « Про внесення змін до Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного Фонду України» з 21.09.2009 року .

Відповідно до п.10.11. Інструкції у разі коли страхувальник має несплачені суми недоїмки, пені та фінансових санкцій та здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються шляхом перерозподілу такої сплаченої суми в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення, а не у відповідності до призначення платежу, вказаному у платіжному дорученні.

При цьому протягом п'яти робочих днів після закінчення базового звітного місяця орган Пенсійного фонду складає повідомлення, в якому міститься інформація про суми розподілу сплачених коштів, за формою згідно з додатком 22 Інструкції, яке надсилається (вручається) такому платнику. Корінець повідомлення залишається в органі Пенсійного фонду. При цьому суд приймає до уваги твердження відповідача, що сума фінансових санкцій, застосованих рішенням № 1861 від 28.12.2009 року не могла бути перерозподілена, оскільки дана сума не була сплачена позивачем, а тому, відповідно, відповідачем і не надсилалось повідомлення про перерозподіл коштів.

Крім того суд вважає за необхідне зазначити, що Закон України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є спеціальним законом і як зазначено в його преамбулі визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Крім того визначає порядок нарахування і сплати пені та штрафних санкцій за несвоєчасну сплату/ несплату страхових внесків.

У відповідності до п.15 ст. 106 Закон України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» с трок давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів

не застосовується. Суд не приймає до уваги твердження позивача про необхідність застосування ст. 250 ГК України, оскільки спірні правовідносини не є правовідносинами, що виникли під час здійснення господарської діяльності субєкта господарювання КЖЕП « Залізничник» і на які можуть поширюватись норми ст. 250 ГК України, а є правовідносинами, що виникли з приводу несвоєчасної сплати внесків до Пенсійного фонду України, а тому застосовується норма п. 15 ст. 106 Закон України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка передбачає, що в даному випадку строк давності не застосовується.

Таким чином, суд приходить до переконання, що рішення ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в м. Тернополі № 1861 від 28.12.2009 року про застосування санкцій прийняте на підставі, у межах повноважень і з метою, з якою це повноваження надано, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак позовні вимоги до задоволення не підлягають.

керуючись Законом України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного Фонду України ст. ст. 2, 6, 7, 72, 86, 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У позові Комунального житлово-експлуатаційного підприємства « Залізничник» ( б-р. ОСОБА_2, 31, м. Тернопіль) до ОСОБА_1 пенсійного фонду України в м. Тернополі ( вул. Руська, 17, м. Тернопіль) про визнання нечинним рішення № 1861 від 28.12.2009 року відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Львівського адміністративного апеляційного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її проголошення та апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або без попереднього подання такої заяви, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви.

Головуючий суддя Дерех Н.В.

копія вірна

Суддя Дерех Н.В.