Справа № 814/1826/15
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

18 червня 2015 року Справа № 814/1826/15

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Марича Є.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомУправління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва, пр. Жовтневий, 55-є,Миколаїв,54018

доВідділ Державної виконавчої служби Миколаївського районного Управління юстиції Миколаївської області, вул. Очаківська, 142,Миколаїв,54036

провизнання протиправною та скасування постанови від 28.04.2015р. №45552019,
В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва (далі - позивач, УПФУ, управління) звернулось до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови відділу Державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції (далі - відповідач, ДВС) від 28.04.2015 року про повернення управлінню виконавчого документа по виконавчому провадженню №45552019 (далі - ВП №45552019).

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що оскаржувана постанова ДВС винесена передчасно та безпідставно, оскільки державним виконавцем не вжито усіх передбачених законодавством заходів для встановлення місцезнаходження боржника та його майна.

Відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та просив відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у письмових запереченнях.

Представниками сторін подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд встановив наступне.

Постановою від 21.11.2014 року на підставі заяви позивача ДВС відкрито виконавче провадження № 45552019 з примусового виконання виконавчого листа миколаївського окружного адміністративного суду №8147/2187/14 від 22.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 1491,80 грн.

28 квітня 2015 року відповідачем прийнято постанову про повернення виконавчого документа (виконавчого листа №814/2187/14 від 22.10.2014 року) стягувачу.

ДВС прийнято оскаржувану постанову про повернення виконавчого документа в зв'язку з неможливістю з'ясування місцезнаходження боржника (однак встановлення місцезнаходження будь-якої особи в даному виконавчому провадженні не вимагається), неможливість з'ясування місця проживання, перебування боржника (при цьому місце проживання та перебування боржника відоме вул. Очаківська, 120, м. Миколаїв).

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 4 ст. 47 ОСОБА_2 України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

Про повернення стягувачу виконавчого документа державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим ОСОБА_2.

До того ж, про наявність обставин, зазначених у частині першій ст. 47 ОСОБА_2 України «Про виконавче провадження», державний виконавець складає акт (ч.2 ст. 47).

В матеріалах виконавчого провадження №45552019 міститься Акт державного виконавця від 27.04.2015 року про неможливість з'ясування місця проживання та перебування боржника у результаті вжитих державним виконавцем заходів.

Проте, цей Акт на думку суду, не може слугувати підставою для винесення постанови про повернення виконавчого документа з мотивуванням неможливості з'ясування місця проживання та/або перебування боржника, оскільки він не містить в собі жодної інформації про вжиті державним виконавцем заходи для отримання цих відомостей, є неповним та неконкретним.

Наведеною вище нормою п. 5 ч. 1 ст. 47 ОСОБА_2 України «Про виконавче провадження» на державного виконавця покладається обов'язок вжиття передбачених чинним законодавством заходів для встановлення особи боржника, її місце проживання чи перебування, та лише у разі неможливості отримання цих даних, виконавчий документ підлягає поверненню.

Частина 1 статті 40 ОСОБА_2 України «Про виконавче провадження», у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ. Таким чином, стаття 40 містить імперативну вказівку для державного виконавця звернутися до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника у разі відсутності відомостей про його місцезнаходження.

За змістом пункту 3.12. Інструкції перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржиика-фізичної особи, державний виконавець вживає заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника щодо: отримання відповіді на запит від відповідних територіальних органів МВС України щодо місця реєстрації особи; перевірки наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій.

У матеріалах виконавчого провадження відсутнє подання державного виконавця про винесення ухвали про розшук боржника.

Згідно ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд погоджується з твердженням позивача про те, що оскаржувана постанова ДВС про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.04.2015 року винесена передчасно та необґрунтовано, оскільки державним виконавцем не було вжито всіх заходів, у результаті яких було б встановлено неможливість з'ясування місця проживання та/або перебування особи боржника.

Вищенаведене в сукупності є підставою для задоволення позову.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції ОСОБА_3 від 28.04.2015 року (ВП №45552019) про повернення управлінню виконавчого листа №814/2187/14, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом від 22.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь УПФУ в Центральному районі м. Миколаєва суми пенсії, виплаченої надміру у розмірі 1491,80 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Є. В. Марич