Справа № 208/9667/14(2а/208/242/14)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2015 рокусправа № 208/9667/14(2а/208/242/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Юхименка О.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області
на постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 січня 2015 року у справі № 208/9667/14; 2а/208/242/14
за позовом ОСОБА_1
до про Управління пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області визнання протиправними бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулась до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (далі по текстувідповідач) у якому просила визнати протиправну бездіяльність відповідача щодо не поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1; зобовязати УПФУ в Дніпровському районі м.Дніпродзержинська поновити виплату пенсії позивачу з 24 липня 2011 року у розмірах відповідно чинного законодавства. (а.с.1)

Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі № 208/9667/14; 2а/208/242/14 ( а.с.12).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року у позивача відновилось право на отримання раніше нарахованої та призначеної пенсії, тому відповідач був зобовязаний самостійно поновити виплату пенсії та виплатити її на першу вимогу пенсіонера.

Постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 січня 2015 року у справі № 208/9667/14; 2а/208/242/14 адміністративний позов задоволено. (суддя Похваліта С.М.) ( а.с.22-23)

Не погодившись із постановою суду першої інстанції Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області подало апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. (а.с.25-26)

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що станом на 2014 рік Україна уклала міжнародні угоди у сфері пенсійного забезпечення з 23 країнами світу, але міжнародної угоди Україна Ізраїль, на даний час, не укладено і порядок нарахування пенсій громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю не передбачене.

01 липня 2015 року за вх. № 31148/15 на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від відповідача по справі надійшла заява про розгляд справи без участі представника управління, в якій він зазначає, що підтримує вимоги апеляційної скарги у повному обсязі та просить суд розглянути скаргу без участі свого представника.

Позивач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, свого представника для участі у її розгляді не направив.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників сторін по справі.

У судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради та отримувала пенсію за віком з 27 серпня 1986 року по 06 серпня 1991 року. (а.с.2)

Як вбачається з матеріалів справи, у звязку із виїздом позивач на постійне місце проживання до Ізраїлю, виплата пенсії останній булла припинена у серпні 1991 року.

24 липня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії за віком (а.с.3), за результатами розгляду котрої отримав відмову з посиланнями на те, що між Урядами України та Ізраїлю відсутній договір про пенсійне забезпечення громадян або інший нормативно - правовий акт, який визначав би механізм здійснення виплати пенсії на території Ізраїлю. (а.с. 2)

Змінюючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується вимогами статті 24 Конституції України якими визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 46 Конституції України проголошено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежної від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Згідно з частиною другою ст. 2 Закону України «Про свободу пересувань та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Отже, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір місця проживання зі збереженням усіх конституційних прав.

Базовим законом, який визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій є Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Згідно з п. 2 частини першої ст. 49 Закону України № 1058-IV (в редакції, чинний до 07.10.2009 року) виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 51 Закону України №1058-IV у випадку виїзду пенсіонера за межі України, пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера, може бути виплачена йому за 6 місяців перед виїздом, рахуючи з місяця, який настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 року № 25-рн/2009 було визнано неконституційними ст. 49 ч. 1 п. 2 та друге речення ст. 51 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», тому з моменту його ухвалення відпала така умова припинення виплати пенсії, як проживання пенсіонера за кордоном та відсутність міжнародного договору, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про громадянство України» одним з документів, що підтверджують громадянство України є паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до ст.ст. 19, 20 ЗУ «Про громадянство» підставою для припинення громадянства України у випадках є відповідний указ Президента України.

Як вбачається з матеріалів справи, рішень про припинення громадянства України стосовно позивача не приймалось.

Отже, посилання відповідача в своїй апеляційній скарзі на відсутність у позивача паспорта громадянина України та проживання позивача за кордоном як на підставу для відмови у поновленні виплати пенсії є безпідставними.

Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції невірно визначено дату з якої позивачу належить поновити виплату пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся із заявою про поновлення виплати пенсії 24 липня 2014 року, з огляду на що саме з 24 липня 2014 року і підлягає поновленню виплата пенсії позивачу. (а.с. 3)

Відповідно до статті 201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність змінити постанови суду першої інстанції від 16 січня 2015 року у справі № 208/9667/14, 2а/208/242/14.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.198, ст. 201, ст.205,ст. 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 січня 2015 року у справі № 208/9667/14; 2а/208/242/14 - змінити.

Позов задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області щодо відмови в поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1, протиправною.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 24 липня 2014 року.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 06 липня 2015 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: Л.М. Нагорна