Справа № 804/16355/13-а
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Тулянцевої І.В.,
при секретарі Уваровій М.Ю.
представника позивача ОСОБА_1О,
представників відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Східний гірничо збагачувальний комбінат» до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити із викладених у позові підстав.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.
Відповідно до п. 1.2.3.1. Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на ІІ квартал 2013 року та на підставі направлення на проведення ревізії від 18.05.2013 № 838-13, виданого в.о. начальника Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області ОСОБА_3, начальником відділу інспектування у сфері матеріального виробництва та фінансових послуг Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі- ДП «СхідГЗК») за період з 01.01.2011 р. по 30.04.2013 р. Ревізія проводилась в період з 20.05.2013 р. по 13.08.2013 р. у відповідності до питань програми ревізії та робочого плану.
За результатами проведеної ревізії ДФІ в Дніпропетровській області було складено Акт про результати ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «СхідГЗК» та його структурних підрозділів за період з 01.01.2011 р. по 30.04.2013 р. від 09.08.2013 р. № 05-25/5 (надалі Акт ревізії) (т. 1 а.с. 11-21), згідно з висновками якого на Гірничо металургійному заводі ДП «СхідГЗК» встановлено понаднормове списання основних, допоміжних матеріалів, реагентів та енерговитрат на загальну суму 24511071,22 грн.
Так, з матеріалів ревізії свідчить, що співставленням даних щомісячних калькуляцій в частині розкриття матеріальних, енергоресурсів та трудових витрат при виробництві уранового концентрату із затвердженими «Нормами витрат» встановлено понаднормове списання основних, допоміжних матеріалів, реагентів та енерговитрат, чим порушено вимоги п. 1, 3 ст. 9 Закону № 996, п.п. 12, 18 П(С)БО 16 «Витрати» за період з 01.01.2011-30.04.2013 року на загальну суму 22 139 605,33 грн., (в т.ч. у 2011 -8 477 429,85 грн. (ІІІ квартал 5 784 507,95 грн., ІV квартал 2011 2 692 921,90 грн.); у 2012 - 12 574 349,83 грн. (І квартал 7 983 816,04 грн., ІІ квартал 889 223,56 грн., ІІІ квартал 2 557 626,63 грн., ІV квартал 1 143 683,60 грн.); у ІV кварталі 2013 року - 1 087 825,66 грн.) (с. 51 Акта ревізії).
Вказані порушення, як зазначає відповідач, допущені директором ДП «СхідГЗК» ГМЗ ОСОБА_5, до обовязків якого відповідно до п. 2.18 Посадової інструкції входило організація контролю за раціональним використанням матеріальних, трудових та енергетичних ресурсів у структурних підрозділах заводу, головним технологом ДП «СхідГЗК» ОСОБА_6 до обовязків якого відповідно до п. 2.32 Посадової інструкції входило здійснення контролю за дотриманням технологічних регламентів виробництва, здійснення контролю за виконанням на ГМЗ і СКЦ правил і норм енергозбереження (п. 2.22 Посадової інструкції), начальником виробничого цеху № 30 ГМЗ ДП «СхідГЗК» ОСОБА_7, до обовязків якого відповідно до п. 2.1. Посадової інструкції входило організація і забезпечення ритмічної роботи виробництів з метою своєчасного випуску продукції та організація контролю за забезпеченням виробництва устаткуванням, матеріалами, реагентами і сировиною (с. 52-53 Акта ревізії).
Також, з матеріалів ревізії свідчить, що ревізією правильності та обґрунтованості списання допоміжних матеріалів та енергоресурсів з переробки сірки в сірчану кислоту встановлено понаднормове списання енерговитрат за період з 01.01.2011 р. по 30.04.2014 р. на загальну суму 2371465,89 грн., чим були порушені вимоги п. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996 XIV (в т.ч у 2011 р. 281844,3 грн.; у 2012 р. 2089621,58 грн.), що призвело до збитків на вказану суму (с. 56 Акта ревізії).
На думку відповідача, вказані порушення стали наслідком неналежного контролю з боку головного інженера ДП «СхідГЗК» ОСОБА_8 до обовязків якого входило здійснення контролю роботи підрозділів комбінату з питань енергозбереження та неналежного виконання своїх обовязків начальником сірчанокислотного цеху ОСОБА_9 (с. 56 Акта перевірки).
Надаючи правову оцінку встановленим по справі обставинам та фактам, суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до статті 2 Закону України від 26.01.1993р. №2939-XII «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (надалі - Закон №2939-XII) головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.
Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.
Згідно пункту 1 частини першої статті 10 Закону №2939-XII органу державного фінансового контролю надається право: перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо).
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 10 Закону №2939-XII органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.
Частиною другою статті 15 Закону №2939-XII встановлено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.
Згідно з Положення про Державну фінансову інспекцію України(далі - Держфінінспекція), затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 N 499/2011 (далі - Положення), Держфінінспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.
Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому законом порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).
Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.
За змістом частини шостої статті 2 Закону № 2939-XII порядок проведення Держфінінспекцією державного фінансового аудиту та інспектування встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, відповідно до п. 1 Порядок проведення інспектування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 550 від 20.04.2006р. цей порядок визначає процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів всіх рівнів, державних фондів або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання.
За правилами пункту 2 зазначеного Порядку інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.
За правилами пунктів 45, 46 Порядку проведення інспектування у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи контролюючого органу, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.
Про усунення виявлених ревізією фактів порушення законодавства цей об'єкт контролю у строк, визначений вимогою про їх усунення, повинен інформувати відповідний контролюючий орган з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, що підтверджують усунення порушень.
Згідно з пунктом 50 цього Порядку за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.
При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
Таким чином, орган державного фінансового контролю вправі заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.
В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.
Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність обчислення їх розміру перевіряє суд, який розглядає цей позов.
Суд також зазначає, порядок покладення на працівників матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну підприємствам, установам, організаціям регламентований Главою IX Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 р. № 322-VIII (далі КЗпП України).
Так, згідно зі ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.
За шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених законодавством (ст. 132 КЗпП України).
Згідно статті 136 Кодексу законів про працю України, покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, а керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника.
З аналізу наведених норм КЗпП України вбачається, що притягнення працівника до матеріальної відповідальності здійснюється у відповідності до чіткої процедури та на підставі визначеного розміру шкоди, що підлягає стягненню з конкретної особи.
Оскаржуваним п. 10 вимоги Інспекції зобовязано позивача про необхідність стягнення з осіб, винних у незаконному списанні сировини, матеріалів та хімічних реагентів коштів у загальній сумі 24 511 071,22 грн. та зарахування їх на поточні банківські рахунки ДП «СхідГЗК». Між тим, в вимозі не визначено конкретний розмір збитків, спричинений кожною посадовою особою.
Враховуючи те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряється судом, який розглядає цей позов.
Наведена правова позиція щодо застосування норм Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" викладена у постановах Верховного Суду України від 15 квітня 2014 року у справі № 21-63а14.
Відповідно до ч.1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Державного підприємства «Східний гірничо збагачувальний комбінат» до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги задовольнити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_10