Справа № 807/3497/14
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2015-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 р. Справа № 876/648/15
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Іршавському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.12.2014 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Іршавському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення,-

ВСТАНОВИВ :

ФОП ОСОБА_1 05.11.2014 року звернувся в суд з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Іршавському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення від 30.09.2014 року №.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.12.2014 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням ДПІ в Іршавському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області оскаржила його в апеляційному порядку. Просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову, покликаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не зявилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність з надання послуг з внутрішніх та міжнародних перевезень вантажів автомобільним транспортом.

27.03.2013 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВФС Україна» (Продавець) був укладений договір лізингу №UKR42-0313F від 27.03.2013 року.

Так, згідно видаткової накладної від 11.06.2013 року позивач отримав у лізингове користування три колісні вантажні сідельні тягачі Volvo FH 4x2 (B629872, B629235, B629177) та три напівпричепи SCHMITZ для перевезення вантажів, бортовий тентований, SPR 24/L-13/62 (3178103, 3178104, 3178105).

Вищевказані транспортні засоби були зареєстровані органами ДАІ, про що свідчать копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів.

Відповідно до вищевказаних свідоцтв про реєстрацію власником транспортних засобів є ОСОБА_1.

У вересні 2014 року працівниками ДПІ в Іршавському районі проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок за липень-жовтень 2013 року, що виникло в результаті декларування відємного значення за липень-жовтень 2013 року, за результатами якої складено акт від 16.09.2014 року № 735/1700/НОМЕР_1. Перевіркою встановлено порушення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 п. 198.3 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України внаслідок чого платником завищено розмір відємного значення за липень-жовтень 2013 року на суму 441807, 00 грн.

Проведеною перевіркою встановлено, що фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 згідно поданих уточнюючих розрахунків за період який перевірявся заявлено до відшкодування суми ПДВ, по яким податковим органом було зменшено від'ємне значення за звітний період липень-жовтень 2013 року.

Відповідно до пункту 6 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року за № 1388 транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами. Транспортні засоби, що належать фізичним особам - підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами.

Відповідно до частини 1 статті 325 ЦК України субєктами права приватної власності є юридичні та фізичні особи.

Позивач у даному випадку є фізичною особою, яка здійснює діяльність, віднесену законодавством до підприємницької, є платником ПДВ у розумінні статей 14 та 180 ПК України, зареєстрований у встановленому порядку платником ПДВ, тому на нього повною мірою поширюються правові норми, які визначають порядок обчисленні і сплати ПДВ.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України обєктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на обєкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорт);

Відповідно до пункту 200.1. статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобовязання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно із підпунктом «а» пункту 198.1. статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.2. статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати (нарахування) податку за податковими зобовязаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобовязаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.

Отже, позивач у встановленому законом порядку при придбанні транспортних засобів з метою їх використання у власній господарській діяльності у повній відповідності до вказаних норм податкового законодавства отримав право на віднесення сум ПДВ до податкового кредиту. Всі суми податкового кредиту підтверджені належним чином оформленими податковими накладними та вантажними митними деклараціями.

Суд не може погодитися з позицією відповідача, відповідно до якої позивач як фізична особа - підприємець не набуває права власності на майно (в т.ч. і транспортні засоби), оскільки ОСОБА_1 як фізична особа і як фізична особа-підприємець є одним і тим самим субєктом цивільних та податкових правовідносин. Окрім цього позивачем надано докази використання даних вантажних транспортних засобів у підприємницькій діяльності, зокрема подорожні листи та CMR.

Також слід врахувати, що відповідно до пункту 7 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого наказом ДПС України № 1003 від 24 грудня 2010 року (далі - Порядок), факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, обєктивно та у повній мірі, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані за обліком та підтверджують наявність зазначених фактів.

Таким чином, висновки відповідача про те, що позивач, як фізична особа-підприємець, не має права на формування податкового кредиту за рахунок сум податку сплаченого в ціні придбаних вантажних автомобілів, що використовуються в його господарській діяльності, є неправильними, не ґрунтуються на нормах діючого на момент виникнення спірних правовідносин законодавства України, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними і підлягають скасуванню.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Іршавському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.12.2014 року у справі № 807/3497/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

ОСОБА_2