Справа № 201/14216/14-а (2-а/201/59/2015))
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2015 рокусправа № 201/14216/14-а (2-а/201/59/2015)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юхименка О.В.

суддів: Мельника В.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська

від 06 квітня 2015 року

у справі № 201/14216/14-а (2-а/201/59/2015)

за позовом ОСОБА_1,

ж/м ОСОБА_2, 4 кв. 214, м. Дніпропетровськ, 49125;

до відповідача ОСОБА_3 управління

Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області,

вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпропетровськ, 49123;

про зобовязання вчинити дії, -

встановив: ОСОБА_1 подав позов до ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобовязання надати докладний розрахунок його наукової пенсії з заробітних плат, з яких сплачено страховий збір за період з 31 грудня 2009 року по 31 грудня 2011 року.

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська (суддя Ходаківський М.П.) своєю ухвалою від 06 квітня 2015 року позов залишив без розгляду на підставі статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим актом, у поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, Позивач, вказує на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Просить ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська скасувати.

Судовий розгляд адміністративної справи здійснювався з повним фіксуванням судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при винесені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська, про що зазначено вище, позовну заяву ОСОБА_1 залишив без розгляду на підставі статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

В той же час, строк звернення до суду в адміністративному судочинстві це період часу, у межах якого особа може звернутися до адміністративного суду з позовною вимогою про захист своїх прав, свобод та інтересів у сфері публічних відносин.

І в силу статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Крім того, згідно з частиною другою статті 99 цього Кодексу, строк обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Тому при визначенні початку цього строку передусім до уваги береться момент, коли особа фактично дізналася про наявність відповідного порушення.

Йдеться не про те, коли особа дізналася про рішення, дії чи бездіяльність, а про те, коли вона з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, викликають, відповідно до норм права, настання тих або інших правових наслідків.

Потім необхідно зважити, чи мала особа реальну можливість дізнатися про наявність порушення раніше.

Отже, поняття права на позов - елемент суб'єктивного права і характеризує його стан у разі порушення, коли воно здатне до відновлення. Строк захисту права особи застосовується в разі, якщо це порушене право оспорюється чи не визнається.

Саме субєкт владних повноважень може доводити, що про порушення права заявнику повинно було стати відомо раніше, ніж фактично.

Суд у цьому випадку для встановлення початку перебігу строку звернення до суду мав встановити обставини про день коли особа, яка звертається до суду, дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Теза про те, що Позивач не міг не знати є припущенням, відображення якого в судовому рішенні є неприйнятним.

Недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, є підставами для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. 195, п. 3 ч. 1 ст. 199, ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 06 квітня 2015 року у справі № 201/14216/14-а (2-а/201/59/2015) скасувати, направленням матеріалів до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції у порядку та у строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: О.В. Юхименко

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: Л.М. Нагорна