Справа № 2-а-8523/11
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 р.м.ОдесаСправа № 2-а-8523/11

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Коваленко І.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження у звязку з неявкою сторін в судове засідання апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 травня 2015 року за заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про розяснення рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі ГУ ПФУ в Миколаївській області) про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобовязання ГУ ПФУ в Миколаївській області нарахувати і виплачувати 30 % надбавку до пенсії, як дитині війни.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 червня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2013 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо не вчинення дій стосовно перерахунку та виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Зобовязано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та провести відповідні виплати, починаючи з 01 січня 2011 року, з урахуванням виплачених сум.

03 березня 2014 року ГУ ПФУ в Миколаївській області до суду першої інстанції подано заяву про розяснення постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 червня 2011 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 травня 2015 року вказану заяву ГУ ПФУ в Миколаївській області залишено без задоволення.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, представник ГУ ПФУ в Миколаївській області в апеляційній скарзі зазначає, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи. Так, на момент набрання законної сили рішенням суду першої інстанції відбулись зміни в законодавстві, які по іншому врегульовують питання, яке було предметом судового розгляду. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» були доповнені п. 4, яким установлено, що у 2011 році норми і положення, зокрема, ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Крім того, на думку апелянта, виконання рішення суду без відповідних розяснень та встановлення кінцевої дати виплати позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком в подальшому потягне за собою порушення матеріального права ГУ ПФУ в Миколаївській області. У звязку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції з винесенням нової ухвали про задоволення заяви ГУ ПФУ в Миколаївській області про розяснення постанови суду першої інстанції від 24 червня 2011 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Вирішуючи питання за заявою пенсійного органу про розяснення судового рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що постанова Ленінського районного суду м. Миколаєва є зрозумілою, оскільки не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо їх розуміння.

Так, відповідно до ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про розяснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Аналізуючи вказану норму, апеляційний суд приходить до висновку, що розяснення судового рішення застосовується у випадках, коли незрозумілою є саме резолютивна частина цього рішення, яка має зобовязальних характер.

Разом з цим, постанова Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 червня 2011 року, в тому числі її резолютивна частина, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2013 року, не може бути визнана незрозумілою, або такою, що потребує додаткового розяснення.

Як вбачається з заяви відповідача про розяснення рішення та апеляційної скарги, ГУ ПФУ в Миколаївській області посилається на те, що не визначення кінцевої дати виплати позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком в подальшому потягне за собою порушення матеріального права пенсійного органу.

Проте, суд апеляційної інстанції відхиляє вказані посилання відповідача, оскільки встановлення кінцевої дати здійснення перерахунку пенсії є помилковим способом захисту порушених прав позивача, враховуючи що такий вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на певний строк.

Аналогічну позицію висловлено Верховним судом України в постановах від 23 квітня 2012 року № 21-239а11 та від 19 березня 2013 року № 21-53а13, в яких зазначено, що з самого визначення поняття пенсії випливає, що щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. Цей вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на певний строк. У цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін або строк, на який призначається пенсія, не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії. Тому виплату пенсії не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання державної пенсії, яка повинна виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії. У випадку, коли у визначеному законодавством порядку змінено розміри пенсійного забезпечення особи, такий вид соціальної виплати повинен здійснюватись відповідно до нового нормативного регулювання відносин.

Крім того, ГУ ПФУ в Миколаївській області у вказаній заяві просить фактично не розяснити резолютивну частину постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 червня 2013 року, а змінити її зміст, вказавши кінцеву дату перерахунку, що виключає можливість задоволення заяви про розяснення судового рішення.

За таких даних, правильним є рішення суду першої інстанції про залишення заяви відповідача про розяснення судового без задоволення.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції на підставі ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену ухвалу районного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 травня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: О.С. Золотніков

Судді: Ю.В. Осіпов

ОСОБА_2