Справа № 810/2306/15
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2015 року 810/2306/15

приміщення суду за адресою: м. Київ, бул. ОСОБА_1, 26,

час прийняття постанови : 11 год. 00 хв.

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лиска І.Г. ,

при секретарі судового засідання Васковець М.С., за участю позивача та представника позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.12.2014 року № та №.

Позовні вимоги позивач мотивував тим, що ОСОБА_3 обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області проведена фактична перевірка господарської одиниці: магазину-кафетерія Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 розташованого за адресою: Київська область, смт. Калита пров. Ювілейний, 4, щодо дотримання порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у т.ч. свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів та ін., про що складений ОСОБА_3 про результати фактичної перевірки від 09.12.2014 № 000001.

За результатами перевірки, перевіряючі дійшли висновку про начебто допущення позивачем порушень низки норм діючого законодавства, а саме ст. 267 Податкового кодексу України, п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в ОСОБА_1, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 та зареєстрованого в міністерстві юстиції України 13.01.2005 року за № 40/10320 (із змінами та доповненнями).

На підставі ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 09.12.2014 № 000001 «Про результати фактичної перевірки», відповідачем прийняті: податкове повідомлення - рішення ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 15.12.2014 року № НОМЕР_1, яким до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, за порушення пп. 267.1 - 267.6.6. ст. 267 Податкового кодексу України, застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 2192,40 гривень; податкове повідомлення рішення ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 15.12.2014 року № НОМЕР_2, яким до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, за порушення п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в ОСОБА_1, застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 6972,50 гривень.

Позивач з винесеними відповідачем податковими повідомленнями - рішеннями не погоджується, та вважає їх прийнятими з порушенням норм діючого податкового законодавства, а саме пп. 75.1.3. п. 75.1 ст. 75, п. 80.2. ст. 80, п. 81.1 ст. 81, пп. 267.1 - 267.6.6. ст. 267 Податкового кодексу України, п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в ОСОБА_1.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_4 підтримали позовні вимоги та просили суд позов задовольнити, підтвердили обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач позов не визнав, 19.06.2015 року на адресу суду надійшли заперечення відповідача на адміністративний позов, в яких зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення є правомірними та не підлягають скасуванню, тому відповідач просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання року не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, 30.06.2015 року представник відповідача ОСОБА_5 надав суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

За даних обставин суд ухвалив про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши сторони, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

9 грудня 2014 року співробітниками ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на підставі п.п. 80.2.6 п. 80.2 ст. 80 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями, та Наказу від 09.12.2014 р. № 20 в магазині-кафетерії за адресою: Київська обл., Броварський район, смт. Калита, пров. Ювілейний, 4, що належить ФОП ОСОБА_2 (реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_3), 09.12.2014 р. було проведено фактичну перевірку щодо дотримання порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у т.ч. свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів та ін., про що складено ОСОБА_3 №000001 (реєстр. № 12/1006/22-01/НОМЕР_3) від 09 грудня 2014 року.

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка проводиться на підставі рішення керівника органу податкової служби, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику під розписку до початку проведення перевірки та за наявності, зокрема, такої обставини як - здійснення функцій визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Пунктом 75.1.3 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що фактичною вважається перевірка, яка здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших обєктів права власності такого платника.

Як вбачається з ОСОБА_3 перевірки та підтверджується ним, перевірка проводилась у магазині-кафетерії Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, розташованого за адресою: Київська область, смт. Калита, пров. Ювілейний, 4.

Доказів на підтвердження того, що перевірка в магазині-кафетерії не проводилась та що магазин кафетерій 09.12.2014 року не працював позивачем суду не надано.

Умови та порядок допуску посадових осіб органів державної податкової служби до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок передбачені пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, де зазначено, що посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення фактичної перевірки, за наявності умов, визначених статтею 80 цього Кодексу, та за умови предявлення направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування органу державної податкової служби, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити субєкта, перевірка якого проводиться, мета, вид, підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку є дійсним за наявності підпису керівника органу державної податкової служби або його заступника, що скріплений печаткою органу державної податкової служби.

Відповідно до вимог п.80.2. статті 80 та п.81.1. статті 81 Податкового кодексу України, перед початком перевірки ФОП ОСОБА_2 перевіряючими було пред'явлено службові посвідчення працівників, вручено копію наказу №25 від 05.12.2014 року , на, що позивач поставила свій підпис у відповідних графах Розписки про ознайомлення з направленнями на перевірку №20 та №19 від 5 грудня 2014 року .

За результатами проведеної перевірки було встановлено, що на момент перевірки в магазині-кафетерії позивачем велася торгівля продуктами харчування, пивом, алкогольними напоями, в т.ч. на розлив, та тютюновими виробами. На підставі наданих документів , в т.ч., книг обліку розрахункових операцій, встановлено проведення торгівельної діяльності у сфері ресторанного господарства (продаж пива та алкогольних напоїв на розлив) без отримання відповідного торгового патенту в період з 06.04.2014 року по 09.12.2014 року.

Крім того, вибірковою перевіркою було виявлені факти несвоєчасного оприбуткування готівкових коштів у сумі 1394,50 грн., отриманих за реалізовані товари в період з 15.04.2014 по 23.08.2014 року на підставі фіскальних звітних чеків РРО № 0013, № 0044, № 0048 та № 0145. Облік зазначених коштів у повній сумі їх фактичного надходження в книзі обліку розрахункових операцій № р/2 здійснено в інші (наступні) календарні дні після одержання коштів.

На підставі ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 09.12.2014 № 000001 «Про результати фактичної перевірки», відповідачем прийняті: податкове повідомлення - рішення ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 15.12.2014 № НОМЕР_1, яким до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, за порушення пп. 267.1 - 267.6.6. ст. 267 Податкового кодексу України, застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 2192,40 гривень; податкове повідомлення - рішення ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 15.12.2014 року № НОМЕР_2, яким до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, за порушення п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в ОСОБА_1, застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 6972,50 гривень.

Як вбачається з ОСОБА_3 відмови від підписання матеріалів перевірки №000001 від 09.12.2014 року , фізична особа - підприємець ОСОБА_2 після ознайомлення з матеріалами перевірки підписати акт перевірки, отримати його другий примірник, а також, надати письмові пояснення чи зауваження або документи, що спростовують висновки перевіряючих, відмовилась.

Щодо висновку відповідача про порушення позивачем приписів пп. 267.1 - 267.6.6. ст. 267 Податкового кодексу України та застосування контролюючим органом до позивача штрафної (фінансової) санкції в розмірі 2192,40 грн., суд зазначає наступне.

У позовній заяві та у судовому засіданні позивач відсутність (неотримання) відповідного трогового патенту та право здійснення діяльності у сфері ресторанного господарства не заперечує та надала копію торгового патенту від 01.03.2014 р. № 338346 на право здійснення діяльності у сфері роздрібної торгівлі.

Відповідно до положень п. 14.1.246 п. 14.1 ст. 14 Розділу І Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-УІ, із змінами та доповненнями (далі Податковий Кодекс), торговельна діяльність для цілей розділу XII цього Кодексу - роздрібна та оптова торгівля, діяльність у торговельно-виробничій (ресторанне господарство) сфері за готівку, інші платіжні засоби та з використанням платіжних карток.

Пунктом 267.1. 1 статті 267 Податкового Кодексу передбачено, що платниками збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності є субєкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи-підприємці), їх відокремлені підрозділи, які отримують в установленому цією статтею порядку торгові патенти та провадять, зокрема, торговельну діяльність у пунктах продажу товарів.

Згідно п.п. 14.1.211 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України , пункт продажу товарів цілей розділу XII цього Кодексу це: магазин, інша торговельна точка, що розташовані в окремому приміщенні, будівлі або їх частині, і мають торговельний зал для покупців або використовують для торгівлі його частину; кіоск, палатка, інша мала архітектурна форма, яка розташована в окремому приміщенні, але не має вбудованого торговельного залу для покупців; автомагазин, розвозка, інший вид пересувної торговельної мережі; лоток, прилавок, інший вид торговельної точки у відведеному для торговельної діяльності місці, крім лотків і прилавків, що надаються в оренду суб'єктам господарювання - фізичним особам та розташовані в межах спеціалізованих підприємств сфери торгівлі - ринків усіх форм власності; стаціонарна, малогабаритна і пересувна автозаправна станція, заправний пункт, який здійснює торгівлю нафтопродуктами, скрапленим та стиснутим газом; фабрика-кухня, фабрика-заготівельня, їдальня, ресторан, кафе, закусочна, бар,- буфет, відкритий літній майданчик, кіоск, інший пункт ресторанного господарства; оптова база, склад-магазин, інші приміщення, що використовуються для здійснення оптової торгівлі за готівку, інші готівкові платіжні засоби та з використанням платіжних карток.

Отже, встановлений порядок отримання торгового патенту (патентів) передбачає його використання у різних сферах торговельної діяльності, в тому числі, роздрібної торгівлі, або ресторанного господарства, про що зазначається у відповідній графі (розділі) бланку торгового патенту.

Таким чином, висновок відповідача про порушення позивачем приписів пп. 267.1 - 267.6.6. ст. 267 Податкового кодексу України та застосування контролюючим органом до позивача штрафної (фінансової) санкції в розмірі 2192,40 грн. є правомірним, оскільки позивач здійснювала діяльність у сфері ресторанного господарства за відсутності відповідного торгового патенту.

Також, перевіркою було виявлено факти несвоєчасного оприбуткування готівкових коштів у сумі 1394 грн. 50 коп., отриманих за реалізовані товари в період з 15.04.2014 р. по 23.08.2014 р. на підставі фіскальних звітних чеків РРО (зав. № ПБ 52102520) № 0013, № 0044, № 0048 та № 0145.

Розрахунок несвоєчасно оприбуткованих сум додано до акту перевірки на окремому аркуші.

Облік зазначених коштів у повній сумі їх фактичного надходження в книзі обліку розрахункових операцій № р/2 здійснено в інші (наступні) календарні дні після одержання коштів.

Факти несвоєчасного оприбуткування готівкових коштів ФОП ОСОБА_2 у судовому засіданні не спростувала та повідомила, що, на її думку, факт оприбуткування готівки підтверджено наявністю відповідних фіскальних чеків та їх зберіганням у книзі обліку розрахункових операцій, а дія норм п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в ОСОБА_1 на фізичних осіб-підприємців не поширюється.

Пунктом 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в ОСОБА_1, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 15.12.2004 року № 637, із змінами та доповненнями, (далі Положення про ведення касових операцій), передбачено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Доказів того, що позивачем фіскальні звітні чеки (денні) формувались та роздруковувались суду не надано, операція «службова видача» не проводилась, регістри денних підсумків обнулені не були, відмітки про вихід з ладу РРО (зав. № ПБ52102520) та/або використання розрахункових квитанцій (розрахункових книжок) в книзі обліку розрахункових операцій № р/2 немає.

Отже, оприбуткувати готівкові кошти, отримані від реалізації товарів, шляхом здійснення запису у відповідному розділі книги ОРО на підставі фіскального звітного чеку РРО (г-звіту), попередньо не сформувавши та не роздрукувавши його, не можливо.

Доказів на підтвердження відсутності порушення п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні позивачем суду не надано .

Враховуючи вищевикладене, висновки ОСОБА_3 перевірки від 09.12.2014 р. (реєстр. № 12/1006/22-01/НОМЕР_3) та податкові повідомлення-рішення ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 15.12.2014 року № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Київського окружного адміністративного суду, позивачем не надано достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а відповідач довів, що діяв з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та вимог законодавства України

Враховуючи вищезазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи , суд дійшов висновку, що податкові повідомлення рішення від 15.12.2014 року № та № є обґрунтованим і повністю відповідає вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони-субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.12.2014 року № та № - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Лиска І.Г.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 02 липня 2015 р.