Справа № 0870/9580/12
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

0870/9580/12

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2015 року

справа № 0870/9580/12

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів, Публічного акціонерного товариства «Запорізький абразивний комбінат» на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2014 року у справі №0870/9580/12 за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Запорізький абразивний комбінат» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Запорізький абразивний комбінат» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів (далі - відповідач, СДПІ) про скасування податкових повідомлень-рішень:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2014 року адміністративний позов задоволено частково. Судом визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі Державної податкової служби від 07 червня 2012:

В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.

В свою чергу, відповідач також подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог. В скарзі йдеться про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з’ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, невірне застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини. Відповідача просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали доводи та обґрунтування апеляційної скарги позивача, наполягали на її задоволенні. Щодо вимог апеляційної скарги відповідача – прохали залишити скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог – без змін.

Представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги відповідача. При цьому, проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечував.

В процесі розгляду справи представниками позивача були подані додаткові письмові пояснення, які приєднані до матеріалів справи.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а скаргу позивача необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що фахівцями СДПІ було проведено документальну планову виїзну перевірку ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2010 по 31.12.2011, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010 по 31.12.2011, за наслідками якої складено акт №126/25-1/00222226 від 23.05.2012.

За висновками акту перевірки, встановлено порушення:

1. п.1.32 ст.1, п. 5.1 ст. 5, пп. 5.2.1 п. 5.2, абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 №334/94-ВР (далі - Закон України від 28.12.1994 №334/94-ВР) та пп.14.1.27., пп.14.1.36. п.14.1 ст.14, п.п.138.1.1 п.138.1, п. 138.2, п.138.3 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за період з 01.07.2010 по 31.12.2011 на суму 2 750 058 грн.;

2. пп.7.2.1, пп.7.2.3, пп.7.2.6 п.7.2, пп.7.4.1, пп.7.4.4, пп.7.4.5 п.7.4, п. 7.7.1 п. 7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (далі - Закон України від 03.04.1997 № 168/97-ВР), п.193.1 ст. 193, п.198.1 п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.3 ст.200, п.201.4, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за період з 01.07.2010 по 31.21.2011 на суму 442 778 грн.

3. пп.7.2.1, пп.7.2.3, пп.7.2.6 п.7.2, пп.7.3.6 п.7.3, пп.7.4.1, пп.7.4.4, пп.7.4.5 п.7.4, пп.7.7.1, абз. «а» 7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України від 03.04.1997 №168/97-ВР, п.187.8 ст.187, п.193.1 ст.193, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.3, абз. «а» п.200.4 ст.200, п.201.1, п.201.4, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України завищено суму бюджетного відшкодування за період з 01.07.2010 по 31.12.2011 на суму 371 539 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем винесені податкові повідомлення - рішення:

Вважаючи прийняті рішення протиправними, позивач звернувся до суду з вимогами про їх скасування в частині донарахувань за порушення, існування яких позивач заперечує.

Перевіркою встановлені порушення пп.7.2.1, пп.7.2.3, пп.7.2.6 п.7.2, пп.7.4.1, пп.7.4.4, пп.7.4.5 п.7.4, п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР, п.193.1 ст. 193, п.198.1 п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.3 ст.200, п.201.4, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за період з 01.07.2010 по 31.21.2011 на суму 442 778 грн..

Позивач оскаржує зазначене податкове повідомлення-рішення в частині зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 314 329 грн..

Так, в акті перевірки зазначено, що за результатами здійсненого аналізу ціноутворення (придбання, реалізація, співставлення із середньогалузевими) у звітних періодах, які підлягають перевірці, встановлено порушення п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.4, п. 7.4., ст. 7 Закону України від 03.04.1997 №168/97-ВР, п.193.1 ст.193 п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України підприємством завищено суму податкового кредиту за період з 01.07.2010 по 31.12.2011 на 314 328 грн. 73 коп..

В ході перевірки визначено суму податку на додану вартість по вартості матеріалів, які використані не у господарській діяльності в результаті їх реалізації у складі готової продукції за цінами нижче собівартості. Тобто, ПАТ в періоді з 01.07.2010 по 31.12.2011 було реалізовано готову продукцію на суму 11 733 154,40 грн., собівартість якої дорівнює 14 020 696,92 грн. (розрахунок собівартості наведено у додатку № 3.1.2.2), в результаті чого отримано збиток від реалізації у сумі 2 287 541,88 грн (розрахунок наведено у додатку № 3.1.2.2.).

ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» у перевіряємому періоді відвантажено готову продукцію власного виробництва за цінами, нижчими, ніж виробнича собівартість виготовленої продукції, покупцям: ТОВ «Корунд південь»; ТОВ «Амі»; ТОВ «ВТК «Квант плюс»; ТОВ «МД Груп»; ТОВ «Украбразив плюс»; ТОВ «Компанія Олександр»; ВАТ «Мотор Січ» та ін..

Таким чином, в ході перевірки визначено суму податку на додану вартість по вартості сировини та матеріалів, які відповідно до вимог Податкового кодексу України в подальшому не використані в оподатковуваних операціях у межах господарській діяльності.

Позивачем зазначене податкове повідомлення - рішення оскаржується у частині зменшення бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 245 250 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 38 408 грн..

Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України, який кореспондується з п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України від 04.03.1997 №168/97, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За діючим податковим законодавством підприємство-платник податків має право на податковий кредит по операціям з придбання товарів (послуг) з податком на додану вартість, які використані ним в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.

Відповідно до 7.7.1. Закону України від 04.03.1997 №168/97, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Судом було встановлено, що позивач одержав товаро-матеріальні цінності, сплатив за них грошові кошти, одержав податкові накладні та використав придбану сировину для виробництва продукції.

Щодо валових витрат та податку на прибуток.

Під час перевірки виявлені порушення п.1.32 ст.1, п. 5.1 ст.5, пп.5.2.1 п.5.2, абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України від 28.12.1994 №334/94-ВР та пп.14.1.27., пп.14.1.36. п.14.1 ст.14, п.п.138.1.1 п.138.1, п. 138.2, п.138.3 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за період з 01.07.2010 по 31.12.2011 на суму 2 750 058 грн..

Зазначене податкове повідомлення - рішення оскаржене позивачем в частині нарахування основного платежу у сумі 2 606 480 грн. та штрафних (фінансових) санкцій у сумі 21 560 грн., що, в свою чергу, складає донарахування основного платежу та штрафних (фінансових) санкцій за:

1. неперерахунок залишків готової продукції і незавершеного виробництва на 01.04.2011 - 2 054 122 грн.;

2. продаж готової продукції за цінами нижче собівартості - 552 358 грн. - основний платіж та 21 560 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Щодо першого порушення.

Під час перевірки встановлено, що ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» включено до складу витрат операційної діяльності суми собівартості реалізованої готової продукції в повному обсязі без коригування цього показника на суму витрат, що вже увійшли до складу валових витрат до 01.04.2011, в результаті чого завищено витрати операційної діяльності за перевіряємий період з 01.04.2011 по 31.12.2011 на загальну суму 8 930 967 грн..

Під час проведення перевірки встановлено, що залишки на рахунках бухгалтерського обліку станом на 01.04.2011 відповідно даних Головної книги склали: - незавершеного виробництва, напівфабрикатів (дебетове сальдо по балансових рахунках №23 «Незавершене виробництво» №25 «Напівфабрикати» у сумі 9 336 477 грн.; готової продукції (дебетове сальдо по балансовому рахунку №26 «Готова продукція» у сумі 11 731 466 грн., а в частині матеріальної складової, що відображено підприємством відповідно до п.5.9 ст.5 Закону України від 28.12.1994 №334/94-ВР у Додатку К1/1 до Декларації з податку на прибуток підприємства за 1-й квартал 2011 року (на кінець звітного періоду) склали: - незавершеного виробництва, напівфабрикатів у сумі 3 138 655 грн.; готової продукції у сумі 3 943 781 грн..

Тобто, на думку перевіряючих, до 01.04.2011 підприємство ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» здійснювало податковий облік приросту (убутку) балансової вартості сировини, матеріалів, напівфабрикатів, малоцінних предметів на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції, витрати на придбання та поліпшення (перетворення, зберігання) яких включаються до складу валових витрат відповідно до п.5.9 ст.5 Закону України від 28.12.1994 №334/97-ВР, але не по повній балансовій вартості запасів, а лише її частини (матеріальної складової), розрахованої підприємством самостійно за встановленою ним же методою.

В акті перевірки вказано, що підприємством надано розрахунки матеріальної складової в вартості незавершеного виробництва та готової продукції за період з 01.07.2010 по 31.03.2011 (додатки до акту №3.1.2.4) з яких свідчить, що підприємством у розрахунок матеріальної складової враховувалась вартість сировини, допоміжних матеріалів, запчастин та малоцінних та швидкозношувальних предметів та не враховувались витрати на заробітну платню, відрахування в фонди на заробітну платню, амортизацію, витрати на придбання електроенергії, палива (газа), води та інших послуг.

Решта витрат - нематеріальна складова ресурсів, що брала участь в процесі виробництва та використана для виготовлення готової продукції (витрати на заробітну платню, відрахування в фонди на заробітну платню, амортизацію, витрати на придбання електроенергії, палива (газа), води та інших послуг) віднесена підприємством ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» до складу валових витрат повністю до 01.04.2011 та на підставі п.138.3 ст.138 Податкового Кодексу України має бути відкоригована в момент реалізації готової продукції, що була виготовлена та рахувалась в залишках станом на 01.04.2011.

Суд погодився з висновками відповідача та вказав, що позивач допустив порушення п.п.138.1.1 п.138.1 та п.138.3 ст.138 Податкового Кодексу України, завищивши суми операційних витрат, що призвело до завищення показника витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування на загальну суму 8 930 967 грн. що, в свою чергу, призвело до заниження податку на прибуток у сумі 2 054 122 грн..

З такими висновками не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Особливості справляння податку на прибуток підприємств встановлено підрозділом 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Балансова вартість товарів (крім тих, що підлягають амортизації, та цінних паперів) сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів (що мало місце у даному випадку), малоцінних предметів (запасів) на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції станом на кінець звітного періоду, що передував даті набрання чинності розділом III Податкового кодексу України, визнається витратами в порядку, передбаченому розділом III цього Кодексу (п. 26 підрозділу 4 Перехідних положень ПК України).

Пунктом 1 цього підрозділу передбачено, що розділ III Кодексу застосовується під час розрахунків з бюджетом, починаючи з доходів і витрат, що отримані і проведені з 1 квітня 2011року, якщо інше не встановлено цим підрозділом.

Відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового Кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4,138.6-138.9,138.11 цієї статті;

інших витрат, визначених, згідно з пунктами 138.5,138.10-138.12 цієї статті, пунктом 140.1 ст.140 і статтею 141 цього Кодексу.

Витрати операційної діяльності включають (п.п.138.1.1):

собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Пунктом 138.3 статті 138 Податкового кодексу України «Склад витрат та порядок їх визнання» визначено, що у цілях цього розділу суми, відображені у складі витрат платника податку, у тому числі в частині амортизації необоротних активів, не підлягають повторному включенню до складу його витрат.

Відповідно до Положення бухгалтерського обліку №9 «Запаси» напівфабрикати, незавершене виробництво та готова продукція є запасами, які відображаються в бухгалтерському обліку (на балансі) підприємства за первісною вартістю. Первісна вартість таких запасів включає й матеріальні витрати, витрати на оплату праці, інші витрати прямо пов’язані з виробництвом.

Згідно норм ПК України балансова вартість запасів у залишках напівфабрикатів, незавершеного виробництва, готової продукції, які обліковуються станом на 01.04.2011року, визначається витратами в порядку, передбаченому розділом III цього Кодексу.

Положення п.138.3 та п. 138.1 ПК України застосовуються під час розрахунків з бюджетом, починаючи з доходів і витрат, що отримані і проведені з 01 квітня 2011року, згідно з п.1 підрозділу 4 Перехідних положень цього Кодексу.

Податковою інспекцією для донарахування податку на прибуток застосовано методу перерахунку залишків готової продукції та незавершеного виробництва (стор. 65-66 акту перевірки), що не передбачена жодним нормативним актом, діючим на час проведення такої перевірки.

Суд першої інстанції вказані обставини не врахував, а тому дійшов помилкових висновків щодо порушення позивачем вимог п.п.138.1.1 п.138.1 ст. 138 ПК України.

Щодо продажу готової продукції за цінами нижче собівартості.

В акті перевірки зазначено, згідно наданих позивачем до перевірки щомісячних виробничо-технічних звітів виробництва шліфувальної шкірки та виробів з неї, аналітичних відомостей оборотів та сальдо по 26 рахунку «Готова продукція», помісячних звітних калькуляцій собівартості у розрізі окремих заказів продукції, рахунків - фактур на відвантаження продукції, видаткових накладних за період з 01.07.2010 по 31.03.2011 було встановлено, що деякі види готової продукції, а саме: шліфувальної шкірки, шліфувальної стрічки, шліфувальної бобіни реалізовувались на адресу контрагентів за цінами, нижче її повної собівартості.

Порівнянням цін реалізації шліфувальних виробів та показників повної собівартості відповідних калькуляцій встановлено, що за період з 01.07.2010 по 31.03.2011 позивачем отримано збиток від реалізації продукції на загальну суму 1 311 157 грн. 02 коп. (Зведені данні по збитковим операціям наведено у додатку № 3.1.2.2 до акту).

Перевіряючими зроблено висновок, що ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» при реалізації готової продукції власного виробництва було отримано виручку від покупців за продукцію, що є нижчою за повну фактичну собівартість, яка була розрахована та складена підприємством із витрат, віднесених комбінатом до складу валових витрат. В зв'язку з тим, що дії підприємства по реалізації покупцям власної продукції за цінами нижчими її собівартості призвели до збитку, які крім цього є неприпустимими відповідно до п.2.1 Статуту позивача, згідно якого метою діяльності товариства є одержання прибутку на вкладений акціонерний капітал шляхом здійснення господарсько-фінансової, іншої діяльності, визначених законодавством і статутом, на підставі п.1.32 ст.1 Закону України від 28.12.1994 №334/94-ВР, і тільки для цілей оподаткування, не можуть бути визнанні, як господарська діяльність, та у відповідності до п.5.1 ст.5 вказаного Закону, витрати на виготовлення цієї власної продукції, що реалізована за цінами, нижчими її повної собівартості, не підлягають включенню до складу валових витрат в сумі 1 311 158 грн..

Також, перевіркою встановлено, що позивачем завищено витрати операційної діяльності та, відповідно витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, на суму збитків, отриманих від реалізації продукції за цінами, нижчими за собівартість, які не пов'язані з господарською діяльністю підприємства за перевіряємий період з 01.04.2011 по 31.12.2011 на загальну суму 976 385 грн..

Так, у ході перевірки встановлено, що підприємством у рядку 5 Податкових декларацій «витрати операційної діяльності» відображались показники собівартості реалізованої готової продукції, у тому числі такої, що підприємством було реалізовано за цінами, нижчими за собівартість.

Порівнянням цін продажу (без ПДВ) відповідно видаткових накладних та показників повної собівартості відповідно калькуляцій, що складаються підприємством на кожен вид продукції, встановлено, що деякі види готової продукції реалізуються підприємством з негативним фінансовим результатом. У ході перевірки за період з 01.04.2011 по 31.12.2011 обраховано загальний негативний фінансовий результат у розмірі 976 384,85 грн. (суми негативного фінансового результату по видам продукції помісячно наведено у додатках до акту № 3.1.2.1.2 та № 3.1.2.2.).

Перевіряючими зроблено висновок, що в порушення пп.14.1.27, пп.14.1.36. п.14.1 ст.14, пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України позивачем завищено витрати операційної діяльності, а, відповідно і витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, на суму збитків, отриманих від реалізації продукції за цінами, нижчими за собівартість, які не пов'язані з господарською діяльністю підприємства, на загальну суму 976 385 грн., що призвело до заниження податку на прибуток у сумі 224 569 грн..

Господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (п.1.32 Закону України від 28.12.1994 №334/97-ВР).

Тобто, це діяльність особи юридичної чи фізичної, а саме підприємства в цілому, а не діяльність одного із видів його виробництва, як зазначає відповідач.

Ототожнювання доходу та прибутку, як по конкретній операції, так і по податковому періоду в цілому, суперечить Податкового кодексу України.

Об'єктом оподаткування, згідно ст.134 Податкового кодексу України є прибуток за звітний податковий період, який визначається шляхом зменшення суми доходів на суму витрат та суму амортизаційних відрахувань. Тобто, оподаткування здійснюється не по окремим операціям, а за результатами усієї діяльності підприємства за податковий період.

Згідно з пп.14.1.56 ст.14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

За змістом статті 135 Податкового кодексу України, дохід визначається як сума доходів платника податку від усіх видів діяльності.

Таким чином, Податковий кодекс України відрізняє дохід і прибуток, як об'єкт оподаткування.

Дохід від продажу продукції, у тому числі і вказаної у акті перевірки, підприємство отримало у вигляді коштів на поточний рахунок. Доказів неотримання доходу підприємством податковий орган не наводить.

Крім того, твердження відповідача про те, що подія господарської операції повинна мати потенційну можливість отримання підприємством грошових коштів від використання активів, тобто з урахуванням ст.142 Господарського кодексу України повинна містити у собі отримання прибутку..., свідчить про те, що податковий орган ототожнює поняття «господарська операція» та «господарська діяльність».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV (далі - Закон України від 16.07.1999 №996-ХІV), господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни у структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Будь-яка господарська операція по придбанню товарів, матеріалів, робіт, послуг призводить до зміни у структурі активів, але ніяким чином не призводить до отримання доходу. Взагалі при придбанні товарів, матеріалів по виробництву продукції з цих товарів, діяльність підприємства обов'язково супроводжується витратами підприємства. На цих стадіях, при здійсненні окремих господарських операцій, таких як, наприклад, придбання товарів, матеріалів підприємство ніяких доходів не отримує, натомість - лише витрати. Тоді як, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.

Перевіряючими не враховано можливість того, що підприємством або була отримана передплата, яка згідно норм бухгалтерського обліку та П(С)БО №1 та №11 є зобов'язанням, яке зменшується у момент реалізації продукції, або продукція була реалізована на умовах післяплати, що супроводжується надходженням грошових коштів, які для підприємства є активами.

Відповідно визначенню у стандартах бухгалтерського обліку, дохід - це, насамперед, збільшення економічних вигод підприємства. Термін «економічні вигоди» наведено у ст.1 Закону України від 16.07.1999 №996-ХІV, а саме, це потенційна можливість отримання підприємством грошових коштів від використання активів.

Таким чином, суд вірно вказав на необґрунтованість висновків податкового органу щодо порушення позивачем п.1.32 ст.1, п.5.1 ст.5 Закону України від 28.12.1994 №334/94-ВР за період з 01.07.2010 по 31.03.2011, в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 327 790 грн. та пп.14.1.27, пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України за період з 01.04.2011 по 31.12.2011, в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 224 569 грн..

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст.ст. 202, 205, 207 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький абразивний комбінат» - задовольнити.

В решті постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2014 року у справі № 0870/9580/12 – залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак