Справа № 817/1212/15
Суддя: Нор У.М.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1212/15

01 липня 2015 року 13год. 30хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М. за участю секретаря судового засідання Демчук І.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

третьої особи: представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3

доДубенської об'єднаної державної податкової інспекції ДФС у Рівненській області, третя особа на стороні відповідача ПАТ "Укрсоцбанк"
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення , -
ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції ДФС у Рівненській області, третя особа на стороні відповідача ПАТ "Укрсоцбанк", відповідно до якого, просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 07.04.2015 року, яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік в сумі 15052,55 грн., в тому числі 12042,04 грн. за основним платежем та 3010,51 грн. за штрафними санкціями.

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні позовній заяві, зокрема пояснив суду, що між ОСОБА_3 та ПАТ "Укрсоцбанк" 27.07.2007 року укладено кредитний договір №740/29-САФО3.16-2 на суму 24837,00 доларів США. Пояснив, що 07.08.2013 року позивач звернувся до банку з клопотанням щодо застосування програми позасудового врегулювання спору за уніфікованими опціями банку по частині несплаченого кредиту, у зв'язку з чим, ПАТ "Укрсоцбанк" анульовано (прощено) ОСОБА_3 залишок заборгованості за нарахованими відсотками та штрафними санкціями. Вказав, що анульовані відсотки за користування кредитом, нараховані банком відповідно до умов кредитного договору, не є доходом платника податків в розумінні Податкового кодексу України, який підлягає оподаткуванню в порядку абзацу "д" п.п.164.2.17 п.164.2 статті 164 Податкового кодексу України. Зазначив, що висновки податкового органу викладені в акті перевірки від 19.03.2015 року №42/17/НОМЕР_1 є необґрунтованими та безпідставними, а відтак, податкове повідомлення - рішення № від 07.04.2015 року підлягає визнанню протиправним та скасуванню. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач - Дубенська об'єднана державна податкова інспекція ДФС у Рівненській області позов не визнав, про що подав письмові заперечення. Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні поданим запереченням, зокрема пояснив суду, що сума анульованого (прощеного) боргу за додатковою угодою до кредитного договору є об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та оподатковується за ставками визначеними статтею 167 Податкового кодексу України. Зазначив, що ОСОБА_3 в порушення п.п.16.1.3 п.16.1 ст.16, п.176.1 ст.176 Податкового кодексу України не задекларовано дохід в сумі 72184,94 грн., отриманий в 2013 році у вигляді додаткового блага від ПАТ "Укрсоцбанк", в зв'язку з чим, занижено (не сплачено) податок на доходи фізичних осіб в сумі 12042,04 грн. Просив в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Третя особа на стороні відповідача ПАТ "Укрсоцбанк" подав письмові пояснення та вказав, що у відповідності до п.п.164.2.17 п.164.2 статті 164 Податкового кодексу України сума анульованого (прощеного) боргу за додатковою угодою до кредитного договору є об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб, про що останній повідомляв ОСОБА_3.

Представник третьої особи на стороні відповідача ПАТ "Укрсоцбанк" в судове засідання не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив. Про дату, час і місце судового розгляду, з урахуванням вимог ст.ст. 33,35 Кодексу адміністративного судочинства України, повідомлений належним чином.

Судом не визнавалася обов'язковою участь в судовому засіданні представника ПАТ "Укрсоцбанк", а відтак, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх в сукупності, відповідно до вимог чинного законодавства, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що між ОСОБА_3 та ПАТ "Укрсоцбанк" 27.07.2007 року укладено кредитний договір №740/29-САФО3.16-2 на суму 24837,00 доларів США (а.с.12-15).

07.08.2013 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ "Укрсоцбанк" з заявою щодо застосування програми позасудового врегулювання спору за уніфікованими опціями банку по частині списання 100 відсотків нарахованих процентів та штрафних санкцій (а.с.63).

Відповідно до повідомлення №10.1-186/96-14817 від 20.11.2013 року ПАТ "Укрсоцбанк" 20.11.2013 року здійснено анулювання заборгованості за договором кредиту №740/29-САФО3.16-2 (що включає заборгованість по нарахованим процентам) в сумі 72184,94 грн. Крім того, повідомленням №10.1-186/96-14817 від 20.11.2013 року ПАТ "Укрсоцбанк" повідомив позивача, що відповідно до п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України вищевказану суму необхідно відобразити в річній податковій декларації та самостійно сплатити суму податку на доходи фізичних осіб (а.с.64).

З матеріалів справи вбачається, що посадовими особами Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції ДФС у Рівненській області проведено позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового законодавства при отриманні доходів як додаткового блага у вигляді анульованої суми боргу за кредитним договором з ПАТ "Укрсоцбанк" за результатами якої складено акт перевірки від 19.03.2015 року №42/17/НОМЕР_1, яким встановлено порушення абзацу «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст. 164, п.167.1 ст. 167, п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України (а.с.7-11).

На підставі акту перевірки від 19.03.2015 року №42/17/НОМЕР_1 Дубенською об'єднаною державною податковою інспекцією ДФС у Рівненській області винесено податкове повідомлення - рішення № від 07.04.2015 року, яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік в сумі 15052,55 грн., в тому числі 12042,04 грн. за основним платежем та 3010,51 грн. за штрафними санкціями (а.с.6).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд вважає за необхідне врахувати наступні вимоги чинного законодавства.

Так, підпунктом 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що доходи - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом IV "Податок на доходи фізичних осіб" Кодексу. Так, відповідно до підпункту "д" пп. 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 вказаного розділу Кодексу до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу), зокрема, у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Згідно з підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Кодексу додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Водночас підпунктом "д" 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Кодексу встановлено, що якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно з підпунктом "б" пункту 176.2 статті 176 Кодексу сума доходу платника податку - боржника у вигляді суми анульованого боргу відображається кредитором у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою № 1ДФ (далі - податковий розрахунок № 1ДФ) за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, за ознакою доходу "126" (наказ ДПА України від 24.12.2010 року № 1020, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.01.2011 року за № 46/18784).

Положеннями п.179.1 ст.179 Кодексом зазначено, що платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан та доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Платник податку - боржник, у відповідності до підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Кодексу, зобов'язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків (податковою адресою), відобразити в ній вказаний дохід та самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в декларації (п. 179.7 ст. 179 Кодексу).

Відповідно пункту 49.1 статті 49 Кодексу податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків (податковою адресою).

Якщо додаткові блага надаються у не грошовій формі, сума податку об'єкта оподаткування обчислюється за правилами, визначеними пунктом 164.5 статті 164 Кодексу (пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Кодексу).

При нарахуванні (наданні) доходів у будь-якій не грошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно і Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за формулою, зазначеною у п. 164.5 статті 164 Кодексу.

З аналізу наведених норм суд зазначає, що платник податку - боржник після отримання додаткового блага зобов'язаний до 1 травня року, наступного за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу ДПС, у якому він перебуває на обліку, відобразити в ній зазначений дохід і самостійно до 1 серпня року, наступного за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в декларації.

З наявного в матеріалах справи листа ПАТ "Укрсоцбанк" від 18.09.2014 року №11.1-186/179-941 вбачається, що в податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку за 4-й квартал 2013 року ПАТ "Укрсоцбанк" відображено нарахований та виплачений дохід ОСОБА_3 з ознакою доходу «126» у вигляді анульованої заборгованості за кредитним договором №740/29-САФО3.16-2.

Суд зазначає, що у разі невиконання кредитором вимог підпункту "д" пп. 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Кодексу стосовно повідомлення боржника про суму анульованого боргу та включення її до податкового розрахунку № 1ДФ, такий кредитор зобов'язаний в повному обсязі виконати обов'язки податкового агента, встановлені пунктом 176.2 статті 176 Кодексу. При цьому вказані доходи оподатковуються в складі загального місячного оподатковуваного доходу платника податку за ставками, встановленими пунктом 167.1 статті 167 Кодексу.

Як вже зазначалося судом та вбачається з листа ПАТ "Укрсоцбанк" №10.1-186/96-14817 від 20.11.2013 року останній звертав увагу позивача на те, що відповідно до пп.164.2.17, п.164.2, ст.164 Податкового кодексу України анульована сума заборгованості є доходом позивача, отриманим як додаткове благо, тому позивачу необхідно самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що протягом перевіряємого періоду ОСОБА_3 отримував доходи, які згідно з Податковим кодексом України підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником в податковій декларації про майновий стан та доходи.

Аналогічної позиції дотримується Вищий адміністративний суд України від 12.03.2015 року в справі №К/800/62063/14.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає, що позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, у той час як податковим органом доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірного податкового повідомлення - рішення № від 07.04.2015 року.

З огляду на наведене в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Відповідно до п.3 ст. 4 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 р. № 3674-VІ під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 182,70 грн. З огляду на встановлені вищевказаним Законом ставки судового збору та розмір мінімальної заробітної плати, недоплачена сума судового збору складає 1644,30 грн. і підлягає стягненню з ОСОБА_3 до Державного бюджету України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції ДФС у Рівненській області, третя особа на стороні відповідача ПАТ "Укрсоцбанк" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 до Державного бюджету України судовий збір у сумі 1644,30 грн. (тисяча шістсот сорок чотири гривні тридцять копійок).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Нор У.М.