Справа № 802/1585/15-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 липня 2015 р. Справа № 802/1585/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима Петровича,

за участю секретаря судового засідання: Боровської Т.А.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 сільської ради Жмеринського району Вінницької області

про: визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 з адміністративним позовом до головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії.

На адресу суду 23.06.2015 року надійшло клопотання представника відповідача про заміну відповідача.

Протокольною ухвалою суду від 02.07.2015 року клопотання представника відповідача задоволено. Головне управління Держземагенства у Вінницькій області замінено його правонаступником - головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області.

Позовні вимоги мотивовані протиправною відмовою головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області у наданні ОСОБА_5 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га у власність, розташованої на території ОСОБА_4 сільської ради Жмеринського району Вінницької області, для ведення особистого селянського господарства.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача щодо задоволення адміністративного позову заперечив, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях (а.с. 37-38).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення адміністративного позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.10.2014 року позивач звернувся до головного управління Держземагенства у Вінницькій області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га, розташованої на території ОСОБА_4 сільської ради Жмеринського району, Вінницької області для ведення особистого селянського господарства.

Листом головного управління Держземагенства у Вінницькій області № 31-2-0.3-10849/2-14 від 04.12.2014 року позивачу відмовлено у наданні вказаного дозволу.

Зі змісту вказаного листа слідує, що відповідно до рішень колегії Держземагенства України від 14.10.2014 року, які введені в дію наказом Держземагенства від 15.10.2014 року № 328 щодо виконання доручення Віце-прем'єр-міністра - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08.10.2014 року № 37732/0/1-14 територіальні органи Держземагенства зобов'язано сформувати та затвердити переліки земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги.

Оскільки ділянка, зазначена у викопіюванні, доданому до клопотання є об'єктом землеустрою, який підпадає під дію згаданого наказу, відповідач не може надати дозвіл на розробку землеустрою щодо відведення вказаної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Вважаючи таку відмову протиправно та такою, що суперечить нормам чинного законодавства України, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

З огляду на зміст оскаржених дій предметом доказування в даній справі є правомірність відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 33 Земельного кодексу України, громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Використання земель особистого селянського господарства здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про особисте селянське господарство», особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Члени особистого селянського господарства здійснюють діяльність на свій розсуд і ризик у межах встановленого правового господарського порядку, дотримуючись вимог цього Закону, законів України, інших нормативно-правових актів.

Діяльність, пов'язана з веденням особистого селянського господарства, не відноситься до підприємницької діяльності.

Відповідно до частин 6-7 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_6 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до Методичних рекомендацій щодо порядку реалізації головними управліннями Держземагентства в областях, містах Києві та Севастополі повноважень з передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на безконкурентних засадах) для всіх потреб затвердженими наказом Державного агентства земельних ресурсів України від 28.02.2013 р. № 72 Про деякі питання реалізації повноважень з питань передачі земель сільськогосподарського призначення державної власності для всіх потреб затверджений рекомендований механізм порядку реалізації головними управліннями Держземагентства в областях, містах Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) повноважень з передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на безконкурентних засадах) для всіх потреб.

Пунктом 2.1 Методичних рекомендацій передбачено, що при надходженні до територіального органу клопотання громадянина, зацікавленого в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації, або клопотання особи, зацікавленої в одержанні у користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності відповідному територіальному органу безпосередньо в момент звернення рекомендується здійснити реєстрацію такого клопотання у відповідності до вимог Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, ОСОБА_6 міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1242, а також рекомендується вносити відомості про реєстрацію клопотання (дату реєстрації та вхідний номер) до програмного забезпечення.

У разі якщо земельна ділянка передається у власність у межах норм безоплатної приватизації відповідним Наказом встановлений обов'язок територіального органу Держземагенства (в даному випадку Головного управління Держземагенства у Вінницькій області) у строк, що не перевищує двадцяти днів, перевірити:

- наявність викопіювання з кадастрової карти (плану) або інших графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, та документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства) (частина шоста статті 118 Земельного кодексу України);

- відсутність передачі земельної ділянки безоплатно у власність відповідному громадянину по зазначеному виду використання (частина четверта статті 116 Земельного кодексу України);

- чи відносяться землі, за рахунок яких планується формування земельної ділянки, до земель сільськогосподарського призначення державної власності (частина четверта статті 122 Земельного кодексу України);

- відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки схемі землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затвердженим у встановленому законом порядку (частина сьома статті 118 Земельного кодексу України);

- відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки містобудівній документації (у разі її надання для містобудівних потреб) (частина третя статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (3038-17) );

- чи не порушуватиме бажане місце розташування земельної ділянки вимог раціональної організації території (шляхом створення черезсмужжя) та компактності землекористування (у разі розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки) (частина друга статті 29 Земельного кодексу України).

У розрізі наведених правових положень суд зауважує, що обов'язок перевірити відсутність перешкод для передачі земельної ділянки безоплатно у власність відповідному громадянину по зазначеному виду використання, при розгляді відповідного клопотання покладений саме на відповідача.

Таким чином відповідач, за результатами розгляду заяви позивача повинен був розглянути подане клопотання позивача у відповідності до вказаних норм законодавства та прийняти одне з двох рішень: надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні.

Аналогічна правова позиція висвітлена в ухвалі Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22.05.2014 року у адміністративній справі № 802/748/14-а, копія якої долучена до матеріалів справи.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не розглянуто, натомість прийнято необґрунтовану протиправну відмову у формі листа від 04.12.2014 року № 31-2-0.3-10849/2-14.

Більше того, в судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка на яку претендує позивач, не включена до переліку земельних ділянок право на які має набуватись на конкурентних засадах.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення ( вчинення дії ); добросовісно.

Згідно ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Оцінивши зібрані докази у їх сукупності суд приходить до переконання, що відповідачем не наведено належних та допустимих доказів в обґрунтування правомірності прийнятого рішення, відтак наявні правові підстави для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо відмови у наданні ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 гектари на території ОСОБА_4 сільської ради Жмеринського району Вінницької області, викладеної у листі № 31-2-0.3-10874/2-14 від 04.12.2014 року.

Зобовязати головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 28.10.2014 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 гектари на території ОСОБА_4 сільської ради Жмеринського району Вінницької області.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 73,08 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Альчук Максим Петрович