Справа № 802/792/15-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/792/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Слободонюк М.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

01 липня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Сторчака В. Ю. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Мартинюк В.В.,

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницької області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Ладижин Вінницької області до публічного акціонерного товариства "Біолік" про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Відповідно до постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

У судовому засіданні представника позивача вимоги апеляційної скарги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти тверджень апелянта заперечила, посилаючись на правомірність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просила суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача та думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 30.07.2009 року пенсіонерці ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1) було призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що підтверджується протоколом №10139 від 11.08.2009 року, розпорядженням № 132344 від 08.09.2011 р. Обов'язок по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку вказаної пенсії було покладено на ПАТ "Біолік" в період з 30.07.2009 року по 29.07.2014 року.

ПАТ "Біолік" відшкодувало фактичні витрати на виплату та доставку пільгової пенсії по гр. ОСОБА_4 за вищезазначений період в повному обсязі, про що УПФ у м. Ладижин повідомило відповідача листом № 1233/06-31/03 від 09.07.2014 р.

Розпорядженням УПФ у Тростянецькому районі № 13244 від 19.09.2014 р. ОСОБА_4 проведено перерахунок пільгової пенсії та визначено новий період - до 30.07.2017 р. У зв'язку із цим УПФ у м. Ладижин 03.12.2014р. за № 1063/06-31/02 направлено на адресу ПАТ "Біолік" повідомлення та розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з грудня 2014 року, згідно з якого відповідач зобов'язаний відшкодовувати витрати по пенсіонеру ОСОБА_4 з липня 2014 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки викладені в позовній заяві доводи не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи.

Такі висновки суду, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи.

Так, ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, також працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до абз.1 п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-ХІ.

Особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Разом з тим, зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Положеннями Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що суб'єкти підприємницької діяльності, незалежно від форми власності, повинні сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у 100 відсотковому розмірі від об'єкта оподаткування, яким є фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"- "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення", тобто для жінок після досягнення 55 років, а для чоловіків - після досягнення 60 років.

Згідно з ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", абз. 4 п. 1 ст. 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", п. 6.1 Розділу 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року №21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663 (далі - Інструкція), відшкодуванню підлягають фактичні витрати Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які працювали або працюють на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 у розмірі 100 відсотків.

В свою чергу, у відповідності до вимог Інструкції "Про порядок організації оформлення, фінансування та виплати пенсій, грошової допомоги підприємствами поштового зв'язку України", управлінням Пенсійного фонду України компенсуються витрати за доставку пенсій згідно тарифів встановлених Укрпоштою. Відповідно до Інструкції зазначена компенсація підлягає відшкодуванню на рахунки Пенсійного фонду.

За змістом п. 6.7 Розділу 6 Інструкції, підприємства та організації зобов'язані щомісяця до 25-го числа вносити до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Таким чином, відповідач зобов'язаний відшкодовувати УПФУ фактичні витрати пов'язані із виплатою та доставкою пільгової пенсії ОСОБА_4 до досягнення нею 55 річного віку, а саме до 29.07.2014 року.

Як свідчать матеріали справи, що 29.07.2014 року ОСОБА_4 було досягнуто пенсійного віку, а саме 55 років відповідно до ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Встановлено, що позивачем на адресу ПАТ "Біолік" було надіслано розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з грудня 2014 року по пенсіонерці ОСОБА_4 З вказаного розрахунку вбачається, що позивачем було збільшено пенсійний вік застрахованої особи та продовжено термін відшкодування пільгових пенсій по вказаній пенсіонерці до 29.07.2017 року.

Як зазначив позивач, підставою для направлення розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є те, що з 01.10.2011 року набрав чинності Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VI від 08.07.2011 року, яким до наведеної статті було внесено зміни, та, зокрема, було здійснено підвищення пенсійного віку для жінок.

Проте, як свідчать матеріали справи ОСОБА_4 вийшла на пенсію 30.07.2009 року, тобто до набрання чинності Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", тобто до 01.10.2011 року.

В силу ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. Тобто встановлено, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий акт, під час якого вони настали або мали місце.

Отже, позивач не мав права на збільшення строку відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій ОСОБА_4 до досягнення нею пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зі змінами та доповненнями, оскільки остання вийшла на пенсію до прийняття Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", а тому на неї не розповсюджується дія Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" та є безпідставним включення її до розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з липня 2014 року по лютий 2015 року.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що відповідач діяв в межах та спосіб, передбачений діючим на час виникнення правовідносин законодавством, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, а відтак постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 03 липня 2015 року.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г.

ОСОБА_5