Справа № 404/4590/14-а(2-а/404/7/15)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Головуючий у 1 інстанції Іванова Н.Ю.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"08" липня 2015 р.справа № 404/4590/14-а(2-а/404/7/15)
Приміщення суду за адресою:49083, м. Дніпропетровськ, пр.імені Газети «Правда», 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Шальєвої В.А. Олефіренко Н.А. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Кіровограді Кіровоградської області на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 травня 2015 р. у справі № 404/4590/14-а(2-а/404/7/15) за позовом ОСОБА_2 до Пенсійного фонду України, Управління Пенсійного фонду України в м.Кіровограді Кіровоградської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Пенсійного фонду України, Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути на її користь з Пенсійного фонду України 282, 60 грн.; стягнути з Пенсійного фонду України 719, 37 грн., яка є компенсацією за завдану моральну шкоду за період з 1 листопада 2013 року по 30 листопада 2013 року; стягнути з відповідача 303 грн.; стягнути з Пенсійного фонду України 743, 34 грн., яка є компенсацією за завдану Управлінням Пенсійного фонду України в м. Кіровограді моральну шкоду за період з 1 грудня 2013 року по 31 грудня 2013 року; стягнути з Пенсійного фонду України 743, 34 грн., яка є компенсацією за завдану Пенсійним фондом України моральну шкоду за період з 1 грудня 2013 року по 31 грудня 2013 року; стягнути з відповідача 303 грн.; стягнути з Пенсійного фонду України 743, 34 копійок, яка є компенсацією за завдану моральну шкоду за період з 1 грудня 2013 року по 31 грудня 2013 року; стягнути з Пенсійного фонду України 743, 34 копійок, яка є компенсацією за завдану Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді моральну шкоду за період з 1 грудня 2013 року по 31 грудня 2013 року; стягнути з Пенсійного фонду України 303 грн.; стягнути з Пенсійного фонду України 743,34 грн., яка є компенсацією за завдану Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді моральну шкоду за період з 1 січня 2014 року по 31 січня 2014 року та 743,34 грн. моральної шкоди завданої Пенсійним фондом України; стягнути з відповідача 303 грн.; стягнути з Пенсійного фонду України 838,84 грн., яка є компенсацією за завдану Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді моральну шкоду за період з 01 лютого 2014 року по 28 лютого 2014 року та 838,84 грн. моральної шкоди завданої Пенсійним фондом України; стягнути з відповідача 303 грн.; стягнути з Пенсійного фонду України 1018,77 грн., яка є компенсацією за завдану Управлінням Пенсійного фонду України в м. Кіровограді моральну шкоду за період з 01 березня 2014 року по 31 березня 2014 року та 1018,77 грн. моральної шкоди завданої Пенсійним фондом України; стягнути з відповідача 303 грн.; стягнути з Пенсійного фонду України 1026,14 грн., яка є компенсацією за завдану Управлінням Пенсійного фонду України в м. Кіровограді моральну шкоду за період з 01 квітня 2014 року по 30 квітня 2014 року та 1026,14 грн. моральної шкоди завданої Пенсійним фондом України; стягнути з відповідача 303 грн.; стягнути з Пенсійного фонду України 1095,07 грн., яка є компенсацією за завдану Управлінням Пенсійного фонду України в м. Кіровограді моральну шкоду за період з 01 травня 2014 року по 31 травня 2014 року та 1095,07 грн. моральної шкоди завданої Пенсійним фондом України; стягнути з Пенсійного фонду України на користь позивача належну суму 343 гривень 48 копійок, яка є процентами за користування вищевказаними чужими коштами за період з 1 листопада 2013 року по 31 травня 2014 року; стягнути з відповідачів належну суму заборгованості згідно встановленим індексам інфляції за період з 1 листопада 2013 року по 31 травня 2014 року; стягнути з відповідача 10 000 грн. витрат на правову допомогу та витрати по сплаті судового збору.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 травня 2015 р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м.Кіровограді щодо ненарахування та невиплати позивачу підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01.11.2013 р. по 31.05.2014 р.

Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в м. Кіровограді здійснити перерахунок та виплату позивачу підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням положень ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, за період з 01.11.2013 року по 31.05.2014 року та з урахуванням виплачених в зазначений період коштів.

В решті позовних вимог відмовлено.

Відповідач-2 з постановою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення по справі, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до Управління Пенсійного Фонду України в м. Кіровограді в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з 01.01.2012 року надбавки дітям війни виплачуються у розмірі встановленому постановою кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» від 28.12.2011 року №1381.

Відповідно до п.4 вищенаведеної постанови виплата надбавки, як дитині війни позивачу з 01.01.2012 року проводилась у розмірі 7% прожиткового мінімуму, встановленого законом, для осіб, які втратили працездатність.

З 24.04.2014 року , враховуючи зміни до вищезазначеної постанови, підвищення, встановлені ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» провадиться у розмірі 66,43 грн. В цьому розмірі позивач і отримує надбавку.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» встановлено, що норми і положення статей 5 та 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування на 2013 рік.

Також апелянт посилається на Рішення Конституційного суду України від 25.01.2012 року №3-рп/2012 яким було встановлено, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Окремо апелянт звертає увагу на пропущення шестимісячного строку звернення до суду та не надання позивачем жодних доказів поважності причини пропуску звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, що є порушенням процесуальних норм.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Згідно копії довідки УПФУ в м. Кіровограді від 19 травня 2014 року, позивач отримує пенсію у розмірі 1175,66 грн. (а.с. 24).

З матеріалів справи вбачається, що станом на 01.12.2014 року позивачу розрахована сума різниці надбавки «Діти війни» за період з 01.10.2010 року по 22.07.2011 року - 1692,72 грн., яка буде виплачена в порядку встановленому на законодавчому рівні, дана сума розрахована згідно рішення суду № 2а-11123/11. В жовтні 2010 року згідно постанови Кіровського районного суду № 2а-2267/10 від 18.06.2010 року позивачу виплачено суму 2 901,53 грн. В червні 2011 року згідно постанови № 2а-12123/10 від 06.12.2010 року позивачу виплачено суму 1 020,77 грн. (а.с. 102).

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» встановлено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Рішеннями Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року №6-рп/2007, від 22.05.2008 року № 10/рп/2008 було визнано неконституційними зміни до Закону № 2195-IV, внесеними Законом України «Про Державний бюджет на 2007 рік», Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік», чим було відновлено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-IV у попередній редакції.

Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у розмірі прожиткового мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність і суд приходить до висновку, що він застосовується не тільки для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, з огляду на те, що чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Частиною першої статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-ХІV встановлено, що прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком і згідно статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" №719-7 встановлений в сумі 949 гривень.

Статтею 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» ( в редакції від 16.01.2014 року) з 01.01.2014 року не містив норм, які б обмежували застосування ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Однак, пунктом 6-7 Закону України від 31 липня 2014 року № 1622-VІІ "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" установлено, що норми і положення статей 5 та 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік. Зазначені норми набрали чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а саме: з 3 серпня 2014 року, оскільки оприлюднені в газеті "Голос України" за 2 серпня 2014 року.

У зв'язку з прийняттям зазначеного нормативно-правового акту терміни застосування положень статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" до 2 серпня 2014 року здійснюються у порядку та розмірах, встановлених наведеним законом, а з 3 серпня 2014 року у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2014 рік.

Рішень Конституційного Суду України щодо неконституційності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 року не приймалося.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог шляхом зобов'язання здійснити перерахунок та виплату позивачу підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, за період з 01.11.2013 р. по 31.05.2014 р. та з урахуванням виплачених в зазначений період коштів.

Вірними також є висновки суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про стягнення 343 грн. 48 коп., які є процентами за користування вищевказаними чужими коштами за період з 1 листопада 2013 року по 31 травня 2014 року та належну суму заборгованості згідно встановленим індексам інфляції за період з 1 листопада 2013 року по 31 травня 2014 року не підлягають задоволенню, так як відсутні правові підстави для такого стягнення.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення на користь позивача 10 000 грн. витрат на правову допомогу, оскільки матеріали справи не підтверджено понесення позивачем зазначених витрат.

Також є вірними висновки суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наявність завданої діями відповідачів позивачу моральної шкоди, її наслідків, причинного звязку між шкодою та наслідками.

Щодо посилання апелянта на пропущення позивачем шестимісячного строку звернення до суду та не надання позивачем жодних доказів поважності причини пропуску звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач лише 19.05.2014 року з довідки про розмір призначеної і фактично отриманої ним пенсії дізнався про ненарахування та невиплату йому підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01.11.2013 року по 31.05.2014 року.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

До суду позивач звернувся 30.05.2015 року, а тому строк на звернення позивача до суду з зазначеними позовними вимогами не було пропущено.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, постанова прийнята судом першої інстанції з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Кіровограді Кіровоградської області на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 травня 2015 р. у справі № 404/4590/14-а(2-а/404/7/15) - залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 травня 2015 р. у справі № 404/4590/14-а(2-а/404/7/15) за позовом ОСОБА_2 до Пенсійного фонду України, Управління Пенсійного фонду України в м.Кіровограді Кіровоградської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинення певних дій - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді В.А. Шальєва

ОСОБА_3