Справа № 804/5963/15
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2015 р. Справа № 804/5963/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Юркова Е.О.
при секретарі - Шпота Я.С.
за за участю: представник позивача - ОСОБА_1
представники відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів про визнання протиправною податкової консультації,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів з вимогою - визнати протиправною та скасувати податкову консультацію від 04.11.2014р. № 1992/10/28-01-48-01 Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів надану Публічному акціонерному товариству «ДТЕК Дніпрообленерго».
В обґрунтування позовних вимог та письмових пояснень позивач зазначив, що відповідачем було надано позивачу індивідуальну письмову податкову консультацію від 04.11.2014р. № 1992/10/28-01-48-01 зміст якої суперечить нормам діючого законодавства та змісту податку на додану вартість, а тому податкова консультація підлягає визнанню її протиправною та скасуванню.
В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги із викладених вище підстав підтримали у повному обсязі та просили позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в обґрунтування заперечень зазначив, що оспорювана податкова консультація була надана у відповідності до положень статті 52 Податкового кодексу України з урахуванням інформації, що міститься в Єдиній базі податкових знань, а тому просить суд у задоволені позову відмовити в повному обсязі.
Заслухавши пояснення представника позивача та представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
1. Зважаючи на той факт, що структура платежу двократної вартості перевищення договірних величин споживання електроенергії складається з двох частин одна, яка відповідає оплаті за електричну енергію, як за товарну продукцію, та другої частини, яка є штрафною санкцією (неустойкою), чи повинно ПАТ «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО» нараховувати ПДВ на ту частину платежу, що є штрафною санкцією (неустойкою)?
2. Зважаючи на той факт, що платіж за перевищення договірних величин потужності є штрафною санкцією (неустойкою), чи повинно ПАТ «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО» нараховувати ПДВ на суму такого платежу?
Відповідачем листом від 04.11.2014р. №1992/10/28-01-48-01 «Про надання розяснення» було надано індивідуальну податкову консультацію наступного змісту:
«Статтею 26 Закону України від 16.10.1997р. №575/97-ВР «Про електроенергетику» зі змінами та доповненнями встановлено, що:
споживачі (крім населення та навчальних закладів) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини;
у випадку перевищення договірної величини потужності споживачі (крім населення та навчальних закладів) сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці між найбільшою величиною потужності, що зафіксована протягом розрахункового періоду, та договірною величиною потужності.
Таким чином, оскільки двократна вартість електроенергії, що сплачується споживачами у звязку з перевищенням договірної величини споживання або договірної величини потужності електроенергії, є підвищеною платою за використану з порушенням режимів споживання електроенергію, така оплата є додатковою компенсацією вартості електроенергії, а тому згідно з абз.2 п.188.1 ст.188 ПКУ включається до договірної (контрактної) вартості електроенергії і, відповідно, до бази оподаткування ПДВ».
Згідно підпункту 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.
Статтею 52 Податкового кодексу України визначено, що за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.
Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.
За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі.
Консультації надаються контролюючими органами.
Контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.
Стаття 53 Податкового кодексу України встановлює, що не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.
Платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору.
Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.
Наведене свідчить, що наслідком застосування податкової консультації, згідно п. 53.1 ст. 53 Податкового кодексу України є те, що платника податку не може бути притягнуто до відповідальності, якщо він діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація була змінена або скасована.
Отже, Податковий кодекс України в якості підстав для визнання недійсною податкової консультації чітко визначає суперечність такої консультації нормам або змісту відповідного податку чи збору.
З урахуванням зазначених вимог чинного законодавства, суд вважає за необхідне перевірити законність та обґрунтованість податкової консультації, що оскаржується позивачем.
Відповідно до Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України (надалі - НКРЕ) від 31.07.1996р. №23 (надалі Правила користування електроенергією), договір про постачання електричної енергії - домовленість двох сторін (постачальник електричної енергії за регульованим тарифом і споживач), що є документом певної форми, який встановлює зміст та регулює правовідносини між сторонами під час продажу постачальником за регульованим тарифом електричної енергії споживачу за тарифами, які регулюються відповідно до законодавства України.
Частиною 1 ст. 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.
Згідно п.3.6.1. Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, затверджених постановою НКРЕ від 13.06.1996р. №15/1, тарифи на постачання підлягають регулюванню і затверджуються НКРЕ.
Так, відповідно до п.4.6 Положення про НКРЕ, затвердженого указом Президента України від 23.11.2011р. №1059/2011, НКРЕ відповідно до покладених на неї завдань установлює ціни (тарифи) на електричну енергію, тарифи на її передачу та постачання.
Отже, ціна електричної енергії є регульованим тарифом, що встановлюється та затверджується лише НКРЕ, та не може бути змінена умовами договорів.
Згідно предмету типового договору про постачання електричної енергії, який затверджено Правилами користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.10.1996р., постачальник продає електричну енергію споживачу, а споживач сплачує постачальнику вартість (купленої) електричної енергії.
Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.188 Господарського кодексу України, ціна є істотною умовою (ст.189 Господарського кодексу України) господарського договору, яка не може бути змінена в односторонньому порядку.
Таким чином, оскільки постачальник за типовим договором постачання електричної енергії продає електричну енергію (товар) за визначеними регульованими цінами, які встановлює НКРЕ України у вигляді тарифу, то саме цей тариф і є договірною (контрактною) вартістю електроенергії, яку споживач має сплатити за спожиту електричну енергію.
Отже, твердження Відповідача про те, що двократна вартість електроенергії, що сплачується споживачами у звязку з порушенням умов типового договору постачання електричної енергії в частині перевищення договірної величини споживання або договірної величини потужності електроенергії, є додатковою компенсацією вартості електроенергії суперечить Правилам користування електроенергією, Закону України «Про електроенергетику» та умовам типового договору постачання електричної енергії.
Щодо двократної вартості електроенергії, що сплачується споживачами у звязку з порушенням умов типового договору постачання електричної енергії: в частині перевищення договірної величини споживання та в частині перевищення договірної величини потужності електроенергії, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки (ч. 1 ст. 217 ГК України).
Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.
Відповідно до п.4.2.2. розділу 4. «Відповідальність сторін» типового договору постачання електричної енергії (Додаток 3 Правил користування електроенергією) за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами розділу 5 цього Договору, Споживач сплачує Постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величин.
Дана умова типового договору постачання електричної енергії кореспондується з ч.6 та ч.7 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику».
Так, відповідно ч.6 ст.26 Закону України «Про електроенергетику», споживачі (крім населення та навчальних закладів) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.
Відповідно до ч.7 ст.26 Закону України «Про електроенергетику», у випадку перевищення договірної величини потужності споживачі (крім населення та навчальних закладів) сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці між найбільшою величиною потужності, що зафіксована протягом розрахункового періоду, та договірною величиною потужності.
Підпунктом 4.2.2 типового договору про постачання електричної енергії та чч.6, 7 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» встановлені правові наслідки, які настають лише при перевищенні споживачем договірної величини споживання та договірної величини потужності, тобто при порушенні споживачем зобовязань, встановлених договором.
Також, представником позивача в ході розгляду справи було зазначено, що в рамках господарського спору по справі №21/5005/3509/2012 за позовом ТОВ «СИНТИЗ» до ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» про скасування санкцій за перевищенням договірної величини електричної потужності Вищий господарський суд України постановою від 14.11.2013р. зазначив, що «оскільки передбачена ч.5 ст.26 Закону України «Про електроенергетику» сплата двократної вартості різниці між фактично спожитою і договірною величиною електричної енергії є господарсько-правовою відповідальністю за порушення у сфері господарювання, за своєю природою є санкцією та не є базою оподаткування в розумінні положень ст. 185 Податкового кодексу України. За таких обставин судами вірно визначено, що рішення відповідача в частині нарахування ПДВ є незаконним та підлягає скасуванню».
Отже, умовами типового договору про постачання електричної енергії та зазначеного закону встановлені правові наслідки у вигляді штрафної санкції в розмірі двократної вартості електричної енергії: в разі перевищення договірних величин споживання електричної енергії; в разі перевищення договірних величин потужності електричної енергії.
Враховуючи зміст зазначених норм закону Відповідачем безпідставно ототожнюється договірна ціна поставленої електричної енергії та фактично застосовані штрафні санкції за порушення умов типового договору про постачання електричної енергії в частині обєму понад договірну величину електричної енергії за розрахунковий період та в частині потужності електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період.
Щодо структури платежу двократної вартості в разі перевищення договірної величини споживання електричної енергії, необхідно зазначити, що цей платіж складається з двох частин, одна вартість за спожиті кВт електричної енергії (сплата за товар) понад встановлену договірну величину, та друга вартість - це штрафна санкція за перевищення граничної договірної величини споживання електричної енергії.
Так, НКРЕ в своїх розясненнях від 21.03.2007р. №1773/11/17-07 та від 24.01.2008 р. № 457/11/17-08 зазначає: «Таким чином, одна частина двократної вартості обсягу перевищення договірних величин споживання електричної енергії є платою за товар (електричну енергію) і, відповідно, оподатковується згідно з Законом України «Про податок на додану вартість» за ставкою 20 %. Тобто, база оподаткування для податку на додану вартість з операції продажу електроенергії має визначатись виходячи з вартості обсягу спожитої електричної енергії, в тому числі, понад договірні величини (відпущеного товару), та роздрібного тарифу (ціни), розрахованого згідно з нормативними документами НКРЕ».
Отже плата, отримана постачальником за спожиту електроенергію у межах встановленого НКРЕ тарифу є компенсацією вартості товару і включається до бази оподаткування ПДВ, а кошти, отримані від споживачів за перевищення обсягів споживання є штрафними санкціями і до бази оподаткування ПДВ не включаються.
Така ж позиція наведена в Узагальнюючому податковому розясненні, затвердженому наказом ДПАУ від 11.12.2007р. №696, а саме у разі, коли споживач зобов'язаний відповідно до частини п'ятої ст. 26 Закону сплатити суми за перевищення договірних величин споживання електричної енергії у розмірі двократної вартості різниці фактично спожитої і договірної величини електричної енергії, то структура такого платежу містить одну частину, яка відповідає оплаті за товар, та другу частину, яка відповідає штрафній санкції за перевищення договірних величин споживання електроенергії».
Таким чином, двократний платіж за перевищення договірної величини споживання складається з двох частин, одна сплата за електроенергію, що спожита зверх договірної величини, та друга штрафна санкція за перевищення договірної величини споживання електричної енергії.
В разі перевищення договірної величини потужності, двократна вартість електричної енергії не включає плату за товар (електричну енергію), ця сума є штрафною санкцією за перевищення навантаження енергетичної системи.
Це обґрунтовано тим, що поняття «електрична енергія» та «електрична потужність» не є тотожнім поняттями за своєю суттю та відображають різні фізичні величини.
Так, якщо електрична енергія є товаром та обєктом купівлі-продажу на ринку електричної енергії, яку споживачі купують у постачальників електричної енергії задля отримання з неї корисних властивостей, що відповідає змісту п.п.14.1.191 п.14.1 ст.14 ПКУ, то електрична потужність не є товаром та обєктом купівлі-продажу, корисні властивості споживачами з неї не отримуються.
Встановлення граничних величин електричної потужності для зазначених вище категорій споживачів розроблено з метою контролю балансу потужності в ранкові та вечірні максимуми Об'єднаної енергетичної системи України задля забезпечення сталої роботи всієї енергосистеми України.
Відповідно до Постанови НКРЕ від 11.06.1999 р. №784 «Щодо плати за перевищення договірної величини потужності»: «за перевищення договірної величини потужності споживачі сплачують двократну вартість різниці між найбільшою величиною потужності, що зафіксована протягом розрахункового періоду, та її договірною величиною. Отже, за кожен 1 кВт надмірного навантаження понад договірну величину потужності споживачу встановлена плата у вигляді неустойки. Як вбачається з наведеного, зазначена плата не є платою за спожиту електричну енергію».
За змістом ст.27 Закону України «Про електроенергетику» споживання електроенергії понад договірні величини є правопорушенням в електроенергетиці та відноситься до категорії штрафних санкцій. Враховуючи вищенаведене, плата за перевищення договірних величин енергоспоживання є санкцією за порушення господарського зобовязання.
Враховуючи наведені фізичні особливості електричної потужності, вся сума двократної вартості за перевищення договірної величини потужності є штрафною санкцією та не включає плату за спожиту електричну енергію.
Також, Відповідач у податковій консультації зазначив, що двократна вартість за перевищення договірної величини споживання або за перевищення договірної величини потужності електроенергії, є додатковою компенсацією вартості електроенергії, а тому згідно з абз.2 п.188.1 ст. 188 ПКУ включається до договірної (контрактної) вартості електроенергії і, відповідно, до бази оподаткування ПДВ.
Як вже було зазначено двократна вартість за перевищення договірної величини потужності є штрафною санкцією, а двократна вартість за перевищення договірної величини споживання включає одну вартість сплату за товар (спожиту електричну енергію), та другу вартість це штрафна санкція за перевищення допустимої договірної величини товару (електричної енергії).
Виходячи зі змісту п.185.1. ст.185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з продажу товарів (робіт, послуг) на митній території України.
Згідно п.п.14.1.191 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду. З метою застосування терміна "постачання товарів" електрична та теплова енергія, газ, пар, вода, повітря, охолоджене чи кондиційоване, вважаються товаром.
Відповідно до п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 ПКУ) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обовязкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого звязку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - субєктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у звязку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобовязань.
Враховуючи наведені норми Податкового кодексу України, двократна вартість за перевищення договірної величини споживання електричної енергії в частині однієї вартості сплаті за товар (електричну енергію) включається до податкової бази, а в частині другої вартості не підлягає включенню до податкової бази з податку на додану вартість, оскільки є штрафною санкцією.
Щодо двократної вартості за перевищення договірної потужності, необхідно зазначити, що ця сума не підлягає включенню до податкової бази з податку на додану вартість, оскільки є штрафною санкцією.
Таким чином, твердження Відповідача про те, що двократна вартість за перевищення договірної величини споживання або за перевищення договірної величини потужності електроенергії, є додатковою компенсацією вартості електроенергії, а тому згідно з абз.2 п.188.1 ст. 188 Податкового кодексу України включається до договірної (контрактної) вартості електроенергії і, відповідно, до бази оподаткування ПДВ» порушують п.188.1 ст.188, п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України та суперечить змісту податку на додану вартість.
Наведене свідчить про обґрунтованість позовних вимог, проте позивач просить визнати протиправною та скасувати податкову консультацію від 04.11.2014р. № 1992/10/28-01-48-01, що не кореспондується з вимогами ст. 53 Податкового кодексу України, згідно якої суд може визнати податкову консультацію лише недійсною, що є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій та рішень, а тому позов підлягає частковому задоволенню.
Позивачем під час подання адміністративного позову сплачено судовий збір в розмірі 73 грн. 08 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 292301 від 24.04.2015р.
Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Тому згідно із ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України витрати по сплаті судового збору, з урахуванням частини задоволених вимог у розмірі 36 грн. 54 коп. присуджується на користь позивача за рахунок Державного бюджету України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 70-71, 86, 94, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів про визнання протиправною податкової консультації задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Копію постанови направити сторонам по справі.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та в строки, встановленні статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови викладений протягом пяти днів.

Суддя (підпис) ОСОБА_4