Справа № 2а-16892/11/2670
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" червня 2015 р. м. Київ К/9991/52306/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,
при секретарі: Корецькому І.О.,

розглянувши у судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі м. Києва Державної податкової служби

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2012

у справі № 2а-16892/11/2670 Окружного адміністративного суду міста Києва

за позовом фізичної особи-підприємця (СПД) ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у Деснянському районі м. Києва (ДПІ)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.12.2011 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2012 постанову суду першої інстанції скасовано, позов задоволено: визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 02.11.2011 № та № .

У касаційній скарзі ДПІ просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції з підстав порушення судом норм матеріального права та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Представник позивача ОСОБА_5, заперечуючи проти касаційної скарги, просить залишити скаргу без задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для збільшення у податковому обліку СПД ОСОБА_4 податкових зобов'язань з податку на додану вартість, з податку з доходів фізичних осіб та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) згідно з податковими повідомленнями-рішеннями, з приводу правомірності яких виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 18.10.2011 № 6878/1705/НОМЕР_1. Згідно з цими висновками позивач порушив норми частин 2 та 3 ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» (Декрет № 13-92), пункту 167.1 ст. 167, пунктів 177.1, 177.2, 177.5 ст. 177, пункту 181.1 ст. 181, ст.183 Податкового кодексу України (ПК): перевищив виручку від реалізації послуг у 4-у кварталі 2010 року на 1335250,00 грн. при реалізації транспортно-експедиційних послуг, включивши до її складу виключно винагороду експедитору, не перейшов на загальну систему оподаткування, обліку та звітності у наступному кварталі, не оподаткував суми доходу, на які перевищено граничний розмір виручки податком з доходів фізичних осіб, у результаті чого занизив оподатковуваний доход за 4-й квартал 2010 року та півріччя 2011 року; не сплатив до бюджету податок з доходів фізичних осіб у сумі 15825,00 грн. за 2010 та 2011 роки; занизив податкові зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 36500,00 грн. у податковому обліку за 1-2-й квартали 2011 року, внаслідок не включення до бази оподаткування сум доходу, на який було перевищено граничний розмір виручки, отриманої за операціями з поставки транспортно-експедиційних послуг.

На підставі акта перевірки ДПІ стосовно СПД ОСОБА_4 прийняті податкові повідомлення-рішення від 02.11.2011: № - про збільшення грошового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб на 15825,00 грн. за основним платежем та 1,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), № - про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 36500,00 грн. за основним платежем та 1,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Статтею 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (Указ № 727/98) (втратив чинність з 1 січня 2012 року) встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для суб'єктів малого підприємництва фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг) (абзац 5 цієї статті).

Як встановлено у судовому процесі, у 4-у кварталі 2010 року позивач перевищив граничний розмір виручки, встановлений ст.1 Указу № 727/98, на 1335250,00 грн. при наданні транспортно-експедиційних послуг, включивши до суми виручки (доходу) тільки суму експедиційної винагороди, а не всі грошові кошти, які надходили на його рахунок.

Статтею 5 Указу № 727/98 передбачено, що у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Відповідно до абзацу 1 ст. 13 Декрету № 13-92 згідно з цим розділом Декрету оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву (абзац 2 вказаної статті).

Частиною 3 цієї статті до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Згідно з пунктом 177.1 ст. 177 ПК (у редакції, чинній на час виникнення відносин, з приводу прав і обов'язків у яких виник спір) доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця (пункт 177.2 цієї статті).

Таким чином, у разі перевищення граничного розміру виручки у платника єдиного податку виникає не тільки обов`язок перейти у наступному податковому періоді на загальну систему оподаткування, а й обов'язок оподаткувати суму такого перевищення за ставкою, встановленою ст. 7 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» та пункту 167.1 ст. 167 ПК.

Та обставина, що частина коштів, отриманих на рахунок позивача, підлягала перерахуванню третім особам - перевізникам у зв'язку з виконанням договорів транспортного експедирування не є підставою для не визнання її виручкою від надання послуг.

Це відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 06.03.2012 у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до Дергачівської міжрайонної державної податкової інспекції Харківської області про скасування податкових повідомлень-рішень.

Згідно зі статтею 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів..

Висновки суду першої інстанції, на відміну від апеляційного суду, відповідають правовій позиції Верховного Суду України, висловленій в зазначеній вище постанові.

Відповідно до пункту 181.1 ст. 181 ПК у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Враховуючи отримання позивачем у 4-у кварталі 2010 року виручки у сумі 1846250,00 грн., тобто більшої за 300000,00 грн., позивач у силу вказаних норм зобов`язаний був зареєструватись платником податку на додану вартість, а отже і сплатити податкові зобов`язання із цього податку з обсягу операцій з постачання послуг у 1-2-у кварталах 2011 року.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України Суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі м. Києва Державної податкової служби задовольнити, скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2012, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.12.2011 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: ПідписЄ.А. Усенко
Судді: ПідписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев