Справа № 808/1528/15
Суддя: Нестеренко Людмила Олексіївна
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року /14:00/Справа № 808/1528/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нестеренко Л.О., за участю секретаря Бабаченко В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю КЕЙ-КОЛЕКТ

до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції

до Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції

третя особа ОСОБА_1

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю КЕЙ-КОЛЕКТ (далі - позивач, ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ») звернулось в суд з адміністративним позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції до Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (далі - відповідач, Шевченківський відділ ДВС, Хортицький відділ ДВС), за участю третьої особи ОСОБА_1, в якому просить:

-визнати протиправними арешт на будинок, постанова ВП14267128 від 14.08.2008 Шевченківським ВДВС Запорізького МУЮ, арешт на будинок постанова ВП14267128 від 14.08.2009 Шевченківським ВДВС Запорізького МУЮ, арешт на все майно постанова 31053124 від 15.02.2012 Хортицького ВДВС ЗМУЮ, в частині накладення арешту на нерухоме майно: дім за адресою м. Запоріжжя, вул. Волинська, буд 15 К-2;

-зобов'язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, Хортицький відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції звільнити з-під арешту нерухоме майно: дім за адресою м. Запоріжжя, вул. Волинська, буд 15 К-2.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

За наявності договору іпотеки, укладеного з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань, іпотекодержатель ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», має право, у разі невиконання боржником своїх зобов'язань, звернути стягнення на передане в іпотеку майно.

Вказує, що арешт не має правових підстав в частині накладення арешту на нерухоме майно, а саме: дім за адресою м. Запоріжжя, вул. Волинська, буд 15 К-2, у зв'язку із тим, що договір іпотеки укладено до накладення вказаного арешту на предмет іпотеки і першочергове право на звернення стягнення на предмет іпотеки належить позивачу на підставі іпотечного договору № 0/З від 09.03.2008 року. Наявність арешту на рухоме майно, яке є предметом іпотеки, порушує права та законні інтереси позивача, як іпотекодержателя, оскільки ускладнює звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог іпотекодержателя.

Зазначає, що має переважне право на погашення боргу ОСОБА_1 за іпотечним договором № 0/З від 09.03.2008 та за рахунок заставленого майна, а саме: дім за адресою м. Запоріжжя, вул. Волинська, буд 15 К-2.

Зважаючи на черговість реєстрації обтяжень, позивач, як обтяжувач з вищим пріоритетом, встановленим Законом України «Про іпотеку», володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна. Так, у ВДВС були відсутні правові підстави для накладення арешту на вищезазначене майно на користь інших кредиторів, що не є заставодержателями. Саме такі дії державного виконавця порушують права позивача, оскільки ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна.

Представник позивача у судове засідання не прибув, до суду надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач 1 у судове засідання не прибув, проте раніше надсилав заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог заперечував.

Відповідач 2 також у судове засідання не прибув, але раніше надсилав заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог заперечував з підстав зазначених у письмових запереченнях, у яких зазначав, що станом на 27.03.2015р. до Хортицького ВДВС ЗМУЮ не надходило документального підтвердження щодо виконання боржником вимог виконавчого докумета, або рішення суду, що скасовує рішення, на підставі якого виконавчий документ було видано, боржником не сплачено суму виконавчого збору та витрат, а тому не існує законних підстав щодо зняття арешту, накладеного на майно боржника постановою. Адже арешт накладався на все нерухоме майно боржника без визначення конкретних об'єктів нерухомості, а тому виконання зобов'язання щодо зняття арешту з конкретного належного боржнику будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Волинська 15 К-2 є неможливим. Тому просить суд відмовити у завдоволенні позову.

Третя особа у судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, клопотань та заяв на адресу суду не надходило.

Керуючись приписами статей 41, 128 КАС України суд розглянув справу на підставі наявних доказів, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову позивача, з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 09.03.2008р. ОСОБА_1 (далі - третя особа, позичальник) було укладено з ПАТ «УкрСиббанк» кредитний договір № 0. За умовами договору кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, а позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

В забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором укладений іпотечний договір № 0/З від 09.03.2008р. За умовами договору іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов'язань за договором кредиту №0 від 09.03.2008р. наступне нерухоме майно: дім за адресою: м. Запоріжжя, вул. Волинська, буд. 15 К-2.

Обтяження згідно вищевказаного іпотечного договору відступлено ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» та зареєстровано у Державному реєстрі іпотек. 12.12.2011р. ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» (далі правонаступник) відповідно до договору факторингу № 1 свої права вимоги за зобов'язаннями по кредитному договору.

10.03.2015р. позивачу при зверненні до нотаріуса стало відомо, що на майно третьої особи, у тому числі на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором № 0/З від 09.03.2008р., а саме: дім за адресою м. Запоріжжя, вул. Волинська, буд 15 К-2, були накладені такі арешти: арешт на будинок, постанова ВП14267128 від 14.08.2008 Шевченківським ВДВС Запорізького МУЮ, арешт на будинок постанова ВП14267128 від 14.08.2009 Шевченківським ВДВС Запорізького МУЮ, арешт на все майно, постанова № 31053124 від 15.02.2012 Хортицького ВДВС ЗМУЮ.

06.02.2012р. державним виконавцем Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 31053124 з виконання виконавчого листа № 0827/2-73 від 28.11.2011р., виданого Шевченківським районним судом м.Запоріжжя (далі - виконавчий документ) про стягнення з ОСОБА_1 (далі - боржник) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суми боргу у розмірі 1546333,39 грн.

15.02.2012р. після закінчення строку, наданого державним виконавцем на самостійне виконання рішення суду, державним виконавцем Хортицького ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_2 було винесено постанови про стягнення виконавчого збору та стягнення виконавчих витрат, копії яких було направлено за адресою, вказаною у виконавчому документі як адреса проживання Боржника. Разом з тим, 15.02.2012р. державним виконавцем Хортицького ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_2 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, якою було накладено арешт на все майно боржника в межах суми боргу.

Арешт на будинок за вище вказаною адресою, як на конкретно визначений об'єкт нерухомості державними виконавцями Хортицького ВДВС ЗМУЮ не накладався.

29.11.2012р. державним виконавцем Хортицького ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_3 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №31053124 за п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із передачею виконавчого документа за належністю до Шевченівського ВДВС ЗМУЮ за місцезнаходженням належного боржнику нерухомого майна. У зв'язку із відмовою у відкритті виконавчого провадження у Шевченківському ВДВС ЗМУЮ та поверненням виконавчого документу до Хортицького ВДВС ЗМУЮ 19.03.2014р. державним виконавцем Чалою Т.П. було відкрите виконавче провадження № 42550530 з виконання виконавчого документа. 17.07.2014р. виконавчий документ було повторно направлено за належністю до Шевченківського ВДВС ЗМУЮ постановою про закінчення виконавчого провадження від 17.07.2014р. Станом на 27.03.2015р. виконавчий документ на виконання до Хортицького ВДВС ЗМУЮ не повертався.

Нормативно-правовим актом, яким врегульовано умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України Про виконавче провадження від 21.04.1999 №606-XIV (надалі ЗУ Про виконавче провадження).

Відповідно до ст. 1 ЗУ Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусового виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 ст. 6 ЗУ Про виконавче провадження визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За змістом ч. 1 ст. 17 ЗУ Про виконавче провадження передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до положень ст. 52 Закону України Про виконавче провадження звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно положень ст. 57 Закону України Про виконавче провадження арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Згідно ч. 3 ст. 54 Закону України Про виконавче провадження для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

В свою чергу, відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України Про виконавче провадження про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Відповідно до ч. 8 ст. 54 Закону України Про виконавче провадження примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України Про іпотеку.

Згідно ст.1 Закону України Про іпотеку іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 3 Закону України Про іпотеку передбачено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з дня вчинення відповідного правочину, на підставі якого виникає іпотека, або з дня набрання законної сили рішенням суду. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

За змістом вимог частин 6, 7 ст. 3 Закону України Про іпотеку у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Згідно ст. 1 Закону України Про заставу в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Крім того, право заставодержателя на звернення стягнення саме на заставлене майно регулюється статтею 20 Закону України Про заставу.

Аналогічні положення містяться у ст. 572 Цивільного кодексу України, згідно якої в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Згідно частини сьомої статті 54 Закону України Про виконавче провадження спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом.

Крім того, суд звертає увагу, що у відповідності до п.20 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів від 20.05.2013 №8, публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб'єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов'язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Судом встановлено, що так як виконавче провадження було відкрите внаслідок надходження до Хортицького ВДВС ЗМУЮ від ПАТ «УкрСиббанк» виконавчого документа разом із заявою про відкриття виконавчого провадження, а також мало місце невиконання боржником рішення суду у строк, наданий державним виконавцем для самостійного виконання рішення, державним виконавцем Хортицького ВДВС ЗМУЮ було накладено арешт на майно боржника на законних підставах в ході проведення виконавчих дій, згідно з положеннями Закону України «Про виконавче проваджнення», а права ПАТ «УкрСиббанк» - стягувача за виконавчим документом не порушувалися. Законність винесення постанови, а відтак дії державного виконавця Хортицького ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_2 не можуть бути визнані протиправними.

Станом на 27.03.2015р. до Хортицького ВДВС ЗМУЮ не надходило документів, зокрема ухвали суду про заміну сторони у виконавчому провадженні, тому про відступлення права вимоги за іпотечним договором щодо належного боржнику нерухомого майна державним виконавцям Хортицького ВДВС ЗМУЮ не було відомо, а отже своїми діями відповідач 2 не порушив права ТОВ «Кей-Колект», які виникли внаслідок укладення між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» Договору факторінгу №1.

Що стосується позовних вимог позивача до Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах ДВС, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року 3 2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 /три/ роки…Виконавчі провадження після закінчення терміну їх зберігання підлягають знищенню. Відповідачем 1 надано суду розпорядження про створення комісії для проведення знищення документів в Шевченківському відділі державної виконавчої служби Запорізького МУЮ від 03.02.2014 року та акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 03.02.2014 року, згідно з якими проведено знищення виконавчого провадження за виконавчим написом приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу № 1915 від 24.07.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користьАКІБ «УкрСиббанк» суми кредиту. Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1, які містилися у виконавчих провадженнях Шевченківського ВДВС, у зв»язку з чим в цій частині позову також необхідно позивачу відмовити.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За встановлених судом обставин, відповідачі, як суб'єкти владних повноважень, надали до суду докази в обґрунтування правомірності винесення оскаржуваних постанов, які відповідають приписам статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 19 Конституції України.

З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6, 9, 11, 69-72, 86, 94, 158-163, 167,186, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю КЕЙ-КОЛЕКТ до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, до Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, третя особа ОСОБА_1 - про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, - відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя Л.О. Нестеренко