Справа № 520/6339/14-а
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2015 р.м.ОдесаСправа № 520/6339/14-а

Категорія: 6 Головуючий в 1 інстанції: Прохоров П.А.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Федусик А.Г.,

суддів Шевчук О.А. та Зуєвої Л.Є.,

при секретарі Пальоній І.М.,

за участю: третьої особи ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 Демірі Северяновича ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_4 апеляційну скаргу ОСОБА_2 Демірі Северяновича на постанову Київського районного суду м.Одеси від 05 березня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Одеської міської ради та Київської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішення та розпорядження,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Одеської міської ради (далі Виконком) та Київської районної адміністрації Одеської міської ради (далі РА ОМР), третя особа ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішення Виконкому №50 від 28 лютого 2002 року та розпорядження РА ОМР від 12 грудня 2002 року №2104.

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 05 березня 2015 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що за замовленням третьої особи 29 листопада 2001 року, за вих. № 4700 Управлінням архітектури та містобудування Виконкому було надано висновок №318/01-К про можливість прийомки у експлуатацію житлового будинку за адресою: м.Одеса, вул.Ромашкова, 2 (далі ОСОБА_5).

Згідно вказаного висновку №318/01-К, Управління із врахуванням позитивних висновків органів держнагляду, управління інженерного захисту території міста, згоди співвласників і суміжних користувачів, вважає за можливе розгляд питання про прийомку до експлуатації житлового будинку на міській ММК.

На засіданні міської міжвідомчої комісії 20 грудня 2001 року було складено акт про прийняття в експлуатацію споруд, який було затверджено оскаржуваним рішенням відповідача №50 від 28 лютого 2002 року.

Вказаним рішенням Виконкому №50 від 28 лютого 2002 року, окрім затвердження акту МВК від 20 грудня 2001 року про прийняття в експлуатацію споруд, було також вирішено прийняти у експлуатацію 2-поверховий житловий будинок літ. "П" з мансардою, жилою площею 75,9 кв.м., загальною площею 197,6 кв.м. за Адресою; зобов'язано ОМБТІ та РОН внести зміни до технічного паспорта на домоволодіння за Адресою; зобов'язано ЦЖКГ Виконкому видати третій особі свідоцтво про право приватної власності на домоволодіння за Адресою; зобов'язано третю особу переоформити у встановленому законом порядку документи на право користування земельною ділянкою за тією ж адресою.

Крім того, на виконання вказаного рішення Виконкому за пропозицією Міжвідомчої комісії від 21 листопада 2002 року та заяви ОСОБА_1 про розділ домоволодіння Адресою, РА ОМР було видано розпорядження №2104 від 12 грудня 2002 року, за яким було проведено поділ вказаного домоволодіння, та визнано за третьою особою право власності на новоутворене домоволодіння що складається з житлового будинку літ. "П", розташованого на земельній ділянці площею 394,0 кв.м. та присвоєно такому домоволодінню нову поштову адресу: м.Одеса, вул.Ромашкова, 2-а.

Прийняття відповідачами спірних рішення та розпорядження і стало підставою для звернення ОСОБА_2 з позовом до суду.

Вирішуючи справу та відмовляючи в задоволенні вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті оскаржуваного рішення Виконкомом було дотримано порядок прийняття такого роду рішень, вчинено дії у межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачений чинним на той час законодавством, а тому суд вважає, що доводи позивача щодо неправомірності прийнятого рішення є необґрунтованими та безпідставними.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з огляду на наступне.

В обґрунтування власної правової позиції позивач посилався на положення ст.5 Закону України "Про основи містобудування" та зазначав, що згода на прийняття в експлуатацію будинку за Адресою ним надана не була.

Так, відповідно до положення ст.5 вказаного закону при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва.

Разом з тим, з аналізу наведених положень не вбачається необхідність обовязкової згоди власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва для прийняття обєкта будівництва в експлуатацію. Наведеною статтею передбачено загальні вимоги при здійсненні містобудівної діяльності без конкретизації, до яких можуть бути віднесені, як можливість проїзду власника/користувача сусідньої земельної ділянки/будівлі до свого обєкта нерухомості, дотримання режиму тиші в нічний час, так і інші вимоги, які в принципі забезпечують нормальну експлуатацію (функціонування) земельних ділянок/будівель, що оточують місце будівництва.

Окрім іншого, матеріали справи містять акт (а.с.36), з якого вбачається, що позивачем було надано згоду на реконструкцію житлового будинку зі збільшенням житлової площі, з надбудовою другого та мансардного поверхів.

Отже, з врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що вищезазначені позивачем підстави для скасування спірних рішень є необґрунтованими та такими, що не доводять протиправність оскаржуваних рішення та розпорядження.

Крім того, ОСОБА_2 в адміністративному позові, як на підставу протиправності спірних рішень посилався на ті обставини, що житловий будинок літ.П, належний третій особі, частково збудований за рахунок вул.Ромашкова, яка є власністю територіальної громади м.Одеси, в особі ОМР та ОСОБА_1 зобовязано знести огородження газону та зобовязано в межах своєї ділянки організувати пішохідний тротуар.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (ч.1 ст.6 КАС України).

З аналізу наведених положень вбачається, що особа має право звернутись до суду за захистом своїх прав, а адміністративний суд повинен вчинити дії по такому захисту в разі якщо рішеннями, дією, бездіяльністю субєкта владних повноважень було порушено права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

В той же час, позивачем не було обґрунтовано, яким чином вказані обставини (будівництво обєкту за рахунок вул.Ромашкова, зобовязання знесення огородження газону та організувати пішохідний тротуар) порушують (зачіпають) інтереси позивача. Тим більше, з урахуванням того факту, що вул.Ромашкова є власністю територіальної громади м.Одеси, в особі ОМР, проте, вказаний орган місцевого самоврядування не тільки не предявляє вимог (претензій) до третьої особи, а навпаки, є відповідачем по даній справі.

Додатково колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на висновок Управління архітектури та містобудування Виконкому ОМР за №318/01-К, в якому, на думку ОСОБА_2, зазначено певні недоліки при будівництві за Адресою, оскільки вказаним висновком зазначено, що Управління вважає за можливе розгляд питання приймання в експлуатацію житлового будинку за Адресою на міській МВК.

Крім того, матеріали справи містять Технічний висновок, виготовлений Держбуд України, Одеським філіалом НІІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ, за замовленням третьої особи №310 (а.с.13-17), з якого вбачається, що планування житлового будинку за Адресою не суперечить ДБН, технічний стан несучих та огороджувальних конструкцій задовільний.

Таким чином з урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи, викладені у апеляційній скарзі за змістом ідентичні наданим до адміністративного позову запереченням, зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Демірі Северяновича залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м.Одеси від 05 березня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_5
Суддя: Суддя: ОСОБА_6 ОСОБА_4