Справа № 13629/10/2070
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горшкової О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Анграм-Спецбуд" про стягнення податкових зобов`язань, -

В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Анграм-Спецбуд", в якому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Анграм-Спецбуд" податкові зобов'язання з податку на додану вартість, визначених із застосуванням звичайних цін у розмірі 156979, 5 грн.

У судове засідання 01.07.2015 року, представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у зазначене судове засідання не прибув, проте звернувся до суду із клопотанням про розгляду справи за його відсутності.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у зазначене судове засідання не прибув.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку розглядати справу за наявними в ній матеріалами в порядку письмового провадження.

Згідно приписів ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 6 ст. 128 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 72 КАС України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На підставі направлення від 27.08.2010 року №1103 та згідно з п.1 ст.11 - 1 Закону України “Про державну податкову службу в Україні" позивачем була проведена планова виїзна перевірка ТОВ “Анграм-Спедбуд" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2007р. по 30.06.2010р.

Результати перевірки оформлені актом №9745/2305/33291659 від 29.09.2010р., відповідно до якого встановлені порушення відповідачем:

1) п.4.1.1, 4.1.6 п.4.1 ст.4, п.5.1, пп.5.2.1, пп.5.2.5 п.5.2, п.5.6.1 п.5.6, пп.5.7.1 п.5.7, п.5.9, п.5.10 , п.8.2, п.8.3, п.8.6, пп.11.2.1 п.11.2, пп.11.3.1 п.11.3 ст. 11 Закону України від 28.12.1994 №334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств " (зі змінами та доповненнями) в результаті чого встановлено заниження суми податку на прибуток який підлягає сплаті в бюджету (ряд. 17 Декларації з прибутку підприємств) за 2-й кв. на 141 грн.;

2) в порушення абз."б" пп. 4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України від 21.12.2000 року № 2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами " (з урахуванням змін та доповнень), до ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова не надано декларацію з податку на прибуток підприємств за півріччя 2010 року;

3) пп.7.4.1 п.7.4 ст.7, п.4.5 ст.4 Закону України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР “Про податок на додану вартість"( зі змінами та доповненнями), з урахуванням пп. 1.20.2, пп. 1.20.5 п.1.20 ст.1 Закону України від 28.12.1994 №334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств"

(зі змінами та доповненнями) в результаті чого встановлено:

- заниження суми ПДВ, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за підсумками

поточного звітного періоду, з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду, на суму 104653грн.;

- не визначення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за червень 2010 року в сумі 4347грн.;

4) в порушення абз."б" пп. 4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України від 21.12.2000 року № 2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами " (з урахуванням змін та доповнень), до ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова не надано декларацію з податку на додану вартість за червень 2010 року.

Перевіряючи правомірність дій податкового органу, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України № 168/97-ВР від 03.04.1997 „Про податок на додану вартість" (в редакції, яка діяла момент виникнення спірних прововідносин), податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги).

Відповідно до п.1.18 ст.1 Закону України № 168/97-ВР від 03.04.1997 „Про податок на додану вартість" (в редакції, яка діяла момент виникнення спірних прововідносин), звичайні ціни розуміються та застосовуються за правилами, визначеними пунктом 1.20 статті 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Підпунктом 1.20.8 п.1.20 ст.1 Закону України від 28.12.1994 №334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" (в редакції, яка діяла момент виникнення спірних прововідносин)передбачено, що обов'язок доведення того, що ціна договору не відповідає рівню звичайної ціни у випадках, визначених цим Законом, покладається на податковий орган у порядку, встановленому законом.

Листом № 32 від 10.09.2010 року ТОВ “Анграм Спецбуд” повідомило контролюючий орган, що враховуючи норми п.1.20 ст.1 Закону України від 28.12.1994р. за №334/94-ВР "Про оподаткування прибутку і підприємств" (в редакції, яка діяла момент виникнення спірних прововідносин), підприємство вважає, що звичайна ціна, визначена сторонами у договорах купівлі - продажу товару - монокальція фосфату відповідає рівню справедливих ринкових цін.

При дослідженні ціни на монокальцій фосфат, під час проведення перевірки позивачем було встановлено, що ТОВ "ВИБІР РЕГІОН" (код ЄДРПОУ 36613408) придбавався товар монокальцій фосфат) у АТ “Ліфоса”(Литва) згідно митних декларації, які були досліджені податковою при перевірці та перелік яких міститься в акті перевірки.

Відповідно до вимог підпункту 1.20.5 пункту 1.20 статті 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (в редакції, яка діяла момент виникнення спірних прововідносин), у разі коли ціни на товари (роботи, послуги) підлягають державному регулюванню згідно із законодавством, звичайною вважається ціна, встановлена згідно з принципами такого регулювання.

Ціна імпортованого товару, з метою обчислення ПДВ, регулюється нормами Закону України “Про ПДВ” і митного законодавства, та встановлюється у розмірі договірної (контрактної) вартості такого товару, та не може бути менше митної вартості.

Статтею 259 Митного кодексу України (в редакції, яка діяла момент виникнення спірних прововідносин) встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до пп.1.20.2 п.1.20 ст.1 Закону України від 28.12.1994 №334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" (в редакції, яка діяла момент виникнення спірних прововідносин), для визначення звичайної ціни товару (робіт, послуг) використовується інформація про укладені на момент продажу такого товару (роботи, послуги) договори з ідентичними (однорідними) товарами (роботами, послугами) у співставних умовах.

Суд, розв’язуючи спір по суті та приймаючи до уваги правову позицію Вищого адміністративного суду України, вважає за потрібне зазначити, що, у преамбулі Закону України № 2181-III від 21.12.2000 "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що "цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення".

Згідно п. 1.2. ст. 1 Закону № 2181 -III (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

У відповідності до пп. 5.2.1. п. 5.2. ст. 5 Закону №2181-111 (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до п. 4.2 та п. 4.3 ст. 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених пп. 5.2.2 цього пункту, яким визначена процедура адміністративного оскарження. При цьому, під апеляційним узгодженням розуміється узгодження податкового зобов'язання у порядку і строки, які визначені цим Законом за процедурами адміністративного або судового оскарження (п. 1.20 Закону № 2181 -III).

У відповідності до приписів п 5.4.1. Закону №2181-111 (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин), узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені Законом № 2181-III (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) строки, то ця сума визнається сумою податкового боргу, внаслідок чого до платника податків застосовуються заходи щодо стягнення боргу.

Податковий борг - це податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене в установлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого зобов'язання (п. 1.3 ст. 1 Закону № 2181-ІІІ, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин ).

Таким чином, з правового аналізу вищезазначеної норми права випливає, що виникнення податкового боргу є юридичним фактом, який пов'язаний із несплатою узгодженої суми податкового зобов'язання протягом установленого строку.

З метою повного, всебічного та об’єктивного розгляду справи та з огляду на необхідність з’ясування факту наявності станом на час розгляду справи не сплати підприємством узгодженого податкового зобов’язання, суд звернувся до відповідача із судовим запитом від 24.06.2015 року, відповідно до якого витребував від контролюючого органу облікову картку платника податків за період з 2011 року по 2015 рік та довідку, складену за підписом начальника Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про те, що станом на 30.06.2015 року заборгованість у розмірі 156979, 50грн. підприємством до Державного бюджету не сплачена.

Як вбачається з матеріалів справи, суб’єктом владних повноважень, на підтвердження виконання вимог судового запиту від 24.06.2015 року, надано до суду облікову картку платника податків, з якої, однак, вбачається, що станом на червень 2015 року у підприємства відсутні невиконані боргові зобов’язання.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що вимоги суду в частині зобов’язання надати довідку, складену за підписом начальника Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про те, що станом на 30.06.2015 року заборгованість у розмірі 156979, 50грн. підприємством до Державного бюджету не сплачена, суб’єктом владних повноважень залишилися без виконання.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, будучи суб’єктом владних повноважень та заперечуючи проти адміністративного позову не виконав покладений на нього ч.2 ст.71 КАС України обов’язок та не довів юридичної та фактичної обґрунтованості мотивів винесення спірного рішення про визначення податкових зобов’язань.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових та обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на те, що станом на момент розгляду справи за відповідачем не обліковується сума непогашених податкових зобов’язань.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ч. 1 ст. 94 КАС України

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 94, 128, 159, 160– 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Анграм-Спецбуд" про стягнення податкових зобов`язань - залишити без зазоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили у порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Суддя Горшкова О.О.