Справа № 820/5192/15
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

07 липня 2015 р. № 820/5192/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Панченко О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області
до Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємство
про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Ізюмська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд надати дозвіл Ізюмській ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області на погашення суми податкового боргу за рахунок продажу майна платника податків, що перебуває в податковій заставі з Ізюмського комунального виробничого водопровідно-комунального підприємства. Кошти від продажу майна платника податків, що перебуває в податковій заставі загальною сумою 76647,00 грн., перерахувати до Загального фонду державного бюджету на розрахунковий рахунок №0012, отримувач - Ізюмське УДКСУ Харківської області, код отримувача - 37283992, банк отримувача - ГУДКСУ в Харківській області, МФО - 851011, код платежу 14010100.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що на обліку в Ізюмській ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області з 07.05.1997 року перебуває платник податків - Ізюмське комунальне виробниче водопровідно-каналізаційне підприємство, яке має податковий борг перед бюджетом України на суму 77665,00 грн. з податку на додану вартість, який виник на підставі податкової декларації № НОМЕР_1 від 17.04.2015 року. Не виконання відповідачем свого податкового обов'язку щодо сплати податку в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України, слугувало підставою для звернення податкового органу до суду з даним позовом.

Представник позивача - Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області, у судове засідання не прибув, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. (а.с.45).

Відповідач Ізюмське комунальне виробниче водопровідно-каналізаційне підприємство, позовні вимоги не визнав.

У письмових запереченнях (а.с.28-29), зазначив, що по-перше, Ізюмське комунальне виробниче водопровідно-каналізаційне підприємство не є належним відповідачем по даній справі, оскільки, воно є комунальним підприємством та знаходиться у власності Ізюмської територіальної громади від імені якої діє Ізюмська міська рада Харківської області, яка і є належним відповідачем; по-друге, податкові вимоги №1/47 від 16.10.2001 року та №2/107 від 21.11.2001 року не відносяться до податкового боргу відповідача, який виник у 2012 році, оскільки, вказані вимоги виставлені відповідно до Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", який втратив чинність з 01.01.2011 року, а тому не може регулювати відносини, що виникли після набрання чинності Податковим кодексом України. За таких підстав відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, та справу просить розглядати без участі представника відповідача.

Оскільки визначене ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завдання адміністративного судочинства залишається незмінним при розгляді будь-якої адміністративної справи, в тому числі і справи за позовом субєкта владних повноважень, і дотримання вказаного завдання є обовязковим в силу приписів ч.2 ст.19 Конституції України, то з огляду на приписи ст.41, ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України, суд, зібравши докази, що в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, доходить висновку, що справа має бути розглянута та вирішена на підставі наявних в ній доказів в порядку письмового провадження.

За матеріалами справи судом встановлено, що відповідач - Ізюмське комунальне виробниче водопровідно-каналізаційне підприємство, пройшов передбачену законом процедуру державної реєстрації, набув статусу суб'єкту господарювання - юридичної особи, .

На обліку як платник податків відповідач знаходиться в Ізюмській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області з 07.05.1997 р.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення позову контролюючого органу, судом враховується, що як платник податків, зборів (обов'язкових платежів) відповідач ч.1 ст.67 Конституції України зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п.п. 16.1.4. ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 36.1. ст. 36 Податкового кодексу України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податків обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

При цьому, відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, сума узгодженого грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання, є податковим боргом платника податків.

Пунктом 30 статті 2 Бюджетного Кодексу України податкові органи визначені як органи стягнення, яким відповідно до закону надано право стягнення до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших надходжень.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Матеріалами справи підтверджується, що Ізюмське комунальне виробниче водопровідно-каналізаційне підприємство, має податковий борг перед бюджетом у сумі 77665,00 грн. з податку на додану вартість, який виник на підставі поданої підприємством до ОДПІ податкової декларації № НОМЕР_1 від 17.04.2015р. (а.с.14-16).

З метою погашення податкового боргу, Ізюмської ОДПІ застосовувався ряд заходів по його стягненню, а саме: виставлені податкові вимоги №1/47 від 16.10.2001 р. на суму 1503,94 грн. та №2/107 від 21.11.2001 р. на суму 75991,84 грн. (а.с.7-8), податковим керуючим 20.05.2011 р. складений акт опису майна (а.с. 11-12), активи підприємства зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с.9).

Проте, застосування зазначених заходів не призвело до погашення заборгованості, що слугувало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

За таких підстав, суд доходить висновку, що позовні вимоги Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області до Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства про надання дозволу на погашення податкового боргу у розмірі 76647,00 грн. за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, є обґрунтованими.

Судовим розглядом не встановлено факту порушення заявленою субєктом владних повноважень вимогою прав та охоронюваних законом інтересів платника податків у сфері публічно-правових відносин, то позов належить задовольнити, адже обґрунтованість заявленої вимоги підтверджена добутими судом і долученими до матеріалів справи доказами.

Доводи відповідача не спростовують правової позиції позивача та не впливають на висновки суду.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 159,160-164,167,183-2,186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області до Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна - задовольнити.

Надати дозвіл Ізюмській ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області на погашення суми податкового боргу за рахунок продажу майна платника податків, що перебуває в податковій заставі з Ізюмського комунального виробничого водопровідно-комунального підприємства. Кошти від продажу майна платника податків, що перебуває в податковій заставі загальною сумою 76647 (сімдесят шість тисяч шістсот сорок сім) грн. 00 коп., перерахувати до Загального фонду державного бюджету на розрахунковий рахунок №0012, отримувач - Ізюмське УДКСУ Харківської області, код отримувача - 37283992, банк отримувача - ГУДКСУ в Харківській області, МФО - 851011, код платежу 14010100.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Панченко О.В.