Справа № 345/2309/13а
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року Справа № 876/8358/13
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до директора департаменту державної соціальної політики Міністерства соціальної політики України ОСОБА_2 та заступника директора департаменту - начальника управління соціального захисту населення Івано-Франківської обласної державної адміністрації ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій посадових осіб органів державної влади, зобовязання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 22.04.2013 року звернулася в суд з адміністративним позовом до директора департаменту державної соціальної політики Міністерства соціальної політики України ОСОБА_2 та заступника директора департаменту - начальника управління соціального захисту населення Івано-Франківської обласної державної адміністрації ОСОБА_3, в якому просила визнати неправомірними дії щодо надання незаконного роз'яснення від 04.01.2013 року №33/5/75-13, в якому зазначається, що вона не має права на виплату допомоги при народженні дитини у розмірі з урахуванням сина її чоловіка; визнати неправомірними дії щодо надання незаконного роз'яснення від 08.02.2013 року №1-20/17-13, в якому зазначається, що вона не має права на виплату допомоги при народженні дитини у розмірі з урахуванням сина її чоловіка; зобов'язати вчинити дії, а саме відкликати надані роз'яснення, в яких зазначається, що вона не має права на виплату допомоги при народженні дитини у розмірі з урахуванням сина її чоловіка; стягнути з держави в особі Державного казначейства України з коштів державного бюджету України на її користь на відшкодування моральної шкоди 2000 грн.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що судом першої інстанції були недостатньо досліджені докази та обставини справи, рішення постановлено з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що органи державної влади та їх посадові особи повинні діяти в межах та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Вказує, що посадові особи, що надають необґрунтовані роз'яснення, які містять обмеження прав громадян, які не зазначені в чинному законодавстві, мають нести певну відповідальність за свої дії, в тому числі цивільну за позовами до них про відшкодування завданої такими неправомірними роз'ясненнями моральної та матеріальної шкоди.

Представники сторін в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка 02.10.2012 року звернулася до управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради з метою призначення їй допомоги при народженні її дитини ОСОБА_4, який народився 19 вересня 2012 року. Допомогу при народженні просила призначити їй в розмірі з урахуванням сина її чоловіка від попереднього шлюбу ОСОБА_5, який перебував на момент народження ОСОБА_4 на утриманні його батька. Управління відмовило їй у наданні допомоги при народженні дитини у розмірі з урахуванням сина її чоловіка від попереднього шлюбу на підставі розяснень директора департаменту державної соціальної політики Мінсоцполітики ОСОБА_2 та заступника директора департаменту - начальника управління соціального захисту населення Івано-Франківської обласної державної адміністрації ОСОБА_3, направлених на запит Управління 01.01.2013 року №33/5/75-13 (а.с.7-10, 15-16).

У відповідь позивачка оскаржила дії Управління до суду і 28 лютого 2013 року згідно постанови Калуського міськрайонного суду її позов задоволено, визнано незаконними дії управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні допомоги при народженні дитини з урахуванням дитини чоловіка, зобовязано Управління здійснити перерахунок розміру допомоги ОСОБА_1 при народженні дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та врахувати при його обчисленні дитину чоловіка від першого шлюбу, а перерахунок здійснити з моменту призначення допомоги при народженні дитини (а.с.47-50).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що розяснення відповідачів носили рекомендаційний, а не нормативно-правовий характер. Управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради не зобовязане було їх виконувати. За захистом законних прав та інтересів позивачка зверталася до суду з позовом не до відповідачів, а до управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради і рішенням Калуського міськрайонного суду від 28 лютого 2013 року її вимоги були задоволені.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважаючи, що він відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Положеннями ч.1, п.1 ч.2 ст.17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Обовязковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обовязків, їх зміни чи припинення.

Як видно з матеріалів справи, позивач просить визнати неправомірними дії щодо надання незаконних роз'яснень відповідачами в яких зазначається, що вона не має права на виплату допомоги при народженні дитини у розмірі з урахуванням сина її чоловіка та відкликати надані роз'яснення.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що дані розяснення носять рекомендаційний характер, не створюють юридичних наслідків у формі прав, обовязків, їх зміни чи припинення, відповідно не є обовязковими для управління праці у здійсненні своїх повноважень, а тому погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні вимог позивача.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому така задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2013 року у справі №345/2309/13-а без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

ОСОБА_6