Справа № 826/3785/15
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3785/15 Головуючий у 1-й інстанції: Гарник К.Ю.
Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Грищенко Т.М., Мельничука В.П., при секретарі - Війтович Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційними скаргами товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентр Київ», державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентр Київ» до державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автоцентр Київ» (надалі за текстом - «ТОВ «Автоцентр Київ») звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування: податкового повідомлення-рішення № від 23.10.2014 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на доходи фізичних осіб на 27 192 грн. 17 коп.; податкового повідомлення-рішення № від 23.10.2014 р., в редакції податкового повідомлення-рішення № від 14.01.2015 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання із сплати земельного податку на 109 163 грн. 44 коп.; податкового повідомлення-рішення № від 23.10.2014 р. яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 639 912 грн.; податкового повідомлення-рішення № від 23.10.2014 р. яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 1 446 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 361 грн. 50 коп.; податкового повідомлення-рішення рішення № від 23.10.2014 р. яким збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на додану вартість на 218 252 грн. 50 коп.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 23.10.2014 р. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Вказуючи на допущені, на думку державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі за текстом - «ДПІ у Святошинському районі»), судом порушення норм чинного матеріального та процесуального законодавства, що призвело до постановлення неправильного судового рішення, відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «Автоцентр Київ».

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 15.08.2014 р. по 12.09.2014 р. посадовцями ДПІ у Святошинському районі проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Автоцентр Київ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2011 р. по 31.12.2013 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2011 р. по 31.12.2013 р.

Результати перевірки оформлено актом № 467/26-57-22-03-10/32384972 від 03 жовтня 2014 р.

Згідно цьому акту позивачем порушено вимоги ст.ст. 109, 110, 138, 139, 150, 164, 168, 171, 198, 201, 269, 270, 275, 286, 287 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України») внаслідок чого: завищено від'ємне значення оподаткування податком на прибуток на 1 121 361 грн.; занижено податок на прибуток на 5 646 650 грн.; завищено бюджетне відшкодування податку на додану вартість на 273 426 грн.; занижено податок на додану вартість на 4 464 866 грн.; занижено земельний податок на 104 307 грн. 30 коп.; занижено податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 15 797 грн. 39 коп.

Такий висновок контролюючого органу вмотивовано наступним.

Між ТОВ «Автоцентр Київ» та ТОВ «Сателлит» укладено договори поставки: № S00009 від 15.09.2011 р., № S00017 від 03.10.2011 р., № S00059 від 26.01.2012 р., № S00080 від 27.03.2012 р., № S00090 від 25.04.2012 р., № S00126 від 26.07.2012 р., № S10010 від 25.09.2012 р., № S10047 від 25.12.2012 р., № S10073 від 26.02.2013 р., № S10092 від 26.06.2013 р., № S10112 від 29.07.2013 р., № S10166 від 26.11.2013 р., № S10179 від 24.12.2013 р., за відповідно до яких позивач придбав на умовах EXW- м. Маріуполь, вул. Таганрозька, 76, соняшникову олію.

На підставі цих договорів складено видаткові накладні, акти приймання-передачу товарів на загальну суму 29 232 705 грн. 50 коп., у тому числі 4 872 117 грн. 58 коп. ПДВ.

Відповідно до договору купівлі-продажу № ДПоЗЧ-090501 від 05.09.2013 р., видаткових та податкових накладних позивач придбав у ТОВ «Крок Трейд ВСТ» запасні частини на загальну суму 21 125 грн. 04 коп., у т.ч. 3 520 грн. 84 коп. ПДВ.

Згідно договору № ДПоЗЧ-311002 від 30.03.2011 р. та виписаних на його підставі видаткових і податкових накладних ТОВ «Автоцентр Київ» придбало у ТОВ «Мон Шері» запасні частини на загальну суму 7 761 грн., у т.ч. 1 293 грн. 50 коп. ПДВ.

За умовами договору № ДПоЗЧ-111021 від 03.01.2011 р. та виданих на його підставі видаткових і податкових накладних ТОВ «Автотім» передало, а позивач прийняв запасні частини на загальну суму 161 261 грн. 82 коп., у т.ч. 26 876 грн. 97 коп. ПДВ.

Відповідно до договору № ДПоЗЧ-111010 від 03.01.2011 р., видаткових та податкових накладних позивач придбав у ТОВ «КЕЙ-Дистрибюшн» запасні частини на загальну суму 263 116 грн. 38 коп.

За умовами агентських угод № 11759/1 від 23.07.2011 р. з ТОВ «МОЛЛ-Сервіс», № 11559/1 від 01.06.2011 р. з ТОВ «МСК-Трейдінг», № 13-1236/1 від 06.11.2013 р. з ТОВ «Актовір-ТД», № 13-157/1 від 06.03.2013 р. з ТОВ «Ариал», № 12-1155/1 від 20.11.2012 р. з ТОВ «Вектор 8», № 0112СТР-1 від 01.12.2011 р. з ТОВ «Сучасні торгівельні рішення», № 12-515/1 від 01.06.2012 р. з ТОВ «Ерліх», № 13-63 від 10.02.2013 р. з ТОВ «Стор-Груп-Плюс», № 11-1210 від 05.07.2012 р. з ТОВ «В.Е.Е.Р.», № 1154 від 18.07.2011 р., № 11999/1 від 16.10.2011 р. з ТОВ «Ра-Легат», № 11719/2 від 12.07.2011 р. з ТОВ «Інфопрог», № 13-997/1 від 19.09.2013 р. з ТОВ «Аль-Трейд-Груп» названі підприємства зобов'язались за винагороду надати позивачеві послуги із сприяння реалізації автомобілів та укладання необхідних договорів, а також встановлення додаткового обладнання на автомобілі.

На підставі зазначених договорів були складені акти виконаних робіт та податкові накладні на загальну суму 662 505 грн. 12 коп., у т.ч. 110 417 грн. 52 коп. ПДВ.

Розрахунки за договорами позивач здійснював шляхом перерахування коштів, а сплачені суми включив до валових витрат та податкового кредиту.

Разом з тим, перевіркою не виявлено, а ТОВ «Автоцентр Київ» не надано, документів, що підтверджують факт транспортування товарів.

Крім того, згідно акту ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві № 346/26-56-22-01-05/38670227 від 01.07.2014 р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки» у слідчому управлінні знаходиться кримінальне провадження за фактом ухилення від сплати податків службовими особами ТОВ «ВТС-Груп» та за фактом фіктивного підприємництва. Під час проведення обшуку у цьому товаристві було виявлено та вилучено печатки ряду підприємств, що мають ознаки фіктивності, у тому числі і ТОВ «Крок Трейд ВСТ». При цьому директор контрагента позивача відмовився давати покази щодо своєї причетності до реєстрації та діяльності товариства.

За даними АС «Податковий блок» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про не підтвердження ТОВ «Мон Шері» відомостей.

Також, за змістом акту ДПІ у Святошинському районі № 360/22-509/37395643 від 31.05.2013 р. в ході позапланової невиїзної перевірки встановлено відсутність можливості поставок товарів позивачеві від ТОВ «Мон Шері».

Свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Автотім» анульовано 09.09.2014 р. і наданий час до до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про відсутність товариства за місцезнаходженням.

Відповідно до акту ДПІ у Київському районі м. Донецька ГУ Міндоходів у донецькій області № 371/22-4/37164522 від 22.05.2013 р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки» операції ТОВ «КЕЙ-Дистрибюшн» не підтверджуються стосовно часу їх здійснення, наявності трудових ресурсів, складських приміщень та іншого майна.

Згідно протоколу опитування директор ТОВ «МОЛЛ-Сервіс» заперечує свою причетність до діяльності товариства.

Будучи опитаним директор та засновник ТОВ «МСК-Трейдинг» ОСОБА_2 пояснив, що зареєстрував підприємство за винагороду і будь-якої господарської діяльності не вів.

Також, перевіркою не виявлено документів, які б підтверджували факт передачі позивачем автомобілів ТОВ «Актовір-ТД», ТОВ «Вектор 8», ТОВ «Сучасні торгівельні рішення», ТОВ «Ерліх», ТОВ «Стор-Груп-Плюс», ТОВ «В.Е.Е.Р.», ТОВ «Ра-Легат», ТОВ «Інфопрог» на реалізацію або прийняття ТОВ «Автоцентр Київ» додаткового обладнання на транспортні засоби.

За даними акту ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві № 671/26-55-22-07/14331605 від 01.08.2013 р. за результатами почеркознавчої експертизи встановлено, що підписи на свідоцтві про реєстрації ТОВ «Ариал» в якості платника ПДВ та довіреності від 20.08.2012 р. виконані різними особами.

Згідно висновку спеціаліста підписи на довіреності від 31.08.2011 р. та рішенні від 30.08.2011 р. виконані не директором ТОВ «Вектор 8», а іншою особою.

Крім того, щодо ТОВ «Вектор 8», ТОВ «Сучасні торгівельні рішення», ТОВ «Ерліх», ТОВ «Стор-Груп-Плюс», ТОВ «Інфопрог», ТОВ «Аль-Трейд-Груп» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про відсутність за місцезнаходженням.

На думку контролюючого органу наведене свідчить відсутність факту реального здійснення господарських операцій та про завищення позивачем валових витрат і податкового кредиту.

Також, перевіркою встановлено, що у період з 31.03.2013 р. по 31.12.2013 р. працівниками ТОВ «Автоцентр Київ» за старт-картками було отримане пальне на загальну суму 91 161 грн. 27 коп. Відповідно до накладних заправка здійснювалась у вихідні дні та після закінчення робочого часу, тобто співробітники позивача отримували дохід у вигляді додаткового блага, проте податок у розмірі 15 797 грн. 39 коп. не було утримано.

Крім того, у період з 01.07.2011 р. по 31.12.2013 р. у власності позивача перебував нежитловий будинок площею 2 355, 2 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 67.

Разом з тим, земельний податок ТОВ «Автоцентр Київ» не сплачувався.

За результатами розгляду заперечень на акт перевірки ДПІ у Святошинському районі складено лист № 1121/10/26-57-22-03-227 від 21.10.2014 р., яким скасовано висновки викладені в акті № 467/26-57-22-03-10/32384972 від 03 жовтня 2014 р. щодо безтоварності угод між ТОВ «Автоцентр Київ» та ТОВ «Сателлит» та щодо порушення позивачем ст.ст. 138, 139 ПК України.

На підставі інших висновків, викладених в акті перевірки, відповідачем прийнято: податкове повідомлення-рішення № від 23.10.2014 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на доходи фізичних осіб на 27 192 грн. 17 коп., у тому числі 15 797 грн. 39 коп. за основним платежем та 11 394 грн. 78 коп. за штрафними санкціями; податкове повідомлення-рішення № від 23.10.2014 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання із сплати земельного податку на 132 594 грн. 14 коп., у тому числі 104 307 грн. 30 коп. за основним платежем та 28 286 грн. 84 коп. за штрафними санкціями; податкове повідомлення-рішення № від 23.10.2014 р. яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 639 912 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 23.10.2014 р. яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 1 446 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 361 грн. 50 коп.; податкове повідомлення-рішення рішення № від 23.10.2014 р. яким збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на додану вартість на 218 252 грн. 50 коп.. у тому числі 174 602 грн. за основним платежем та 43 650 грн. 50 коп. за штрафними санкціями.

На названі податкові повідомлення-рішення позивачем були подані скарги за процедурою адміністративного оскарження.

Рішенням Головного управління ДФС у м. Києві № 3251/10/26-15-10-08 від 29.12.2014 р. частково задоволено скаргу ТОВ «Автоцентр Київ» та скасовано податкове повідомлення рішення № від 23.10.2014 р. в частині 17 384 грн. 55 коп. основного платежу та 6 046 грн. 15 коп. штрафних (фінансових) санкцій.

З урахуванням зазначеного рішення, ДПІ у Святошинському районі прийнято податкове повідомлення-рішення № від 14.01.2015 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання із сплати земельного податку на 109 163 грн. 44 коп., у тому числі 86 922 грн. 75 коп. за основним платежем та 22 240 грн. 69 коп. за штрафними санкціями.

Питання, пов'язані з формуванням платником податку на прибуток і податку на додану вартість валових витрат та податкового кредиту врегульовано статтями 138, 139, 198 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 138.1 статті 138 ПК України (тут та далі у редакції що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються, зокрема, із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті.

Відповідно до підпункту «д» підпункту 138.10.3 пункту 138.10 статті 138 ПК України до складу інших витрат включаються витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг: витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, пов'язаних зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (оперативна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона).

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За приписами підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно частини 2 статті 9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За змістом наведених правових норм витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактичні здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

На підтвердження товарності укладеної угоди позивачем було надано копії: договорів № ДПоЗЧ-090501 від 05.09.2013 р., № ДПоЗЧ-311002 від 30.03.2011 р., № ДПоЗЧ-111021 від 03.01.2011 р., № ДПоЗЧ-111010 від 03.01.2011 р., № ДПоЗЧ-111021 від 03.01.2011 р.; агентських угод № 11759/1 від 23.07.2011 р., № 11559/1 від 01.06.2011 р., № 13-1236/1 від 06.11.2013 р., № 13-157/1 від 06.03.2013 р., № 12-1155/1 від 20.11.2012 р., № 0112СТР-1 від 01.12.2011 р., № 12-515/1 від 01.06.2012 р., № 13-63 від 10.02.2013 р., № 11-1210 від 05.07.2012 р., № 1154 від 18.07.2011 р., № 11999/1 від 16.10.2011 р., № 11719/2 від 12.07.2011 р., № 13-997/1 від 19.09.2013 р. та додатків до них; видаткових накладних № 16617 від 15.11.2013 року, № 17182 від 25.11.2013 року, № 15670 від 31.10.2013 року, №15334 від 25.10.2013 року, № 14990 від 21.10.2013 року, №15252 від 24.10.2013 року, №12137 від 05.09.2013 року, № 12740 від 16.09.2013 року, № 10404 від 05.08.2013 року, № 8708 від 02.07.2013 року, № 8108 від 18.06.2013 року, № 7149 від 30.05.2013 року, № 6873 від 27.05.2013 року, № 5796 від 30.04.2013 року, № 2588 від 01.03.2013 року, № 3842 від 29.03.2013 року, № 33056 від 30.10.2012 року, № 30188 від 11.09.2012 року, № 30445 від 13.09.2012 року, № 29277 від 28.08.2012 року, № 27662 від 31.07.2012 року, № 11490 від 18.06.2012 року, № 9094 від 14.05.2012 року, № 8759 від 08.05.2012 року, № 8165 від 26.04.2012 року, № 7157 від 12.04.2012 року, № 4696 від 12.03.2012 року, № 1985 від 02.02.2012 року, № 1986 від 02.02.2012 року, № 2256 від 06.02.2012 року, № 2867 від 13.02.2012 року, № 3705 від 27.02.2012 року, № 1156 від 23.01.2012 року, № Т00034328 від 05.12.2011 року, № Т00033029 від 17.11.2011 року; № К*-0000241 від 26.07.2011 року, № К*-0000228 від 12.07.2011 року, № К*-0000263 від 10.08.2011 року, № К*-0000338 від 17.10.2011 року, № К*-0000393 від 15.11.2011 року, № К*-0000437 від 21.12.2011 року, № К*-0000423 від 06.12.2011 року, № К*-0000050 від 20.02.2012 року, № К*-0000098 від 15.03.2012 року, № К*-0000081 від 05.03.2012 року, № К*-0000137 від 04.04.2012 року, № К*-0000242 від 24.05.2012 року, № К*-0000239 від 23.05.2012 року, № К*-0000211 від 10.05.2012 року, № К*-0000205 від 07.05.2012 року, № 311 від 22.06.2012 року, № К*-0000260 від 05.06.2012 року, № К*-0000405 від 08.08.2012 року, № К*-0000471 від 27.09.2012 року, № К*-0000437 від 06.09.2012 року, № К*-0000433 від 06.09.2012 року, № К*-0000501 від 19.10.2012 року, № К*-0000497 від 16.10.2012 року, № К*-0000481 від 04.10.2012 року, № 122403 від 24.12.2013 року, № 122605 від 26.12.2013 року, №110707 від 07.11.2013 року, №110705 від 07.11.2013 року, № 112201 від 22.11.2013 року, № 112903 від 29.11.2013 року, № 110706 від 07.11.2013 року, № 102907 від 29.10.2013 року, № 100902 від 09.10.2013 року, № 100101 від 01.10.2013 року, № 090501 від 05.09.2013 року, № ТОВ-000123 від 13.07.2011 року, № ТОВ-000112 від 05.07.2011 року, № ТОВ-000153 від 01.08.2011 року; актів виконаних робіт від 30.11.2011 року, від 05.07.2012 року, від 19.07.2011 року, № ОУ-0000040, від 19.11.2011 року, № ОУ-0000180, від 29.03.2013 року, від 25.04.2013 року, від 30.09.2011 року, від 27.12.2013 року, від 15.05.2013 року, 30.12.2013 року, від 27.12.2013 року, від 30.09.2011 року, від 31.10.2011 року, від 30.11.2011 року, від 27.06.2012 року, від 31.07.2012 року, від 29.11.2013 року; податкових накладних № 3784 від 17.11.2011 року, № 4113 від 05.12.2011 року, № 241 від 23.01.2012 року, № 441 від 02.02.2012 року, № 440 від 02.02.2012 року, № 509 від 06.02.2012 року, № 663 від 13.02.2012 року, № 861 від 27.02.2012 року, № 1018 від 12.03.2012 року, № 1516 від 12.04.2012 року, № 1724 від 26.04.2012 року, № 1867 від 08.05.2012 року, № 1922 від 14.050.2012 року, № 2417 від 06.06.2012 року, № 436 від 31.07.2012 року, № 300 від 28.08.2012 року, № 104 від 11.09.2012 року, № 182 від 13.09.2012 року, № 368 від 30.10.2012 року, № 8 від 01.03.2013 року, № 234 від 29.03.2013 року, № 184 від 27.05.2013 року, № 304 від 30.04.2013 року, № 233 від 30.05.2013 року, № 152 від 18.06.2013 року, № 15 від 02.07.2013 року, № 36 від 05.08.2013 року, № 48 від 05.09.2013 року, № 180 від 16.09.2013 року, № 265 від 21.10.2013 року, № 317 від 24.10.2013 року, № 340 від 25.10.2013 року, № 341 від 25.10.2013 року, № 400 від 31.10.2013 року, № 175 від 15.11.2013 року, № 289 від 25.11.2013 року, № 25 від 12.07.2011 року, № 38 від 26.07.2011 року, № 15 від 10.08.2011 року, № 39 від 12.08.2011 року, № 21 від 17.10.2011 року, № 23 від 15.11.2011 року, № 14 від 06.12.2011 року, № 28 від 21.12.2011 року, № 28 від 20.02.2012 року, № 9 від 05.03.2012 року, № 24 від 15.03.2012 року, № 9 від 04.04.2012 року, № 7 від 07.05.2012 року, № 15 від 10.05.2012 року, № 42 від 23.05.2012 року, № 45 від 24.05.2012 року, № 3 від 05.06.2012 року, № 45 від 22.06.2012 року, № 22 від 08.08.2012 року, № 6 від 06.09.2012 року, № 10 від 06.09.2012 року, № 42 від 27.09.2012 року, № 9 від 04.10.2012 року, № 25 від 16.10.2012 року, № 29 від 19.10.2012 року, № 19 від 05.09.2013 року, № 5 від 01.10.2013 року, № 37 від 09.10.2013 року, № 107 від 29.10.2013 року, № 39 від 07.11.2013 року, № 38 від 07.11.2013 року, № 40 від 07.11.2013 року, № 93 від 22.11.2013 року, № 129 від 29.11.2013 року, № 118 від 24.12.2013 року, № 140 від 26.12.2013 року, № 153 від 01.08.2011 року, №123 від 13.07.2011 року, № 112 від 05.07.2011 року, № 31 від 30.11.2011 року, № 14 від 05.07.2012 року, № 49 від 18.07.2011 року, № 64 від 19.11.2011 року, № 52 від 25.04.2013 року, № 36 від 29.03.2013 року, № 46 від 30.09.2011 року, № 46 від 27.12.2013 року, № 18 від 15.05.2013 року, № 15 від 30.12.2011 року, № 35 від 27.12.2012 року, № 12 від 30.09.2011 року, № 1 від 30.11.2011 року, № 22 від 31.10.2011 року, № 70 від 27.06.2012 року, № 74 від 31.07.2012 року, № 33 від 29.11.2013 року, банківських виписок, які свідчать, що зобов'язання за договорами між позивачем та його контрагентами виконувались сторонами у повному обсязі.

Таким чином, на момент проведення перевірки у ТОВ «Автоцентр Київ» були наявні всі необхідні документи, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для віднесення до податкового кредиту сум, сплачених позивачем контрагентові, а аналіз наданих позивачем податкових накладних, інших первинних документів свідчить про дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту по операціям з ТОВ «Крок Трейд ВСТ», ТОВ «Мон Шері»,ТОВ «Автотім», ТОВ «КЕЙ-Дистрибюшн», ТОВ «МОЛЛ-Сервіс», ТОВ «МСК-Трейдінг», ТОВ «Актовір-ТД», ТОВ «Ариал», ТОВ «Вектор 8», ТОВ «Сучасні торгівельні рішення», ТОВ «Ерліх», ТОВ «Стор-Груп-Плюс», ТОВ «В.Е.Е.Р.», ТОВ «Ра-Легат», ТОВ «Інфопрог», ТОВ «Аль-Трейд-Груп».

Відсутність товарно-транспортних накладних може свідчити про порушення правил перевезення вантажів і не тягне за собою безтоварність укладених угод.

Відповідачем не було встановлено фактів відсутності реєстрації контрагентів позивача в якості платників податку на додану вартість на момент складання податкових накладних, зокрема припинення юридичних осіб підприємств-контрагентів.

Також, відповідач не надав належних доказів того, що на момент проведення операцій з позивачем підприємства-контрагенти були фіктивними підприємствами, вчиняли порушення в сфері оподаткування, документували безтоварні операції з метою формування фіктивного податкового кредиту та валових витрат для інших суб'єктів господарювання.

У цьому контексті не можуть бути взяті до уваги вірно не взяв до уваги посилання ДПІ у Святошинському районі на пояснення директора та засновника ТОВ «МСК-Трейдинг» ОСОБА_2, оскільки факти вчинення злочину, в тому числі у вигляді фіктивного підприємництва та ухилення від сплати податків, можуть встановлюватись виключно відповідним рішенням суду.

Не стосується предмету доказування і посилання відповідача на те, що згідно висновку спеціаліста підписи на довіреності від 31.08.2011 р. та рішенні від 30.08.2011 р. виконані не директором ТОВ «Вектор 8», а іншою особою, оскільки ці документи не були підставою для формування податкового обліку ТОВ «Автоцентр Київ».

Помилковим є висновок суду першої інстанції про безтоварність укладених угод з огляду на те, що позивачем не доведено економічної доцільності залучення ТОВ «Актовір-ТД», ТОВ «Вектор 8», ТОВ «Сучасні торгівельні рішення», ТОВ «Ерліх», ТОВ «Стор-Груп-Плюс», ТОВ «В.Е.Е.Р.», ТОВ «Ра-Легат», ТОВ «Інфопрог» для надання послуг із сприяння у реалізації автомобілів.

Укладання агентських угод є звичайною діловою практикою і такі договори не суперечать законодавству України.

Так само і відсутність контрагента за юридичною адресою не є підставою для висновку про неправомірність формування покупцем валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні.

Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з ціллю отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Водночас, у справі, що переглядається, податковим органом не доведено існування таких обставин.

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень № від 23.10.2014 р., № від 23.10.2014 р. та № від 23.10.2014 р.

Згідно підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу);

За приписами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо.

Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно пункту 171.2 статті 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

Як встановлено судом першої інстанції на підтвердження факту використання автомобілів у своїй господарській ТОВ «Автоцентр Київ» надало копії наказів: № 53/1 від 30.09.2008 р. про встановлення ненормованого робочого дня; № 41/1/1 від 24.07.2013 р. про придбання службового автомобіля; № 24/2 від 12.04.2012 р. про введення в експлуатацію транспортного засобу; № 25/1/1 від 19.04.2012 р. про виведення з експлуатації транспортного засобу; № 10/2/1 від 19.03.2013 р. про призначення відповідальних за використання смарт-карток у зв'язку із виробничою необхідністю для заправки службових автомобілів; № 21/1 від 24.05.2011 р. про затвердження єдиного переліку робіт та запчастин при виконанні передпродажної підготовки дорожньо-транспортних засобів для передачі кінцевому споживачеві; № 32/1 від 11.05.2012 р. про призначення відповідального за експлуатацію автомобіля; № 33 від 11.05.2012 р. про введення в експлуатацію транспортного засобу та про використання смарт-картки; № 33/2 від 16.05.2012 р. про призначення відповідального за експлуатацію автомобіля; № 37/1 від 31.05.2012 р. про призначення відповідального за експлуатацію автомобіля; № 42/1/2 від 18.06.2012 р. про призначення відповідального за експлуатацію автомобіля; № 48/3/1 від 03.09.2012 р. про переміщення службових автомобілів; № 33/1 від 30.05.2013 р. про введення в експлуатацію транспортного засобу та про використання смарт-картки; № 34/4 від 03.06.2013 р. про введення в експлуатацію транспортного засобу та про використання смарт-картки; № 35/1/1 від 07.06.2013 р. про призначення відповідального за експлуатацію автомобіля; № 37/1/1 від 07.06.2013 р. про призначення відповідального за експлуатацію автомобіля; № 41/2/1 від 26.07.2013 р. про переміщення службових автомобілів; № 43/1 від 31.07.2013 р. про введення в експлуатацію транспортного засобу та про використання смарт-картки; № 56/3 від 02.09.2013 р. про введення в експлуатацію транспортного засобу та про використання смарт-картки; № 73/4 від 01.10.2013 р. про переміщення службових автомобілів; № 74/2 від 03.10.2013 р. про введення в експлуатацію транспортного засобу та про використання смарт-картки; № 75/1 від 08.10.2013 р. про виведення з експлуатації транспортного засобу.

З огляду на викладене слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про те, що понесені позивачем витрати на придбання пального пов'язані з господарською діяльністю ТОВ «Автоцентр Київ» та не були спрямовані на надання додаткового блага працівникам товариства, а відтак і про наявність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення № від 23.10.2014 р.

Підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає земельний податок як обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Згідно пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Відповідно до підпункту 270.1.1 пункту 271.1 статті 271 ПК України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

За приписами пункту 271.1 названої статті ПК України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Згідно пункту 287.6 статті 276 ПК України при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Таким чином, оскільки позивач набув права на будівлю по пр. Перемоги, 67 в м. Києві, суд попередньої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ТОВ «Автоцентр Київ» є платником земельного податку в розуміння ПК України та вірно відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Не підлягає задоволенню вимога про скасування податкового повідомлення-рішення № від 23.10.2014 р. і з тих підстав, що рішенням Головного управління ДФС у м. Києві № 3251/10/26-15-10-08 від 29.12.2014 р. воно було скасоване в частині 17 384 грн. 55 коп. основного платежу та 6 046 грн. 15 коп. штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідно ж до пункту 3.4 Розділу IІІ Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1236 від 28.11.2012 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2012 р. за № 2135/22447, якщо за результатами адміністративного або судового оскарження грошове зобов'язання, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість зменшується, то до платника податків направляється податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов'язання, якому присвоюється номер та яке вноситься до відповідного реєстру податкових повідомлень-рішень у порядку, передбаченому пунктом 3.3 цього розділу.

Враховуючи наведене, ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 160, 198, 202, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентр Київ» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 23.10.2014 р., податкове повідомлення-рішення № від 23.10.2014 р., податкове повідомлення-рішення № від 23.10.2014 р., податкове повідомлення-рішення рішення № від 23.10.2014 р.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення постанови в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Т.М.Грищенко

суддя В.П.Мельничук

Постанова складена в повному обсязі 07 липня 2015 р.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Грищенко Т.М.

Мельничук В.П.