Справа № 802/4460/13-а
Суддя: Вергелес Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2013-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

м. Вінниця

26 листопада 2013 р. Справа № 802/4460/13-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Вергелеса Андрія Валерійовича,

за участю:

секретаря судового засідання: Федчук Тетяни Юріївни

представника позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області

до: ОСОБА_2

про: зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії, а саме: знести за власний рахунок самочинно збудований погріб.

В судовому засіданні 26.11.2013 р. від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі. Дане клопотання мотивовано тим, що індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями, зокрема погрібом із зовнішніми розмірами 3, 80м х 3, 70м належить ОСОБА_2 на праві приватної власності та не є самочинним будівництвом. Представник відповідача зазначає, що даний спір не є публічно-правовим спором в розумінні ст. 2 КАС України, а - спором про право власності, а також те, що законне право власності відповідача на нерухоме майно погріб, яке оспорює позивач, виникло з цивільних правовідносин, тому даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача заперечував щодо задоволення даного клопотання.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, думку представника позивача з приводу заявленого клопотання, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника відповідача з огляду на наступне.

Згідно п.1 ч.1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у звязку із здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у звязку з публічним формуванням субєкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Згідно ч. 7 ст. 365 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

В даному випадку Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області подано позов до ОСОБА_2 щодо зобовязання знести за власний рахунок самочинно збудований погріб.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 439, Державна архітектурно-будівельна інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до пункту 3 цього Положення основними завданнями Державної архітектурно-будівельної інспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства, а саме:

здійснення в межах своїх повноважень державного контролю за дотриманням законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил із зазначених питань;

виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування господарської діяльності, повязаної зі створенням обєктів архітектури;

внесення Міністерству регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України пропозицій щодо формування політики із відповідних питань.

Викладене вказує, що зазначені правовідносини є публічно-правовими, а справи зі спорів, що виникають між субєктами цих відносин, є адміністративними.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 р. № 8 юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи за участю Державної архітектурно-будівельної інспекції України та її територіальних органів, у тому числі й ті, які виникають під час виконання повноважень:

у сфері державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (закони України від 16 листопада 1992 року № 2780-XII «Про основи містобудування», від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності», від 14 жовтня 1994 року № 208/94-ВР «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», від 20 травня 1999 року № 687-XIV «Про архітектурну діяльність», від 5 квітня 2007 року № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», частина восьма статті 4 Закону України від 25 грудня 2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», частина пята статті 11 Закону України від 5 листопада 2009 року № 1704-VI «Про будівельні норми»);

у сфері ліцензування господарської діяльності, повязаної із створенням обєктів архітектури (стаття 17 Закону України від 20 травня 1999 року № 687-XIV «Про архітектурну діяльність», Закон України від 1 червня 2000 року № 1775-III «Про ліцензування певних видів господарської діяльності»).

Отже, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області, подавши позов, діяла на виконання своїх повноважень .

Таким чином враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 17, 165, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Відповідно до ч. 6 ст. 254 КАС України ухвали суду , які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту постановлення.

Суддя Вергелес Андрій Валерійович