Справа № 2-а-1036/10
Суддя: Ковальчук М. В.
Дата ухвалення: 2010-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 2-а-1036/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2010 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Ковальчук М.В. розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці га соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області та управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області про визнання дій протиправними та стягнення невиплаченої пенсії як потерпілому від аварії на ЧАЕС.

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить суд. визнати дії управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області та управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадмініс і рації протиправними, стягнути з відповідачів 3912.20 грн. додаткової пенсії та 48176.40 невиплаченої пенсії за період з 01 грудня 2008 року по 01 грудня 2009 року, зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області в подальшому виплачувати пенсію згідно ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», мотивуючи свої вимоги тим, що позивачка є інвалідом 1-ї групи захворювання пов'язаного з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області, як особа віднесена до категорії 1 потерпілої внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та отримує пенсію у зв'язку з настанням інвалідності.

Позивачка зверталась до управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області з проханням провести перерахунок її пенсії, як інваліда 1-ї групи відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та нарахувати і виплатити їй недоотриману пенсію, однак управлінням 1 Іенсійного фонд) України в Олевському районі їй було відмовлено та зазначено, що пенсія призначена і виплачується правильно посилаючись на постанову Кабінет) Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» № 198 від 11 березня 2009 року.

Представник управління Пенсійного фонду України в Олевському районні в судове засідання не з'явився, але від нього надійшло заперечення відносно позову, посилаючись на ге. що пенсія позивачці призначена в порядку га в розмірах передбачених діючим законодавст вом, а тому їх дії є правомірними.

Предст авник управління праці та спеціального захисту населення Олевської райдержадмініс грації в судове засідання не з'явився, але від нього надійшло заперечення в якому просить розглянути справ) у його відсутність, відносно задоволення позову заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає час і коном)' задоволенню з т аких підст ав.

Встановлено . шо позивачка є інвалідом 1-ї групи захворювання пов'язаної з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС. стоїть на облік) в управлінні Пенсійному фонду України в Олевському районі Житомирської області, як особа віднесена до категорії 1 потерпілої внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС ( довідка МСЕК про інвалідність серії МСЕ № 083081 від

29.05.1998року, посвідчення потерпілої категорії 1 серія А № 086795 від

21.12.1998року ( копії додаються ).

Статтею 49 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" N 796 передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2. З, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії: б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 Закону N 796. яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 1 групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 50 цього Закону інвалідам 1 групи віднесеним до категорії 1. призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 100 відсотків мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до статті 53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій є мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком згідно зі статтею 28 Закону України від 9 липня 2003 рок/ N 1058-1V "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон N 1058-1V) встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Розрахунок пенсії позивачці відповідач здійснив виходячи із встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року N 654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" розміру значно меншому ніж передбачено Законом № 796.

Крім того, порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року N 523. Ця Постанова є чинною і її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням статей 50. 54 Закону України N 796. Постановою від 16 липня 2008 року N 654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян ". всупереч положень статей 50. 54 Закону N 796 Кабінет Міністрів України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, при тому що ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритет)' законів над підзаконними актами при вирішенні цього спору, суд приходить до висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями, наведеними вище, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення частини 3 статті 28 Закону N 1058-ІУ не є перешкодою для застосування даної величини (.мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначених пенсій у таких розмірах є безпідставним, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань, які встановлені статтею 46 Конституції України та статтями 50 та 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", щодо визначення розміру та виплати пенсій.

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1. 2. 3. 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму, а тому позов позивачки в цій частині також підлягає до задоволення.

Розмір мінімальної пенсія за віком в Україні за період з 01 жовтня 2008 року по 01 січня 2010 року становить:

з 01.10.2008 р,- 498.00 грн.

з 01.11.2009 р.- 573.00 грн.

з 01.01.2010 р.- 695.00 грн.

Відповідно до наведеного та враховуючи ст. 99 КАС України позов позивачки в частині стягнення невиплачених додаткової пенсії та основної пенсії передбачених ст.ст. 50. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи підлягає до задоволення з 01 лютого 2009 року по 01 грудня 2009 року

Згідно с і. 50 Закону:

З 01.02.2009 р. по 01.1 1.2009 р. - (498 г'рн. х 100% х 9 міс.). - (171,90 грн. отриманих коштів х 9 міс.) = 2934,90 грн.,

З 01.11.2009 р. по 01.12.2009 р. - (573 грн. х 100% х 1 міс.).-(171.90 грн. отриманих коштів х 1 міс.) =401,10 грн..

Всього'- 3336,00 грн.. що підлягають до стягнення, як додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю.

Кріїм того, згідно ст. 54 Закону:

З 01.02.2009 р. по 01.11.2009 р. - (498 грн. х 10 х 9 міс.). - (710 грн. отриманих коштів х 9 міс.) = 38430,00 грн.,

З 01.11.2009 р. по 01.12.2009 р. - (573 грн. х 10 х 1 міс.). - (710грн. отриманих коштів х 1 міс.) = 5020,00 грн..

Всього - 43450.00 грн., що підлягають до стягнення, як недоотримана пенсія.

Відповідно до довідки управління Пенсійного фонду України в Олевському районі на даний час позивачка щомісяця отримує 710 грн. основного розміру пенсії та 171,90 грн. додаткової пенсії інваліду 1 групи.

В силу статті 8. „Закону України „Про пенсійне забезпечення" . призначення, нарахування та виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України, а тому перерахунок, доплата та стягнення невиплаченої пенсії передбаченої ст.ст. 50, 54. 67 має здійснюватись управлінням Пенсійного фонду України в Олевському районні. .

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України.

В 2008 роках в Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було внесено зміни Законом України "Про Державний бюджет на 2008 рік" та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" відповідно, що. на думку суду, є неприпустимим з огляду на конституційність таких змін, про що неодноразово (кожний рік!) наголошується Конституційним Судом України. Конституційний Суд України неодноразово розглядав за зверненнями суб'єктів права на конституційне подання справи і приймав рішення, у яких визнавав окремі положення законів про Державний бюджет України щодо зупинення або обмеження пільг, компенсацій і гарантій такими, що не відповідають Конституції України.

Розглядаючи порушене питання. Конституційний Суд України виходить з правових позицій, висловлених ним, у Рішенні від 22 травня 2008 року N 10- рп/2008 у справі щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України. Ці позиції полягають у тому, що: "Закон про Державний бюджет України як правовий акт. чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів, має особливий предмет регулювання, відмінний від інших законів України - він стосується виключно встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, зокрема і видатків на соціальний захист і соціальне забезпечення, тому цим законом не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а іакож встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України" "Законом про Держбюджет не можна вноси ти зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх нечинними мають використовуватися окремі закони" (абзаци третій, четвертий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення N 10-рп/2008).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N 10- рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 28 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Статтею 152 Конституції України встановлено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Зважаючи на те, що зупинення дії законів є способом тимчасового припинення їх дії в часі та/або за колом осіб, то втрата чинності нормативно- правовим актом, яким відбулося зупинення дії певного закону, за правовими наслідками с поновленням дії цього закону, а відповідно і поновленням прав та обов'язків осіб, які є учасниками правовідносин, що є предметом регулювання такого закону.

При цьому статтею 74 Закону України "Про Конституційний Суд України" визначено, що Конституційний Суд України може вказати на преюдиціальність свого рішення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії неконституційного акта.

Отже, Конституційний Суд України, виходячи із змісту етапі 74 Закону України "Про Конституційний Суд України", може поширювати або не поширювати рішення у справі на правовідносини, які виникли внаслідок дії оспорених нормативно-правових актів.

Зважаючи на те, що в рішенні Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 конкретно зазначено, що "рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними", го це є можливістю зворотної дії у часі вказаного рішення Конституційного Суду України.

Таким чином, якщо будь-який закон був прийнятий з порушенням ч. З статті 22 Конституції України, а саме - зменшив право людини на отримання яких-небудь виплат, пільг, компенсації, то такий закон не може застосовуватись, і повинен діяти первісний закон, який дав людині право на вказану виплату, пільгу чи компенсацію.

Підтвердженням правильності такого висновку являється і гі. 2 Пленуму Верховного Суду України від 01.01.96 N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", де зазначено, що " оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8. має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії. суди при розі ляді конкретних справ мають оцінювати змісі будь-якого закон/ чи іншого нормативно-правового акта з гонки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувані

Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають грунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй".

Також в абзаці 1 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року N 8 "Про незалежність судової влади" звернуто увагу на те. що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.

Крім того, згідно з ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України. А рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене, та не потрібно прийняття ніяких урядових рішень та відповідних розпорядчих документів для впровадження його в дію.

В Конституції України визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права та свободи та їх гарантії визначають зміст та направленість діяльності держави, а їх ствердження та забезпечення є головним обов'язком держави (ст. 3), права та обов'язки людини невітчуджуванні та нерушимі (ст. 21). їх зміст та об'єм при прийнятті нових законів чи внесенні змін у діючі закони не може бути звужений (ст. 22). конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені (ст. 64). Статтею 46 Конституції встановлено, що "громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом".

Відповідно до частини 1 статті 6 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Відповідно до встановленого, суд вважає необхідним відмовити позивачці в позові до управляння прдці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації, оскільки спірні правовідносини виникли між позивачкою та управлінням Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області, яке здійснює облік пенсіонерів, а також нарахування та виплату пенсій.

Керуючись Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи сі.ст. І і. 71. 86. с>9. 160. 161. 186 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області та управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області про визнання дій протиправними та стягнення невиплаченої пенсії як потерпілому від аварії на ЧАЕС -задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області - протиправними.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області з р/р 7 МФО 311647. який знаходиться у ВАТ «Державний ощадний банк України» м. Житомира на користь ОСОБА_1 3336,00 гри. додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю та 43450.00 грн. невиплаченої пенсії.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області виплачувати ОСОБА_1 пенсію відповідно до сі.ст. 50. 54 Закону України «Про статус і соціальний захисі громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01 грудня

2009року .

В позові до управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадмініс грації ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції може бути подана до апеляційного суду Житомирської області через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: ОСОБА_2