Справа № 815/3384/15
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2015-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3384/15
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретар судового засідання Дубовик Г.В.,

за участі : представника позивача Шулик М.Ю. (за довіреністю),

представника відповідача - Прилипко О.В. (за довіреністю),

третьої особи - Рибалко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Березівського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, за участі третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2 та третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 , про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Березівського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про зобов`язання вчинити дії щодо реєстрації ОСОБА_1 за фактичним місцем проживання по АДРЕСА_1 .

В судових засіданнях залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2 та в якості третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 .

В обґрунтування адміністративного позову зазначено, що позивач, яка фактично проживає однією сім`єю зі своїм чоловіком ОСОБА_2 та зі спільною малолітньою дитиною по АДРЕСА_1 , звернулась із заявою до Березівського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про реєстрацію її за фактичним місцем проживання по АДРЕСА_1 . Однак, як вказано в адміністративному позові, їй відмовлено у реєстрації за фактичним місцем проживання з огляду на відсутність згоди співвласника 1/2 частки житла та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на другу спільну часткову частину. Вважаючи таку відмову неправомірною, ОСОБА_1 звернулась до суду із даним адміністративним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові.

Відповідач в судовому засіданні при вирішенні питання щодо позовних вимог покладався на розсуд суду.

Третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2 адміністративний позов підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 , до суду не з`явилась; судом належним чином повідомлялась про час, місце та дату судового засідання.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та третьої особи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, перевіривши їх доказами, суд виходив з наступних підстав та мотивів.

16 серпня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Березівського районного управління юстиції в Одеській області згідно актового запису №91 від 16 серпня 2014 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.12).

Як з`ясовано судом, ОСОБА_2 є власником 1/2 частки житлового будинку, загальною площею 49,5 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 , що вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.07.2014 року серії ЕЕК 095119 (а.с.11).

Відповідно до ухвали Березівського районного суду Одеської області від 18.04.2004 року по справі №2-386/05 р. 1/2 частка вказаного будинку перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_2 внаслідок розірвання шлюбу із ОСОБА_3 та розділу спільно сумісного майна подружжя (а.с.35).

Відтак, як з`ясовано судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є рівноправними власниками по 1/2 частині житлового будинку по АДРЕСА_1 та є зареєстрованими по зазначеному місцю проживання.

Водночас, як встановлено судом, позивач - ОСОБА_1 фактично проживає однією сім`єю із ОСОБА_2 та з їх спільною малолітньою дитиною по АДРЕСА_1 .

На підставі зазначеного, ОСОБА_1 звернулась до Березівського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області з заявою про зняття особи з реєстрації попереднього місця проживання (а.с.8) та з заявою про реєстрацію за фактичним місцем проживання по АДРЕСА_1 (а.с.9).

Проте, у зв`язку із тим, що позивачем не надано згоду співвласника Ѕ частки житла згідно п. 2.2 розділу ІІ наказу МВС України № 1077 від 22.11.2012 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на другу спільну часткову частину, відповідач вважав наданий пакет документів недостатнім для здійснення даної адміністративної послуги, про що повідомив позивача в листі від № 331 від 2.03.2015 року (а.с.10).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами у справі, суд виходив з наступного.

Відповідно до положень статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року N 1382-IV відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Порядок реєстрації місця проживання особи врегульовано статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою встановлено наступне.

Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Для реєстрації особа або її законний представник подає:

письмову заяву;

документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України;

квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати;

талон зняття з реєстрації (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання;

документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації;

військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів.

Процедуру реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування, визначено Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.2012 №1077 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за №2109/22421 (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 1.3 Порядку реєстрація / зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів. Реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів.

За приписами пункту 2.2 Порядку для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру:

письмову заяву про реєстрацію місця проживання;

документ, до якого вносяться відомості про місце проживання;

квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати;

талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання;

документи, що підтверджують:

право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання. У разі реєстрації місця проживання у центрі договір оренди житлового приміщення може бути засвідчено адміністратором центру;

право на перебування або взяття на облік у закладі/установі - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи (додаток 6), копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджена наказом Міністерства соціальної політики України від 28 грудня 2011 року N 574 "Про деякі питання діяльності центру обліку бездомних громадян", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 січня 2012 року за N 84/20397;

проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, - довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини, зразок якої наведено в додатку 7 до цього Порядку;

військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку);

свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України, якщо реєструється місце проживання дитини, яка не досягла 16-річного віку;

заява про зняття особи з реєстрації місця проживання, форма якої наведена в додатку 8 до цього Порядку (у разі здійснення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).

Судом встановлено, що як на підставу для відмови ОСОБА_1 у реєстрації місця проживання відповідач послався на ненадання ним згоди співвласника житлового будинку по АДРЕСА_1 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на другу спільну часткову частину.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до статті 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 156 вказаного Кодексу передбачено, що до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, зокрема, дружина та діти.

Як вже встановлено судом, ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , тобто є членом його сімї та фактично проживає разом з ним за адресою по АДРЕСА_1 .

При цьому, як вже зазначено судом, ОСОБА_2 є власниками 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , що надає право його дружині ОСОБА_1 бути зареєстрованою по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вирішуючи спір по суті, суд приходить до висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв не в межах покладених на нього повноважень, у зв`язку з чим адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати Березівський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області вчинити дії щодо реєстрації ОСОБА_1 за фактичним місцем проживання по АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 10.07.2015 року.

Суддя Вовченко O.A.

.