Справа № 803/1191/15-а
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

803/1191/15-a

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року

Справа № 803/1191/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого – судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання Шафранюк І.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вог Рітейл» до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що працівниками Головного управління Міндоходів у Миколаївській області 16 лютого 2015 року проведена фактична перевірка щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій виробництва та обігу підакцизних товарів, за результатом якої складений акт від 16.02.2015 року №0017/14/29/22/37821544.

За результатом проведеної перевірки податковим органом встановлено порушення обліку нафтопродуктів загальною вартістю 1 060,37 грн, з врахуванням похибки в розмірі 0,25 % встановлених градуювальними таблицями на резервуари в яких зберігалися нафтопродукти.

Крім того, встановлено несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів на загальну суму 19 237,79 грн, оскільки вибірковою перевіркою встановлено факт здійснення через РРО операції «службова видача» без внесення відповідних відомостей у КОРО.

Підприємство з цими висновками не погоджується з тих підстав, що всі операції зі службової видачі з РРО готівкових коштів були відображені у фіскальних звітних чеках, які в той же день вклеєні у КОРО з внесенням відповідного запису.

Стосовно порушення обліку нафтопродуктів зазначає, що відповідач не врахував похибку 0,5% під час вимірювання маси нафтопродуктів, яка встановлена у пункті Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка затверджена спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155, а застосував похибку лише у 0,25 %, яка встановлена у градуювальних таблицях на резервуари, в яких зберігалися нафтопродукти.

Крім того, за твердженням позивача, вимірювання об’єму нафтопродуктів здійснювалося лише один раз, а не двічі, що суперечить пункту 4.3.2.7 Інструкції №281/171/578/155.

Представником позивача 30.06.2015 року за вх. №8953/15 подано до суду письмове клопотання в якому просять розгляд справи проводити у відсутності їх представника.

Відповідач на розгляд справи не з’явився, 18.06.2015 року за вх. №8421/15 з запереченням подано до суду письмове клопотання в якому просять розгляд справи проводити у відсутності їх представника за наявності в них матеріалами.

Частиною 1 статті 41 КАС України визначено, що у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням наведеного, справу вирішено у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення, з наступних підстав.

Частина 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Судом встановлено, що працівниками Головного управління Міндоходів у Миколаївській області 10.02.2015 року проведена фактична перевірка щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій виробництва та обігу підакцизних товарів на АЗС, яка належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Вог Рітейл» та розташована у м. Миколаєві по просп. Героїв Сталінграду, 121. За результатом перевірки складений акт від 16.02.2015 року №0017/14/29/22/37821544.

У вказаному акті встановлено порушення обліку нафтопродуктів загальною вартістю 1 060,37 грн, з врахуванням похибки в розмірі 0,25 % встановлених градуювальними таблицями на резервуари в яких зберігалися нафтопродукти.

Крім того, встановлено несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів на загальну суму 19 237,79 грн, оскільки вибірковою перевіркою встановлено факт здійснення через РРО операції «службова видача» без внесення відповідних відомостей у КОРО.

Фактично, як слідує з висновків акту перевірки, таблиці виявлених фактів не оприбуткування готівки, а також письмових заперечень висновок контролюючого органу про неналежне оприбуткування готівки ТзОВ «Вог Рітейл» ґрунтується на тому, що 16 січня, 26 січня, 28 січня, 02 лютого, 07 лютого, 10 лютого 2015 року підприємство проводило через реєстратор розрахункових операцій (далі – РРО) операцію «службова видача» у першій половині робочого дня (з 11 по 13 години), в той час як фіскальні звітні чеки друкувалися в кінці доби (о 23 год. 50 хв.). Саме у зв’язку з такою значною різницею між часом здійснення операції «службова видача» та друком фіскального звітного чеку, контролюючий орган прийшов до висновку про порушення порядку оприбуткування готівки. У письмових запереченнях інспекція наводить припущення, що підприємство зранку оприбутковує готівку минулої зміни.

Однак суд не погоджується з таким висновком відповідача та вважає, що позивач не допустив порушень з оприбуткування готівки, з наступних підстав.

Визначення порядку ведення касових операцій для банків, інших фінансових установ, підприємств і організацій віднесено до повноважень Національного банку України (пункт 6 статті 33 Закону України від 20 травня 1999 року № 679-XIV «Про Національний банк України»).

Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 затверджено Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (далі – Положення №637).

Відповідно до п.1.2 Положення №637, оприбуткування готівки – проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Підпунктом 2.6 Положення №637 передбачено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Отже, у разі проведення готівкових розрахунків з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 Положення оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах та відображення на їх підставі готівки у касовій книзі. У випадках проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО.

Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац третій статті 1 Указу №436/95).

Відповідно до статті 2 Закону України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі – Закон №265/95-ВР), пункту 1.2 Положення № 637 книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Абзацом третім статті 1 Указу Президента України від 12 червня 1995 року № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (далі - Указ № 436/95) установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: 1) фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних розрахункової книги); 2) відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій. Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац третій статті 1 Указу № 436/95).

Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного суду України від 11 грудня 2012 року в справі №21-400а12, від 26 лютого 2013 року у справах №21-7а13, 21-35а13.

У розглядуваному випадку, як встановлено судом та підтверджується витягом з книги обліку розрахункових операцій (при цьому, як копіями наданими на вимогу суду позивачем, так і копіями, які надані податковим органом) 16 січня, 26 січня, 28 січня, 02 лютого, 07 лютого, 10 лютого 2015 року ТзОВ «Вог Рітейл» оприбуткувало готівку належним чином, тобто підклеїло відповідний Z-звіт та внесло відповідний запис до розділу 2 КОРО «Облік руху готівки та сум розрахунків». При цьому, суми операцій «службова видача», які зазначені податковим органом в акті перевірки та які вважалися неприбуткованими, відображені позивачем як у Z-звітах, так і в КОРО.

Той факт, що операція «службова видача» здійснювалась підприємством у першій половині доби (з 11 по 13 год.), а фіскальний звіти друкувалися в кінці доби (о 23 год. 50 хв.) не свідчить про неналежне оприбуткування готівки підприємством, оскільки у пункті 2.6 Положення №637 чітко визначено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Тобто, визначальним для правильного оприбуткування готівки є друк Z-звіту та внесення відповідного запису в КОРО в будь-який момент протягом дня, в якому одержані готівкові кошти, але не пізніше 24 години.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що на момент проведення перевірки АЗК, на якій здійснює свою господарську діяльність ТзОВ «Вог Рітейл» оприбутковано готівкову виручку в повному обсязі у день її надходження.

В даному випадку вказані положення законодавства ТзОВ «Вог Рітейл» були дотримані, тому підстав вважати, що позивач неоприбуткував готівку у загальному розмірі 19 237,79 грн відсутні.

Твердження відповідача про те, що готівка, яка інкасована перед записом в КОРО та роздрукуванням Z-звіту є помилковим та таким, що суперечить наведеним положенням чинного законодавства, оскільки не спростовує факту здійснення позивачем оприбуткування такої готівки відповідно до вимог п.2.6 Положення №637.

Також не відповідає дійсності й твердження відповідача, що «перевіркою зафіксовано випадки вилучення готівкових коштів з РРО шляхом здійснення операції «службова видача» без внесення відповідних записів у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків», оскільки з наданих суду витягах з КОРО чітко видно, що всі графи даної книги, в тому числі графа 4 «службова видача», належним чином заповнені, на підставі даних фіскальних звітних чеків.

Відповідно до п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі – Закон про РРО) суб’єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов’язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Відповідно до ст.20 даного Закону до суб’єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 6 цього ж Закону встановлено, що облік товарних запасів фізичною особою - підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку.

У відповідності із Положенням (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №246 від 20.10.1999, яке визначає методологічні засади формування у бухгалтерському обліку інформації про запаси і розкриття її у фінансовій звітності, розроблена методологія та порядок визнання та первісної оцінки запасів, оцінки запасів на дату балансу та розкриття інформації про запаси в примітках до фінансової звітності. При цьому для цілей бухгалтерського обліку даним стандартом встановлено, що запаси включають, зокрема, товари у вигляді матеріальних цінностей, що придбані (отримані) та утримуються підприємством з метою подальшого продажу.

Відповідно до Інструкції, на підставі товарно-транспортних накладних та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою №17-НП. Тобто, оприбуткуванням нафтопродуктів вважається внесення необхідних записів в журнал обліку надходження нафтопродуктів.

Пунктом 10.3.1.1 вказаної Інструкції визначено, що розрахунки під час відпуску нафтопродукту власникам автотранспорту за готівку здійснюються на АЗС з використанням РРО, які відповідають технічним вимогам до їх застосування та внесені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій згідно з Положенням про Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, затвердженим Постановою КМУ № 1315 від 29.08.2002. Відпуск нафтопродуктів за готівку, талони, платіжними картками відображається у змінному звіті АЗС за формою №17-НП.

При цьому, облік реалізації нафтопродуктів ведеться через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій кожною АЗС, яка здійснює розрахунки із споживачами готівкою. Відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у Змінному звіті АЗС за формою №17-НП (пункт 10.3.1.3 Інструкції).

Порядок обліку нафтопродуктів на АЗС визначено пунктом 16 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яким передбачено, що матеріально відповідальні особи АЗС ведуть облік руху нафтопродуктів за марками і видами (для дизельного палива в залежності від масової частки сірки) нафтопродуктів у змінному звіті за формою №17-НП, який складається у двох примірниках. Перший примірник разом з первинними документами здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається у матеріально відповідальної особи.

Фактичні залишки нафтопродуктів на АЗС мають відповідати обліковим залишкам надходження нафтопродуктів за певний проміжок часу, що підтверджені відповідними документами (ТТН), змінного звіту АЗС за формою №17-НП, за вирахуванням кількості відпущених нафтопродуктів за сумарними показниками лічильників паливно-роздавальних колонок. Обсяг реалізації нафтопродуктів, що фіксується лічильником сумарного обліку паливно-роздавальних колонок за певний проміжок часу, має збігатися з обсягом реалізації, відображеним у звітних документах касових апаратів за всіма формами оплати за цей самий проміжок часу.

Відтак, висновок про неналежний облік товарних запасів на АЗС можливий у разі, якщо перевіркою встановлено, що на АЗС не зберігається (відсутній) другий примірник змінного звіту АЗС за формою №17-НП.

З акту перевірки а також доводів викладених в запереченнях до адміністративного позову вбачається, що облік реалізації нафтопродуктів здійснюється позивачем у відповідності з приписами наведеної вище Інструкції, а саме: на АЗС зберігаються змінні звіти, в т.ч. і звіти складені напередодні та в день перевірки.

Також, актом перевірки підтверджено, що за період, який перевірявся, всі операції з реалізації нафтопродуктів проводилися п із використанням належним чином зареєстрованого реєстратора розрахункових операцій.

Під час перевірки у встановленому порядку не підтверджено розбіжностей між залишками запасів (товарно-матеріальних цінностей) за даними бухгалтерського обліку, на початок звітної дати та залишками запасів за даними обліку за вирахуванням вибуття запасів за цей період, а також, розбіжностей між обсягом реалізації, що були зафіксовані лічильниками поливано-роздавальної колонки, та відображені в звітних документах реєстратора розрахункових операцій.

Висновок про порушення позивачем порядку ведення обліку товарів за місцем їх реалізації та зберігання зроблений податковим органом, виходячи з нестачі нафтопродуктів, тобто, невідповідності між залишками запасів (товарно-матеріальних цінностей) за даними обліку та фактичними залишками запасів (товарно-матеріальних цінностей), хоча сам по собі факт нестачі палива не свідчить про порушення порядку обліку товарів за місцем їх реалізації та зберігання, оскільки може бути наслідком інших обставин.

Крім того, нестача ПММ контролюючим органом виявлено внаслідок проведення замірів та здійснення розрахунків недостачі та надлишків ПММ з допущенням порушень Інструкції.

Пунктом 4.2.2.1 зазначеної Інструкції передбачено, що об'ємно-масовим статичним методом визначається маса нафти і нафтопродукту за їх об'ємом, густиною та температурою. Об'єм нафти і нафтопродуктів визначається за допомогою градуйованих резервуарів та засобів вимірювань рівня нафти і нафтопродуктів у резервуарах, залізничних цистернах, танках суден або за повною місткістю мір (автоцистернах, причепах-цистернах, напівпричепах-цистернах).

Згідно вимог п. 4.2.2.2 Інструкції границі відносної похибки методу не мають перевищувати:

± 0,5% - під час вимірювання маси нетто нафти, нафтопродуктів від 100 т і більше;

± 0,8% - під час вимірювання маси нетто нафти, нафтопродуктів до 100 т і відпрацьованих нафтопродуктів.

Виходячи із положень п. 4.3.6.3 даної Інструкції, перед визначенням маси нафти або нафтопродукту технологічні трубопроводи мають бути повністю заповнені. Контролювання за їх заповненням здійснюється за допомогою повітряних кранів, встановлених на підвищених ділянках трубопроводу. На підставі цього мають бути здійснені розрахунки фактичної наявності нафтопродукту.

З відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) станом на 10.02.2015 на АЗС № 25, складеної за наслідками проведення замірів наявних ПММ, вбачається, що кількість надлишків та нестачі пального не перевищує граничний розмір допустимої похибки, що передбачена Інструкцією.

Згідно з п. 4.3.2.7 Інструкції вимірювання рівня нафти або нафтопродукту здійснюються двічі. У разі виявлення розбіжностей між результатами двох вимірювань понад допустиму похибку (± 2 мм) вимірювання необхідно повторювати доти, доки різниця між результатами трьох поспіль проведених вимірювань не буде в границях допустимої похибки вимірювання. При цьому за результат вимірювань береться середнє арифметичне, значення результатів трьох найближчих вимірювань.

Так, необхідність проведення виміру нафти або нафтопродукту принаймні 2 рази імперативно передбачена вимогами Інструкції, що не було витримано під час проведення перевірки — заміри нафтопродуктів робили лише один раз.

Крім того, Відповідачем не надано пояснення з приводу методики, за якою здійснювались заміри нафтопродуктів, алгоритм розрахунку нестачі нафтопродуктів.

Також, під час проведення здійснення перетворення сантиметрів в літри, перевіряючи в порушення вимог Інструкції та ДСТУ 7094:2009 Метрологія. Маса нафти та нафтопродуктів. Загальні вимоги до методик виконання вимірювання (надалі ДСТУ) не заміряли температуру нафтопродуктів, яка впливає на густину та при визначенні літрів не застосовували відповідні формули, зазначені в ДСТУ, що призвело до неправильного визначення показників залишків нафтопродуктів.

З урахуванням того, що акт перевірки складений з порушенням вимог Інструкції та ДСТУ, під час визначення маси нафтопродуктів враховувалися тільки данні метроштоку, калібровочної таблиці та не враховувалися похибки, які зазначені у Інструкції, не врахований температурний режим нафтопродуктів під час замірів з визначенням густини нафтопродуктів, не врахований час зберігання нафтопродуктів в резервуарах та природні втрати на цей період, висновки акту необгрунтовані і не можуть підставою для встановлення порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та застосування штрафних санкцій.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб’єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Оскільки позов підлягає задоволенню, тому відповідно до частини першої статті 94 КАС України на користь позивача слід стягнути з Державного бюджету України 196,62 грн. судового збору, сплаченого ним згідно з платіжним дорученням від 28 травня 2015 року №1689 за ставками і правилами, визначеним Законом України «Про судовий збір» (а.с.2).

Керуючись статтями 11, 17, 41, 71, 94, 158, 160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі на підставі статтей 3, 6, 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка затверджена спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155, Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, яка затверджена Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року N 637, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 05 липня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий С.Ф. Костюкевич