Справа № 805/180/15-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2015 р. Справа № 805/180/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

час прийняття постанови: 12 година 40 хвилин

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабіча С.І., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Жза позовом Жовтневої обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віктва» про стягнення коштів з рахунків у банку, який обслуговує платника податків, в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість та з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 249 266,95 грн.,

В С Т А Н О В И В :

Жовтнева обєднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів в Донецькій області звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віктва» про стягнення коштів з рахунків у банку, який обслуговує платника податків, в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість та з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 249 266,95 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем не сплачено самостійно визначені податкові зобов'язання з податку на додану вартість та з податку на прибуток приватних підприємств, у зв'язку з чим, станом на 24.11.2014 року, відповідач мав податковий борг з податку на додану вартість на суму 9 590,72 гривень та з податку на прибуток на суму 239 675,95 грн. Враховуючи, що вказана заборгованість не була сплачена у добровільному порядку, позивач просить стягнути її у судовому порядку.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що підприємство перебуває у скрутному становищі, пов'язаному з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області, що унеможливлює ведення підприємством господарської діяльності та належного податкового обліку. Зазначає про те, що позивачем помилково вказано про те, що відповідач не сплачувалось ПДВ, на підтвердження чого надає відповідні платіжні доручення, також зазначає про те, що у відповідача була відсутня переплата за цим податком, а часткова оплата податку на прибуток була здійснена в сумі 170 000,00 грн. Крім цього, зазначає про те, що формування боргу з ПДВ сталось внаслідок настання форс-мажорних обставин, у зв'язку з чим даний податковий борг є безнадійним в силу п.п. 101.2.4 ст. 101 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Крім цього, позивач вважає, що акти перевірок та рішення, що прийняті на їх основі є незаконними, оскільки ст. 3 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" встановлено мораторій на проведення таких перевірок.

Сторони у призначене судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце слухання даної справи, у порядку, встановленому ст. ст. 33-36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Частиною 4 статті 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 4 статті 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи відсутність потреби заслухати, свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, на підставі наявних в ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору та перевіривши їх доказами, наданими сторонами, визначившись із правовими нормами, які слід застосувати до спірних відносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідач знаходиться на податковому обліку у позивача, з 25.04.2013 року за № 1, що підтверджується довідкою форми №4-ОПП.

Позивач, є суб'єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує повноваження надані йому, зокрема, Податковим кодексом України.

Статтею 67 Конституції України, встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно пункту 56.11 статті 56 ПК України, не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до пункту 203.1 статті 203 ПК України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 203.2 статті 203 ПК України визначено, платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Судом встановлено, що підставами виникнення податкового боргу відповідача стали звітні податкові декларації з податку на додану вартість за період з червня по вересень 2014 року включно та податкова декларація з податку на прибуток підприємства.

У вказаних деклраціях та розрахунку відповідач самостійно визначив суми податку на додану вартість, за період з червня по вересень 2014 року включно , які підлягали нарахуванню та сплаті в бюджет, в розмірі 19 866,00 гривень та з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 396 701,00 гривень.

Крім цього, відповідно до п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 та п. 129.4 ст. 129 ПК України позивачем було нараховано відповідачу пеню за податком на додану вартість - в розмірі 69,96 грн., за податком на прибуток - 974,95 грн.

Позивачем були проведені документальні невиїзні перевірки з питань своєчасності сплати відповідачем податку на прибуток за період з 12.03.2014 року по 05.0.52014 року, за результатами якої було складено акт № 1079/05-81-15-02-08-1/38673825 від 19.05.2014 року, за період з 12.03.2014 року по 19.05.2015 року, за результатами якої було складено акт № 1196/05-81-15-02-08-1/38673825 від 04.06.2014 року та з 12.03.2014 року по 24.06.2014 року, за результатами якої було складено акт № 1443/05-81-15-02-08-1/38673825.

Вказаними актами встановлено порушення відповідачем термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток, протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57 ПК України.

На підставі ст. 126 ПК України позивачем були винесені податкові повідомлення-рішення №№ НОМЕР_1 від 20.05.2014 року на суму 8000,00 грн., НОМЕР_2 від 06.06.2014 року на суму 2000,00 грн. та НОМЕР_3 від 10.07.2014 року на 2000,00 грн., які були отримані відповідачем.

Доказів скасування вказаних податкових повідомлень рішень сторонами суду не надано.

Відповідно до наданих позивачем облікових карток відповідача, станом на 31.05.2015 року, з врахуванням оплат, підтверджено наявність у відповідача не сплаченого податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 9 858, 98 гривень та станом на 30.04.2015 року, податкового боргу з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 239 686,69 грн.

За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначеним у пункті 1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Порядок та строки сплати податкових зобов'язань з податку на прибуток визначені розділом 3 Податкового кодексу України. Згідно пункту 152.9 статті 152 Податкового кодексу України визначено, що для цілей розділу «Податок на прибуток підприємств» використовуються такі податкові періоди: календарні квартал, півріччя, три квартали, рік. Звітний податковий період починається з першого календарного дня податкового періоду і закінчується останнім календарним днем податкового періоду.

У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань. При цьому дванадцятимісячний період для сплати авансових внесків визначається починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому визначено граничний строк подачі річної податкової декларації за попередній звітний (податковий) рік, до місяця подання податкової декларації за поточний звітний (податковий) рік. (абзаци 9,10 пункту 57.1. статті 57 Податкового кодексу України).

Згідно підпункту 14.1.139 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошовим зобов'язанням платника податків є сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податковим зобов'язанням є сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156. пункту 14.1. статті 14 ПК України).

Суми авансових внесків, що підлягають сплаті у наступному за звітним році відображуються в податковій декларації з податку на прибуток підприємства, за звітний рік.

Пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України, передбачено, що не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкова вимога - письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Пунктом 59.3 статті 59 ПК України визначено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Згідно з пунктом 59.4 статті 59 ПК України, податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи викладене позивачем була винесена податкова вимога 176-25 від 12.03.2014 року на загальну суму податкового боргу за узгодженими податковими зобов'язаннями відповідача на загальну суму 336 701,00 гривень. 14 квітня 2014 року вказана вимога була отримана бухгалтером підприємства-відповідача.

Доказів відкликання чи оскарження вказаної вимоги у адміністративному порядку суду не надано, отже вказані вимоги є чинними на момент звернення позивача з позовною заявою до суду.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 36.1 та пунктом 36.2 статті 36 ПК України визначено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Приписами статті 37 ПК України встановлено, що податковий обов'язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов'язує сплату ним податку.

Підставами для припинення податкового обов'язку, крім його виконання, є: ліквідація юридичної особи; смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою; втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом; скасування податкового обов'язку у передбачений законодавством спосіб.

Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Пунктом 95.1 статті 95 ПК України, встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно п. 95.2 ст. 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Таким чином, враховуючи вручення відповідачу податкової вимоги, наявні підстави для здійснення позивачем заходів щодо стягнення коштів відповідача в рахунок погашення податкового боргу.

Щодо посилання відповідача на наявність форс-мажорних обставин суд зазначає про лист Донецької торгово-промислової палати № 374/12.12-03 від 13.03.2015 року, відповідно до якоговказаний орган зазначає про те, що заявник (відповідач) в заяві вказав про настання форс-мажорної обставини - загроза війни, збройний конфлікт, ворожі атаки, блокади, військові дії неоголошена війна, акти тероризму, диверсії,, примусове вилучення, захоплення підприємств, вибух, але не надав достатніх доказів, що підтверджують це. За даними Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України щодо контрольованості території силами АТО, станом на поточну дату м. Маріуполь знаходиться під ефективним контролем україниської влади.

Щодо застосування Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", суд зазначає наступне.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначені Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Відповідно до вказаного Закону, визначено дату початку проведення антитерористичної операції, а саме, відповідно до статті 1 Закону період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Таким чином, датою проведення антитерористичної операції є 14.04.2014року.

Згідно з абзацом другим статті 1 Закону "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

У відповідності до статті 6 Закону, під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Для забезпечення дії Закону "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Проте 05.11.2014 Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р дію Розпорядження від 30.10.2014 № 1053-р зупинено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015року у справі № 826/18327/14 залишено без змін, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тар Альянс» до Кабінету Міністрів України про визнання нечинним розпорядження та зобов'язання вчинити дії, якою визнано нечиннимрозпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 квітня 2015 року у справі № К/800/19383/15 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Кабінету Міністрів України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року у адміністративній справі за позовом ТОВ "Тар Альянс" до Кабінету Міністрів України про визнання нечинним розпорядження та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 квітня 2015року у справі № К/800/19383/15 виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2015 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року до розгляду касаційної скарги у Вищому адміністративному суді України зупинено.

Таким чином, на час розгляду справи перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, є невизначеним, що робить неможливим застосовування положень Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Також, на сьогодні не розроблено порядок застосування вказаних у статті 6 зазначеного Закону податкових пільг, а також не внесено відповідних змін до Податкового кодексу України.

Крім цього, Як було встановлено судом, перевірка проводилась з 29.08.2014р. по 09.10.2014р., а акт перевірки №730/05-16-22-01/33505015 складено 16.10.2014р.

Таким чином, відповідач проводив перевірку до набрання чинності Закону України від 02 вересня 2014 року №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Крім того, суд зазначає, що відповідач не оскаржив податкову вимогу позивача від 29.01.2013 року № 53, а тому вона є чинною на момент розгляду справи.

Суд зазначає, що фактично у даній справі податковий орган звернувся до суду за стягненням податкового боргу.

Отже, виходячи зі змісту заявлених вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного та керуючись статтями 14, 16, 20, 41, 56-59, 95, 203 Податкового кодексу України, статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Жовтневої об'єднаної державної податкової інспекції м. Маріуполя Головного управління Міндоходів в Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Віктва" про стягнення податкової заборгованості - задовольнити повністю.

Стягнути з розрахункових рахунків у банках, що обслуговують Товариство з обмеженою відповідальністю "Віктва" (, адреса місцезнаходження: пр. Адмірала Луніна, 89, Приморський район, м. Маріуполь, Донецька область, 87510) 249 266 (двісті сорок дев'ять тисяч двісті шістдесят шість) гривень 67 (шістдесят сім) копійок податкового боргу, з яких 9 590 (дев'ять тисяч п'ятсот дев'яносто) гривень 72 (сімдесят дві) копійки в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість - стягнути на розрахунковий рахунок № 0052, банк одержувача - ГУДКСУ у Донецькій області, код одержувача - 37989721, МФО 834016, отримувач - Державний бюджет Жовтневого району, код платежу 14010100, призначення платежу - погашення податкового боргу по ПДВ, а також 239 675 (двісті тридцять дев'ять тисяч шістсот сімдесят п'ять) гривень 95 (дев'яносто п'ять) копійок податкового боргу з податку на прибуток підприємств - стягнути на розрахунковий рахунок № 0052, банк одержувача - ГУДКСУ у Донецькій області, код одержувача - 37989721, МФО 834016, отримувач - Державний бюджет Жовтневого району, код платежу 11021000.

Постанова прийнята, складена і підписана в нарадчій кімнаті 8 червня 2015 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України (проголошення вступної та резолютивної частин постанови), а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бабіч С.І.