Справа № 814/1646/15
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

27 травня 2015 року Справа № 814/1646/15

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Марича Є.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1, пров. Львівський, 16,Первомайськ,Миколаївська область,55200
доВідділу державної виконавчої служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, пр. Комуністичний, 16,Первомайськ,Миколаївська область,55200
прозобов'язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі- позивач, ОСОБА_1І.) звернулась до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області (далі-відповідач, ВДВС Первомайського МРУЮ у Миколаївській області, виконавча служба) з вимогою зобовязати ВДВС Первомайського МРУЮ у Миколаївській області закінчити виконавче провадження №38866682, відкрите постановою головного державного виконавця Бойченко Є.О., від 15.07.2013 року /, з виконання виконавчого листа №2а-4102/12/1470 від 14.06.2013 року виданого Миколаївським окружним адміністративним судом, боржником в якому є ФОП ОСОБА_1, у звязку із припиненням підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідачем протиправно відмовлено ОСОБА_1 у закритті виконавчого провадження, адже на думку позивача припинення юридичної особи та ФОП є тотожними поняттями, а тому припинення її як фізичної особи-підприємця є підставою для закриття виконавчого провадження передбаченою законом України «Про виконавче провадження».

Станом на час розгляду справи відповідачем письмових заперечень до суду не надано.

Позивачем надано клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду попереджений належним чином (арк. с. 19).

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні. Суд вважає, що в адміністративній справі достатньо матеріалів для її розгляду в письмовому провадженні.

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.12.2012 року, по справі № 2а-4102/12/1470, за адміністративним позовом Первомайської обєднаної державної податкової інспекції Миколаївської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, про стягнення заборгованості в сумі 19 897,05 грн., було стягнуто з позивача, на користь Державного бюджету Первомайського району Миколаївської області, заборгованість в сумі 13 265,00 грн. та видано виконавчий лист №2а-4102/12/1470 від 14.06.2013 року.

05 липня 2013 р. в.о. начальника Первомайської ОДПІ ОСОБА_2 було подано заяву до відділу державної виконавчої служби Первомайського міжрайонного управління юстиції, стосовно відкриття виконавчого провадження по даній справі та проведення всіх передбачених чинних законодавством дій щодо стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь Первомайської ОДПІ заборгованості в сумі 13 265,00 грн.

Головним державним виконавцем, відділу ДВС Первомайського МРУЮ в Миколаївській області, ОСОБА_3 15.07.2013 р. дана заява стягувача була розглянута та було постановлено відкрити виконавче провадження ВП №38866682, на виконання виконавчого листа № 2а-4102/12/1470 від 14.06.2013р., виданого Миколаївським окружним адміністративним судом про стягнення на користь Первомайської ОДПІ (арк. с. 8).

10 квітня 2015 року ОСОБА_1 до ВДВС Первомайського МРУЮ було подано заяву про закриття виконавчого провадження у звязку із внесенням державним реєстратором ОСОБА_4 запису №5000491 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (арк. с. 9-10).

Відповідачем 06.05.2015 року на вищезазначену заяву позивача надано відповідь №7429/1, згідно якої ВДВС Первомайського МРУЮ зазначено про відсутність підстави для закриття виконавчого провадження.

У своїй позовній заяві позивач посилається на приписи ст. 55, 59 Господарського кодексу України та ч. 3 ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження» (далі-Закон) ототожнюючи поняття припинення юридичної особи та припинення фізичної особи-підприємця.

Суд не може погодитись із обґрунтуваннями позивача з огляду на таке.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осбі та фізичних осіб-підприємців державним реєстратором ОСОБА_4 було здійснено запис №5000491 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

Але, до внесення державним реєстратором запису про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 була платником податку та мала заборгованість перед бюджетом.

Відповідно до п.п.65.10.8 п.65.10. ст.65 Податкового кодексу України (далі-ПК України), Державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов'язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов'язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Згідно абз. 2 п. 97.3. ст. 97 ПК України, у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності), погашення грошових зобовязань та/або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 Господарського кодексу України, громадянин-підприємець відповідає за своїми зобовязаннями усім своїм майном, на яке відповідно до закону може бути звернено стягнення.

Статті 47-50 Закону, мають вичерпний перелік підстав для завершення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 49 Закону, Виконавче провадження підлягає закінченню у разі 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" ( 3319-17 ) заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Посилання позивача на ч. 3 ст. 49 Закону, є помилковим оскільки ФОП, згідно діючого законодавства України, відповідає всім своїм майном, а тому після припинення ФОП заборгованість, що виникла під час здійснення підприємницької діяльності підлягає стягненню. Відтак, суд дійшов висновку, що дії державного виконавця щодо відмови закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №2а-41020/12/1470 від 14.06.2013 року про стягнення податкового боргу в сумі 13265,00 грн. є правомірними, оскільки підстави для завершення виконавчого провадження відсутні.

Відповідно до ст. 2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень судам належить перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, із якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Є. В. Марич