Справа № 815/1763/15
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/1763/15

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1,
судді ОСОБА_2,
судді ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю «Татарбунарська вовняна компанія» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2015 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_5 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_6, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Татарбунарська вовняна компанія» при визнання незаконними дій та скасування запису, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року ОСОБА_5 (надалі позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_6 (надалі відповідач), в якому просила визнати незаконними дії щодо внесення запису про право власності №4892689 та скасувати запис про право власності №4892689 за ТОВ «Татарбунарська вовняна компанія» (надалі третя особа, Товариство).

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що вчинення відповідачем вказаного запису є неправомірним, оскільки такий запис було внесеною на підставі рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №7340071 від 29.10.2013 року, яке було визнано неправомірним в судовому порядку.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14.05.2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Товариство подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати спірну постанову суду та прийняти нову, якої відмовити в задоволені позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 11.09.2013 року ТОВ «Татарбунарська вовняна компанія» подало Державному реєстратору Реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області заяву про державну реєстрацію права власності на 848/1000 майнового комплексу - сукняної фабрика за адресою: вул. Тура Василя, 13, м. Татарбунари, Одеська область.

Згідно картки прийому заяви №5801855, заява зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 11.09.2013 року за реєстраційним №2904205.

29.10.2013 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_7 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №7340071 від 29.10.2013 року, відповідно до якого проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, спільна часткова на комплекс сукняна фабрика, що розташований: вул. Тура Василя, 13, м. Татарбунари, Одеська область, за Товариством та відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об'єкт нерухомого майна.

На підставі цього рішення до Державного реєстру внесено запис за №3231274 про реєстрацію права власності на 848/1000 вказаного комплексу за Товариством.

Не погоджуючись з рішенням державного реєстратора № 7340071 від 29.10.2013 року та з записом в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію розділу №50 та записом про право власності в цьому розділі №3231274, позивач звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України, Державного реєстратора Реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області, за участю третьої особи Товариства, про визнання недійсним та скасування рішення №7340071 від 29.10.2013 року; скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію розділу №50 та запису про право власності в цьому розділі №3231274.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26.02.2014 року по адміністративній справі №815/944/14, яка набрала законної сили 25.03.2014 року, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №7340071 від 29.10.2013 року.

Не зважаючи на скасування рішення №7340071 від 29.10.2013 року, відповідачем повторно внесено запис про державну реєстрацію права власності на 848/1000 частки комплексу за Товариством, але вже за іншим номером: 4892689.

При цьому, в якості підстави для внесення повторного запису відповідач зазначає те ж саме рішення державного реєстратора №7340071 від 29.10.2013 року, яке визнано вищевказаним рішенням суду незаконним та скасовано.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внесення до Державного реєстру прав запису за №4892689 здійснено неправомірно, оскільки такий запис здійснено на підставі рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності №7340071 від 29.10.2013 року, яке визнано неправомірним та скасовано в судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з такою позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Згідно ст.8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» орган державної реєстрації проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації, забезпечує ведення Державного реєстру прав.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно.

Частиною 1 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Невід'ємною складовою частиною Державного реєстру прав є база даних про реєстрацію заяв і запитів та реєстраційні справи.

Відповідно п.16 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно затверджено Постановою КМУ №1142 від 26.10.2011 року на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор відкриває розділ Державного реєстру прав та вносить записи до Державного реєстру прав.

Згідно ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Враховуючи наведені віще обставини, колегія суддів приходить до висновку, що дії відповідача по внесенню запису про право власності за №4892689 є протиправними, оскільки для цього не було правих підстав, тобто відповідного рішення про проведення державної реєстрації права власності за Товариством на вищевказану частину комплексу, а те рішення, яке вказано відповідачем в якості такої підстави, тобто рішення №7340071 від 29.10.2013 року, було визнано неправомірним та скасовано в судовому порядку 26.02.2014 року.

З цих підстав запис за №4892689 про реєстрацію за Товариством права власності на 848/1000 вказаного комплексу підлягає скасуванню.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, прийняв законне та обґрунтоване рішення про часткове задоволення позовних вимог, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю «Татарбунарська вовняна компанія» залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 03 липня 2015 року.

Головуючий суддя:ОСОБА_1
Суддя: Суддя: ОСОБА_2 ОСОБА_3