Справа № 812/272/15
Суддя: Т.І. Ковальова
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 липня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/272/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ковальової Т.І.,

при секретарі судового засідання: Дюкаревій М.І.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Луганського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення незаконно отриманого матеріального забезпечення на випадок безробіття у розмірі 6044,27 грн., -

ВСТАНОВИВ:

08 травня 2015 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Луганського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення незаконно отриманого матеріального забезпечення на випадок безробіття у розмірі 6044,27 грн.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що ОСОБА_2 29.04.2013 звернувся до Луганського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні. В цей же день йому було призначено статус безробітного, згідно ст. 43 Закон України «Про зайнятість населення» та розпочато виплату допомоги по безробіттю, згідно п. 1, 2, 3 ст.22 та п.І ст.23 Закону України «Про загальнообов 'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Згідно з даними обміну з ДПА, надійшла інформація про отримання ОСОБА_2 доходу на підставі укладеної 28.08.2013 р. трудової угоди з ТОВ «Дінамік».

Отримана інформація підтверджує факт порушення вимог законодавств про зайнятість населення.

26.02.2014 відбулося засідання комісії. ОСОБА_2 був ознайомлений з актом №15-2013-3 від 21.02.2014 про розслідування страхового випадку та рішенням комісії (протокол №9 від 26.02.2014). Від отримання інших документів відповідач відмовився. До того ж, відповідачу було роз'яснено про необхідність повернення незаконно отриманих коштів у разі недостовірності поданих їм даних службі зайнятості під час отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття.

Оскільки виплати матеріального забезпечення безробітних регулюються нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», то відповідальність застрахованої особи передбачена п.З ст.36 цього Закону. В цій статті зазначено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення надання соціальних послуг.

У зв'язку із наданням ОСОБА_2 неправдивих відомостей службі зайнятості під час отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття, згідно даних обміну, незаконно отримана сума за період з 28.08.20 по 11.12.2013 складає 6044,27 грн.

26.02.2014 відповідачу було направлено повідомлення про повернення коштів та копія наказу №16-6 від 26.02.2014. Кошти у добровільному порядку не повернуті.

На підставі вищенаведеного позивач просить суд стягнути з відповідача незаконно отримане матеріальне забезпечення на випадок безробіття у розмірі 6044,27 грн.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеному у позові, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У суду відсутня можливість надіслати ухвалу суду від 15 червня 2015 року про відкриття провадження у справі та повістку про виклик до суду на 07.07.2015 засобами поштового звязку на адресу відповідача, який мешкає за адресою: 91054, Луганська область, м.Луганськ, вул. 2 Трамвайна, 58, про що складено акт.

Згідно із листом Луганської дирекції Українське державне підприємство поштового зв'язку Укрпошта від 24.02.2015, на виконання

- Указу Президента України від 14 листопада 2014 року №875/2014 Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях

- розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження ,

УДППЗ Укрпошта з 27.11.2014 припинило приймання поштових відправлень на/з територію (ї) Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Луганський окружний адміністративний суд на своєму офіційному веб-сайті розміщує список осіб, яким неможливо направити судові рішення, повідомлення про виклик в судове засідання. Списки оновлюються щотижня. Також, повідомляється, що повний текст судових рішень можна знайти в Єдиному державному реєстрі судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua/), а списки справ, призначених до розгляду, на офіційному веб-сайті Луганського окружного адміністративного суду у відповідному розділі.

З урахуванням вищенаведеного суд вважає, що відповідач, який не прибув у судове засідання повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не надав.

Відповідно до частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин, відповідно до приписів статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд здійснює розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 25.04.2013 звільнений з Кредитної спілки «Інвест - капітал» за згодою сторін, згідно п.І ст.З6 КЗпП України (а.с.5).

29 квітня 2013 року відповідач звернувся до Луганського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, того ж дня був ознайомлений з правами та обов'язками безробітного, що засвідчив власним підписом (а.с.6,7).

29 квітня 2013 року відповідачу призначено статус безробітного, згідно ст. 43 Закон України «Про зайнятість населення» та розпочато виплату допомоги по безробіттю, згідно п. 1, 2, 3 ст.22 та п.І ст.23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

07 травня 2013 року відповідач звернувся з заявою до Луганського міського центру зайнятості про перерахунок допомоги по безробіттю на картковий рахунок (а.с.8).

З листа директора ТОВ «Дінамик» №2 від 04.02.2014 вбачається, що ОСОБА_2 працював згідно трудової угоди від 28.08.2013 (акт приймання передачі робіт за договором від 31.08.2013) (а.с.11-13), тобто, в період перебування відповідача у статусі безробітного - з 28.08.2013 по 11.12.2013 (а.с.37).

З викладеного вбачається, що відповідач з 28.08.2013 належав до категорії зайнятого населення. Однак, відповідач у цей період мав статус безробітного та не повідомив Луганський міський центр зайнятості про своє працевлаштування, у зв'язку з чим з 28.08.2013 по 11.12.2013 отримував допомогу по безробіттю у розмірі 6044,27 грн. на підставі подання відповідачем недостовірних даних (а.с.).

10 лютого 2014 року відповідачу було надіслано лист № 1/09-793, відповідно до якого його було запрошено 26.06.2014 до Луганського міського центру зайнятості для зясування всіх обставин з приводу інформації наданої Міністерством доходів і зборів України щодо отримання відповідачем доходу виплат відповідно до умов цивільно правового договору у ТОВ «Динамік» та одночасне перебування на обліку, як безробітного. Відповідач вказане повідомлення отримав 11.02.2014 (а.с.14, 14 на звороті,36).

21 лютого 2014 року відповідно до ст.ст. 20, 34, 35 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», п.18 ч.2 ст.22 Закону України «Про зайнятість населення», Порядку розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової служби України 13.02.2009 № 60/62, з метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття, позивачем, на підставі інформації наданої Міністерством доходів і зборів України за 3 квартал 2013 року, проведено перевірку.

За результатами вказаної перевірки позивачем складено акт № 15-2013-3 від 21.02.2014, з яким відповідач ознайомлений 26.02.2014 та не погодився (а.с.10).

На виконання Порядку розслідування страхових випадків Луганським міським центром зайнятості видано наказ № 16-8 від 26.02.2014 про повернення коштів ОСОБА_2 (реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1) (а.с.15,16).

26 лютого 2014 року відповідачу надіслано повідомлення про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю за період з 28.08.2013 по 11.12.2013 у сумі 6044,27 грн. протягом 15 робочих днів з дати отримання цього повідомлення, повідомлення отримано відповідачем 27.02.2014 (а.с.17, 17 на звороті).

Кошти виплачені відповідачу за період з 28.08.2013 по 11.12.2013 у сумі 6044,27 грн. ним у добровільному порядку не повернуті (а.с.9).

Для реалізації державної політики зайнятості населення, професійної орієнтації, підготовки і перепідготовки, працевлаштування та соціальної підтримки тимчасово не працюючих громадян у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, створюється державна служба зайнятості.

Відповідно до ст. 8 Закону України від 02.03.2000 № 1533-III "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (далі - Закон № 1533) Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління на випадок безробіття, провадження збору на акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду. Функції виконавчої дирекції Фонду покладаються на органи державної служби зайнятості.

Згідно зі ст.2 Закону України від 01.03.1991 № 803-XII "Про зайнятість населення" (далі - Закон № 803) безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. У разі неможливості надати підходящу роботу безробітному може бути запропоновано пройти професійну перепідготовку або підвищити свою кваліфікацію.

Відповідно до ст.25 Закону № 803, держава створює умови незайнятим громадянам у поновленні їх трудової діяльності та забезпечує їм такі види компенсацій:

а) надання особливих гарантій працівникам, вивільнюваним з підприємств, установ, організацій;

б) виплата матеріальної допомоги в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації;

в) виплата в установленому порядку допомоги по безробіттю.

Згідно з ч.2 ст.36 Закону № 1533 застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Положенням п.п.5 п.5.5 "Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності", затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №307 від 20.11.2000 року передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою діяльністю або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб'єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт за цивільно-правовими угодами).

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 1 Закону України "Про зайнятість населення" до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах, в тому числі працюючі по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності, у міжнародних та іноземних організаціях в Україні і за кордоном у фізичних осіб.

Безробітними, в свою чергу, визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Відповідно до частини 3 статті 36 Закону України від 2 березня 2000 року N 1533-ІІІ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Статтею 39 Закону № 1533 визначено, що спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку.

Суд зазначає, що особи які мають статус суб'єкта підприємницької діяльності, незалежно від того, чи отримують вони дохід чи ні, не можуть належати до осіб, що мають статус безробітного, адже підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, враховуючи, що під час розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 в період перебування у статусі безробітного працевлаштувався та не повідомив Луганський міський центр зайнятості, а також враховуючи, що наказ Луганського міського центру зайнятості № 16-8 від 26.02.2014 відповідачем не оскаржувався та на даний час не скасований, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідності їх задоволення у повному обсязі.

Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а ст.94 КАС України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 17, 87, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Луганського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення незаконно отриманого матеріального забезпечення на випадок безробіття у розмірі 6044,27 грн., - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: вул. 2 Трамвайна, 58, м. Луганськ, 91000) на користь Луганського міського центру зайнятості (, адреса: вул.Леніна, 132, смт.Біловодськ, Луганська область, 92800) незаконно отримане матеріальне забезпечення на випадок безробіття у розмірі 6044,27 грн. (шість тисяч сорок чотири гривні 27 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 09 липня 2015 року.

Суддя ОСОБА_3