Справа № 821/541/15-а
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/541/15-а

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

Судді доповідача - Потапчука В.О.

суддів - Жука С.І.

- ОСОБА_1

при секретарі - Полянській А.М.

представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держземагенства у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 26 березня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держземагенства у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить: визнати протиправними дії Головного управління Держземагентства у Херсонській області (далі - відповідач, Управління) щодо відмови відповідача у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Птахівської сільської ради Скадовського району Херсонської області та зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вище зазначеної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, а також стягнути витрати на правову допомогу.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 26 березня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права у звязку з чим апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 04.12.2014 р. ОСОБА_2 звернулася до Головного управління Держземагенства у Херсонській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0 га в адміністративних межах Птахівської сільської ради Скадовського району для ведення особистого селянського господарства.

06.01.2015р. Головне управління Держземагенства у Херсонській області, посилаючись на статті 134 та 136 Земельного кодексу України та на рішення колегії Держземагенства України, які введені в дію наказом Держземагенства від 15.10.2014 р. № 328 щодо виконання доручення Віце-прем'єр-міністра України від 08.10.2014 р. № 37732/0/1-14, відмовило ОСОБА_2 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою та запропонувало прийняти участь у земельних торгах щодо продажу права оренди на земельну ділянку.

Тобто, вказаним листом відповідач повідомив позивача про наявність обставин, які перешкоджають позитивному вирішенню питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

При вирішенні питання суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів вважає правильним такий висновок суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статті 33 Земельного кодексу України, громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Використання земель особистого селянського господарства здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про особисте селянське господарство", особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму. Члени особистого селянського господарства здійснюють діяльність на свій розсуд і ризик у межах встановленого правового господарського порядку, дотримуючись вимог цього Закону, законів України, інших нормативно-правових актів. Діяльність, пов'язана з веденням особистого селянського господарства, не відноситься до підприємницької діяльності.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у відповідності до статті 122 Земельного кодексу України, може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Колегія суддів зазначає, що відмова у погодженні проекту землеустрою у формі листа № 19-21-0.102-13/15-15СГ не містить будь-яких посилань на невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Колегія суддів вважає, що не заслуговують уваги посилання відповідача на норми частини 3 статті 136 Земельного кодексу України, згідно якої земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів та на наказ Держземагенства України від 15.10.2014 №328 "Про введення в дію рішень колегії Держземагенства України від 14.10.2014 року", згідно положень якого, зобов'язано територіальні органи Держземагенства сформувати та затвердити переліки земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги, адже, як правильно встановлено судом, земельні ділянки на які претендували позивачі, не включено до переліку земельних ділянок право на які має набуватись на конкурентних засадах, оскільки не отримано погодження від органу місцевого самоврядування.

Так, відповідно до положень, визначених статтями 118 та 122 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач не розглянув належним чином заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства та не прийняв рішення відповідно до законодавства, чим порушив право позивача на отримання дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Враховуючи те, що чинним законодавством України врегульовано, що за результатами розгляду клопотань позивачів повинно було прийнято одне з двох рішень: надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні, відмови у погодженні проекту землеустрою у формі листа № 19-21-0.102-13/15-15СГ суперечать вимогам статті 122 Земельного кодексу України, необґрунтовано, винесено без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, чим порушено права позивачів, як наслідок, не можуть вважатись законними та правомірно визнані протиправними.

Згідно ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної додаткової постанови суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 200,206 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Держземагенства у Херсонській області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 26 березня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держземагенства у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 08 липня 2015 року.

Суддя-доповідач: ОСОБА_4

Судді: Жук С.І.

ОСОБА_1