Справа № 826/9869/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 липня 2015 року № 826/9869/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Добрянської Я.І., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач)

до комунального підприємства «Київський метрополітен» (далі - відповідач)

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить:

- визнати протиправними дії комунального підприємства «Київський метрополітен», щодо відмови надати ОСОБА_1 публічну інформацію на підставі законів України «Про доступ до публічної інформації» та «Про інформацію», а саме:

1) копію договору від 29.12.2008 № 158-ДБМ, укладеного між комунальним підприємством «Київський метрополітен» та ВАТ «ДОК-3», щодо врегулювання земельно-майнових питань та виплати компенсацій ВАТ «ДОК-3», пов'язаних з будівництвом Подільського мостового переходу через р.Дніпро та Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену в м.Києві;

2) копії всіх додатків до договору від 29.12.2008 № 158-ДБМ щодо врегулювання земельно-майнових питань та виплати компенсацій ВАТ «ДОК-3», пов'язаних з будівництвом Подільського мостового переходу через р.Дніпро та Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену в м.Києві;

- зобов'язати комунальне підприємство «Київський метрополітен» надати ОСОБА_1 протягом 5 робочих днів з дня набрання чинності рішенням суду відкриту публічну інформацію шляхом надання запитуваних нею копій вищевказаних документів.

Позовні вимоги вмотивовані порушенням відповідачем гарантованого позивачу Конституцією України та законами України «Про доступ до публічної інформації», «Про інформацію» права на отримання інформації, яка є відкритою та публічною.

У судовому засіданні 18.06.2015 представник позивача позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, просив його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні та в письмовому запереченні щодо позову заперечив через його необґрунтованість, стверджуючи про неможливість надати запитувані нею документи, оскільки вони містять персональні дані осіб, що їх підписали, які відповідно до Закону України «Про захист персональних даних» підлягають захисту та не можуть бути розголошені без згоди цих осіб, а згода цих осіб відсутня. Крім того, за висновком відповідача, запит позивача про надання публічної інформації фактично є її зверненням про надання інформації згідно із Законом України «Про звернення громадян», що у відповідності до висновків постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 30.09.2013 № 11 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» зумовлює необхідність відмовити у задоволенні її позову.

Також відповідач зауважив, що документами, доданими до позовної заяви, підтверджується наявність у позивача копії договору від 29.12.2008 № 158-ДБМ з додатками до нього, які вона просить надати у своєму інформаційному запиті.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши докази, що містяться у справі, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, що зумовлює необхідність їх задовольнити з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, яка є журналістом «Громадського радіо», 14.04.2015 звернулась до комунального підприємства «Київський метрополітен» із запитом про надання публічної інформації шляхом надання їй копій договору від 29.12.2008 № 158-ДБМ, укладеного між комунальним підприємством «Київський метрополітен» та «ДОК-3», щодо врегулювання земельно-майнових питань та виплати компенсації ВАТ «ДОК-3», пов'язаних з будівництвом Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену в м.Києві, з додатками до нього.

Листом від 24.04.2015 № 11 комунальне підприємство «Київський метрополітен» повідомило позивача про неможливість надати їй копії запитуваних документів у зв'язку із зазначенням у них персональних даних осіб, що його підписали, та які відповідно до Закону України «Про захист персональних даних» підлягають захисту і не можуть бути розголошені без згоди цих осіб. Відповідна згода на це згаданих осіб відсутня.

Оцінюючи правомірність дій відповідача щодо відмови надати позивачу запитувану інформацію, судом враховано наступне.

Частиною 3 статті 34 Конституції України кожному гарантоване право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Зазначеній нормі Конституції України кореспондує частина 1 статті 5 Закону України «Про інформацію».

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон).

Відповідно до статті 1 Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Одним із способів доступу до інформації, передбачених статтею 5 Закону, є надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону право на доступ до публічної інформації, поміж іншого, гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

За змістом статті 19 Закону запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна, таємна та службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні (частина 2 статті 6 Закону).

Частиною 5 статті 6 Закону визначено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений (частина 7 статті 6 Закону).

Пунктом 2 частини 1 статті 13 Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, поміж іншого юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

Частиною 3 цієї ж статті Закону визначено, що на розпорядників інформації, визначених, зокрема, у пункті 2 частини 1 цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців підтверджується, що засновником комунального підприємства «Київський метрополітен» є Київська міська державна адміністрація. Відтак, назване підприємство є об'єктом комунальної власності міста Києва, діяльність якого здійснюється в тому числі за рахунок бюджетних коштів, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про наявність у нього статусу розпорядника інформації щодо використання бюджетних коштів, що, в свою, чергу зумовлює виникнення у нього обов'язку надавати цю інформацію у разі отримання відповідного запиту про її надання.

Водночас суд приходить до висновку, що запитувана позивачем інформація стосується діяльності відповідача щодо розпорядження бюджетними коштами стосовно будівництва метрополітену в м.Києві, що підтверджується листом департаменту транспортної інфраструктури виконавчого орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19.03.2015 № 053-2216, адресованого ОСОБА_1, відповідно до якого на будівництво Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену в м.Києві, а саме дільниці від станції «Глибочицька» до станції «Райдужна» з відгалуженням в бік житлового масиву Вигурівщина-Троєщина (варіант мілкого закладення на Подолі») станом на 01.03.2015 надійшло фінансування з міського бюджету в розмірі 48 096,519 тис.грн., капітальні вкладення виконані на загальну суму 48 096,519 тис.грн.

Наведене дає підстави суду стверджувати, що згідно з приписами частини 5 статті 6 Закону відповідачем не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, зокрема, внаслідок укладення договору від 29.12.2008 № 158-ДБМ щодо врегулювання земельно-майнових питань та виплати компенсацій ВАТ «ДОК-3», пов'язаних з будівництвом Подільського мостового переходу через р.Дніпро та Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену в м.Києві, а також до копій цього договору з додатками до нього, умов отримання цих коштів чи майна, прізвищ, імен, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.

Зазначену інформацію відповідно до Закону не віднесено до конфіденційної, таємної чи службової інформації. У ході судового розгляду справи судом також не встановлено наявності обмежень стосовно надання цієї інформації, визначених частиною 2 та останнім реченням частини 5 статті 6 Закону.

Таким чином, запитувана позивачем інформація та документи, що містять цю інформацію, підлягають наданню їй відповідачем у порядку та строки, визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Так, зокрема, за змістом статті 20 Закону розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до статті 21 Закону інформація на запит надається безкоштовно.

У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк.

При цьому не заслуговують на увагу суду доводи відповідача про те, що:

- у разі надання ОСОБА_1 копій вищевказаних документів будуть порушені приписи Закону України «Про захист персональних даних» в частині оприлюднення даних про осіб, які підписали згаданий договір та додатки до нього, оскільки відповідно до частини 5 статті 6 Закону інформація про умови отримання бюджетних коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно не підлягає обмеженню в доступі. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, то згідно з частиною 7 статті 6 Закону для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

- запит позивача про доступ до публічної інформації від 14.04.2015 є зверненням про надання інформації в розумінні Закону України «Про звернення громадян», оскільки запит позивача про доступ до публічної інформації не підпадає під визначення звернень громадян, під якими стаття 3 Закону України «Про звернення громадян» розуміє викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги

- у позивача наявні копії договору від 29.12.2008 № 158-ДБМ з додатками до нього, оскільки ця обставина не звільняє відповідача від обов'язку надати позивачу зазначені копії документів.

Беручи до уваги наведене та керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії комунального підприємства «Київський метрополітен» щодо відмови надати ОСОБА_1 публічну інформацію, запитувану нею в запиті від 14.04.2015.

Зобов'язати комунальне підприємство «Київський метрополітен» у порядку та строки, визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації», розглянути запит ОСОБА_1 від 14.04.2015 та надати запитувані нею:

1) копію договору від 29.12.2008 № 158-ДБМ, укладеного між комунальним підприємством «Київський метрополітен» та ВАТ «ДОК-3», щодо врегулювання земельно-майнових питань та виплати компенсацій ВАТ «ДОК-3», пов'язаних з будівництвом Подільського мостового переходу через р.Дніпро та Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену в м.Києві;

2) копії всіх додатків до договору від 29.12.2008 № 158-ДБМ щодо врегулювання земельно-майнових питань та виплати компенсацій ВАТ «ДОК-3», пов'язаних з будівництвом Подільського мостового переходу через р.Дніпро та Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену в м.Києві;

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 73,08 (сімдесят три гривні 08 коп.)

Постанова набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Я.І.Добрянська