Справа № 815/934/15
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/934/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

секретар судового засідання Борцова С.І.

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю);

від відповідача: ОСОБА_2 (за довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «НП «ХІМІЧ» до Південної митниці Міндоходів, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 07.08.2014 року №500040001/2014/410029/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500040001/2014/00155 від 08.08.2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «НП «ХІМІЧ» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Південної митниці Міндоходів (далі Південна митниця) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 07.08.2014 року №500040001/2014/410029/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500040001/2014/00155 від 08.08.2014 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у серпні 2014 року на митний кордон України від «SARAY TEKSTIL KUMAS SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI (Республіка Туреччина) для Приватного підприємства «НП «ХІМІЧ» за договором №SACHZ18 від 20.05.2014 року надійшов вантаж, зокрема: 72) тканина текстильна синтетична дубльована пластичним матеріалом (поліуретаном), представляє собою гнучкий матеріал, що складається з тканини 20% полотняного переплетення з одного боку, та полімерного покриття 80% на основі поліуретану з другого боку, використовується для виготовлення заготовок верху взуття, устілок і підкладки, в рулонах завширшки 1,5 м 2300 м2, спаковані у індивідуальний п/е пакет, торговельної марки «MARKO TEKSTIL»; 73) тканина з синтетичних комплексних ниток з вмістом синтетичних ниток більш 85% (90% синтетичних волокон, 10% віскози), різних кольорів, полотняного переплетення, без покриття, не просочена, щільність 150г/м2 у рулонах на картонних бабінах, завширшки 1,8 м 25600 м2, спаковані у індивідуальний п/е пакет, торговельної марки «STELLA; 74) тканина з синтетичних комплексних ниток з вмістом синтетичних ниток більш 85% (90% синтетичних волокон, 10% віскози), пофарбована, полотняного переплетення, без покриття, не просочена, щільність 125г/м2, у рулонах на картонних бабінах, завширшки 1,6 м 27480 м2, спаковані у індивідуальний п/е пакет, торговельної марки «SCARLETT»; 75) полотно трикотажне, поперечновязане, поварбоване, без ворсу, з синтетичних комплексних поліефірних ниток 92%, з доданням еластомірних ниток 8%, не просочене, не дубльоване, не має покриття, щільність 150г/м2, у рулонах на картонних бабінах, завширшки 1,8м 7473 м2, спаковані у індивідуальний п/е пакет, торговельної марки «FORTEZ»; 76) сітчасті полотна: тканина тюлева, з синтетичних комплексних ниток (100% синтетичних волокон) пофарбована з візерунком у рулонах на картонних бабінах 316 кг, спакована у індивідуальний п/е пакет, торговельна марки «ARSDEKO»; 77) тюль полотняного переплетення без візерунка, одноколірна, не вузликова, (100% синтетичних волокон) у рулонах на картонних бабінах 1094 кг, спакована у індивідуальний п/е пакет, торговельної марки «GARRLLINE».

З метою митного оформлення вантажу в режимі імпорт позивач надав Південній митниці вантажну митну декларацію №500040001/2014/013209 від 06.08.2014 року, в якій правомірно визначив митну вартість товару за методом оцінки за ціною контракту (метод 1), згідно ст. 57 Митного кодексу України. На підтвердження відомостей про митну вартість товарів, визначеної за ціною контракту, позивачем були надані до Південної митниці, зокрема: зовнішньоекономічний контракт №SACHZ18 від 20.05.2014 року, рахунок фактура (інвойс) №344392 від 24.07.2014 року, рахунок фактура (інвойс) №344392/1 від 05.08.2014 року, пакувальний лист №344392 від 24.07.2014 року, картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 100/2013/0002273 від 08.07.2014 року, інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного та радіологічного контролю товару, акт про проведення фізичного огляду товарів № 411 від 06.08.2014 року, лист відправника № б/н від 05.08.2014 року, міжнародна автомобільна накладна (CMR) №0667729 від 24.07.2014 року, довідки «СТАНКОСЕРТ» від 05.08.2014 року №14.577-1, №14.578-1, договори «СТАНКОСЕРТ» від 05.08.2014 року №577-14Т, №578-14Т, рішення «СТАНКОСЕРТ» від 05.08.2014 року №1333-Р, №1334-Р, лист «СТАНКОСЕРТ» « 1332-Р, лист відправника №б/н від 05.08.2014 року та інші, однак, у звязку з наявністю розбіжностей у поданих документах та неможливістю надання відповідачу додатково запитуваних документів, Південною митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №500040001/2014/410029/2 від 07.08.2014 року, яким позивачу безпідставно збільшено митну вартість товару з 3,80 доларів США за один кілограм товару до 6,20 доларів США за один кілограм товару щодо товару №72 та з 3,80 доларів США за один кілограм товару до 5,0 доларів США за один кілограм товару щодо товарів №№73-77, застосувавши резервний метод визначення митної вартості, чим порушено приписи Митного кодексу України, а також складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 08.08.2014 року №500040001/2014/00155. Позивач вважає дане рішення та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення протиправними та такими, що прийняті всупереч нормам діючого законодавства, оскільки декларантом подано всі необхідні документи для визначення митної вартості саме за 1 методом, у звязку з чим ПП «НП «ХІМІЧ» просить скасувати рішення та картку відмови.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд задовольнити його у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та поясненнях, наданих у судовому засіданні.

Представник відповідача - Південної митниці надав до суду заперечення та доповнення до них (а.с. 43-47), у судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував у повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог та пояснив, що до компетенції митного органу відноситься проведення контролю за правильністю визначення митної вартості товару, у тому числі за правильністю обрання та застосування методу такого визначення, повнотою поданих документів. У разі неможливості підтвердження декларантом заявленої митної вартості, або коли у митному органу виникають обґрунтовані сумніви щодо достовірності поданих ним відомостей, митному органу надано право коригування митної вартості товару. Митний орган має право приймати рішення про правильність заявленої декларантом митної вартості товару, отже оскільки митний орган під час митного оформлення та при визначені митної вартості товару діяв в межах своїх повноважень та у відповідності до чинного законодавства та в процесі консультацій з декларантом посадовою особою митниці були поставлені вимоги про подання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, які мали розбіжності, у звязку зі спрацюванням профілю ризику автоматизованої системи аналізу та управління ризиками щодо можливого заниження митної вартості, а також наявністю інформації, яка використовується митним органом для визначення митної вартості у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України, отримана за результатами здійснення митного контролю за МД від 01.07.2014 року №504070000/2014/3078 щодо товару №72, від 21.06.2014 року №500040001/2014/10503 щодо товару №73, від 20.07.2014 року №500040001/2014/12286 щодо товару №74, від 14.06.2014 року №500040001/2014/10006 щодо товару №75, від 21.06.2014 року №500040001/2014/10503 щодо товару №76 та від 22.06.2014 року №500040001/2014/10505 щодо товару №77 відповідачем правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості заявленого товару за найнижчим наявним у базі даних цінової інформації рівнем митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, на підставі якого видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, тому вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Представник Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином та завчасно, причини неявки до суду не повідомив, тому справу розглянуто за його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, встановив наступні факти та обставини.

20.05.2014 року між Приватним підприємством «НП «ХІМІЧ» та «SARAY TEKSTIL KUMAS SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI (Республіка Туреччина) укладено зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу товару №SACHZ18 від 20.05.2014 року, відповідно до умов якого остання зобов'язалася продати товар, а позивач прийняти та оплатити товар, відомості про відправника, найменування, асортименту та кількості товару на кожну поставку вказуються в Інвойсах, які є невідємною частиною договору (а.с.12-16).

У серпні 2014 року на виконання вищезазначеного контракту на адресу позивача надійшов від продавця «SARAY TEKSTIL KUMAS SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI (Республіка Туреччина) вантаж, зокрема: 72) тканина текстильна синтетична дубльована пластичним матеріалом (поліуретаном), представляє собою гнучкий матеріал, що складається з тканини 20% полотняного переплетення з одного боку, та полімерного покриття 80% на основі поліуретану з другого боку, використовується для виготовлення заготовок верху взуття, устілок і підкладки, в рулонах завширшки 1,5 м 2300 м2, спаковані у індивідуальний п/е пакет, торговельної марки «MARKO TEKSTIL»; 73) тканина з синтетичних комплексних ниток з вмістом синтетичних ниток більш 85% (90% синтетичних волокон, 10% віскози), різних кольорів, полотняного переплетення, без покриття, не просочена, щільність 150г/м2 у рулонах на картонних бабінах, завширшки 1,8 м 25600 м2, спаковані у індивідуальний п/е пакет, торговельної марки «STELLA; 74) тканина з синтетичних комплексних ниток з вмістом синтетичних ниток більш 85% (90% синтетичних волокон, 10% віскози), пофарбована, полотняного переплетення, без покриття, не просочена, щільність 125г/м2, у рулонах на картонних бабінах, завширшки 1,6 м 27480 м2, спаковані у індивідуальний п/е пакет, торговельної марки «SCARLETT»; 75) полотно трикотажне, поперечновязане, поварбоване, без ворсу, з синтетичних комплексних поліефірних ниток 92%, з доданням еластомірних ниток 8%, не просочене, не дубльоване, не має покриття, щільність 150г/м2, у рулонах на картонних бабінах, завширшки 1,8м 7473 м2, спаковані у індивідуальний п/е пакет, торговельної марки «FORTEZ»; 76) сітчасті полотна: тканина тюлева, з синтетичних комплексних ниток (100% синтетичних волокон) пофарбована з візерунком у рулонах на картонних бабінах 316 кг, спакована у індивідуальний п/е пакет, торговельна марки «ARSDEKO»; 77) тюль полотняного переплетення без візерунка, одноколірна, не вузликова, (100% синтетичних волокон) у рулонах на картонних бабінах 1094 кг, спакована у індивідуальний п/е пакет, торговельної марки «GARRLLINE», на загальну суму 71092,13 дол. США.

З метою проведення митного оформлення товару в режимі імпорт, декларантом ПП «НП «ХІМІЧ»» до Південної митниці подано вантажну митну декларацію №500040001/2014/013209 від 06.08.2014 року (а.с.54-88 т.1), в якому митна вартість товару визначена позивачем за методом оцінки № 1 - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Вартість визначена позивачем на підставі документів, які були надані до Південної митниці на підтвердження відомостей про митну вартість товарів, визначеної за ціною договору, а саме: зовнішньоекономічний контракт №SACHZ18 від 20.05.2014 року, рахунок фактура (інвойс) №344392 від 24.07.2014 року, рахунок фактура (інвойс) №344392/1 від 05.08.2014 року, пакувальний лист №344392 від 24.07.2014 року, картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 100/2013/0002273 від 08.07.2014 року, інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного та радіологічного контролю товару, акт про проведення фізичного огляду товарів № 411 від 06.08.2014 року, лист відправника № б/н від 05.08.2014 року, міжнародна автомобільна накладна (CMR) №0667729 від 24.07.2014 року, довідки «СТАНКОСЕРТ» від 05.08.2014 року №14.577-1, №14.578-1, договори «СТАНКОСЕРТ» від 05.08.2014 року №577-14Т, №578-14Т, рішення «СТАНКОСЕРТ» від 05.08.2014 року №1333-Р, №1334-Р, лист «СТАНКОСЕРТ» « 1332-Р, лист відправника №б/н від 05.08.2014 року та інші.

Під час митного оформлення, у звязку зі спрацюванням профілю ризику автоматизованої системи аналізу та управління ризиками щодо можливого заниження митної вартості та наявністю розбіжностей у поданих позивачем документах, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість, зокрема: 1) у зовнішньоекономічному контракті від 20.05.2014 року №SACHZ18 та у інвойсах №344392 від 24.07.2014 року та №344392/1 від 05.08.2014 року, наявні різні зразки підписів іноземного контрактоутримувача; 2) у п.5.2 зовнішньоекономічного контракту від 20.05.2014 року №SACHZ18 обумовлені умови платежу, які відсутні у інвойсах №344392 від 24.07.2014 року та №344392/1 від 05.08.2014 року (а.с.90 т.1).

На підставі положень п. 3 ст. 53 Митного кодексу України, Південною митницею декларанту позивача було запропоновано надати протягом 10 календарних днів додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: висновки про якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; виписку з бухгалтерської документації.

07.08.2014 декларантом власноруч, шляхом запису на зворотному боці ВМД повідомлено про неможливість подання витребуваних митницею документів, що підтверджують заявлену ним митну вартість товарів.

Так, у звязку з неможливістю подання запитуваних додаткових документів, та на підставі аналізу наявної у митного органу інформації щодо митної вартості на товари, митне оформлення яких вже здійснено, згідно положень п.1 ст.55 МКУ митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 07.08.2014 року №500040001/2014/410029/2, відповідно до якого здійснено коригування заявленої декларантом митної вартості до рівня митної вартості аналогічних товарів (застосовано обґрунтовану гнучкість в застосуванні методу), митне оформлення яких вже здійснено, з заявленої декларантом - 3,80 дол. США/кг (товар №72) до 6,20 дол. США/кг (МД від 01.07.2014 року №504070000/2014/3078), з заявленої декларантом 3,80 дол. США/кг за МД від 21.06.2014 року №500040001/2014/10503 щодо товару №73, від 20.07.2014 року №500040001/2014/12286 щодо товару №74, від 14.06.2014 року №500040001/2014/10006 щодо товару №75, від 21.06.2014 року №500040001/2014/10503 щодо товару №76 та від 22.06.2014 року №500040001/2014/10505 щодо товару №77 до 5,0 дол. США за кг товару.

Отже, відповідачем при визначенні митної вартості товарів згідно рішення від 07.08.2014 року №500040001/2014/410029/2 застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну.

У звязку з прийнятим рішенням, на підставі ст.55 Митного кодексу України, Південною митницею відмовлено ПП «НП «ХІМІЧ» у прийнятті поданої вантажної митної декларації №№500040001/2014/013209 від 06.08.2014 року та митному оформленні товарів, і на підставі виявлених порушень митним органом складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення №500040001/2014/00155 від 08.08.2014 року (а.с.48-49).

ПП «НП «ХІМІЧ» 08.08.2014 року звернулось до Південної митниці з ВМД №500060001/2014/00155 щодо митного оформлення товару та заявою щодо випуску товарів, що декларуються у вільний обіг на умовах фінансової гарантії шляхом сплати до Державного бюджету України суми податків і зборів, згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною митним органом.

Митний Кодекс України (далі - Кодекс) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб'єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

У відповідності до статті 49 Кодексу митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно частини 2 статті 51 Кодексу митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 57 глави 9 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно частини 1 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

У відповідності до частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Статтею 54 МК України встановлена компетенція митного органу під час контролю правильності визначення заявленої митної вартості товарів та порядок такого контролю. У відповідності до частин 1-3 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно частини 5 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно частини 6 статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно положень частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Судом встановлено, що на виконання вищенаведеної норми Закону, під час консультації з митним органом, відповідачем витребувано у позивача наступні документи: висновки про якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; виписку з бухгалтерської документації, при цьому, Південною митницею не надано достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Згідно ст.6 Закону України Про зовнішньоекономічну діяльність зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Згідно ст. 6 Господарського кодексу України, загальними принципами господарювання в Україні є свобода підприємницької діяльності, заборона незаконного втручання органів державної влади у господарські відносини. У відповідності з ст.ст. 179, 189, 190 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі вільного волевиявлення, суб'єкти господарювання можуть використовувати у господарській діяльності вільні ціни. При здійсненні експортних та імпортних операцій у розрахунках з іноземними контрагентами застосовуються контрактні (зовнішньоторговельні) ціни. Вільні ціни визначаються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі види продукції, за винятком тих, на які встановлено державні ціни.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не повязаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

В силу положень ч.2 ст.58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обовязковою при її обчисленні.

Судом встановлено, що декларантом були надані усі необхідні документи, які давали митному органу змогу визначити митну вартість товару, відповідач витребував додаткові документи не вказуючи підстави їх витребування, Південною митницею не було ні в рішенні, ні у картці відмови обґрунтовано, в чому полягали об'єктивні сумніви у митній вартості, заявленій позивачем, неточності у визначеній митній вартості.

Відповідачем не доведена правомірність застосування резервного методу при визначенні митної вартості, оскільки витребування документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, не є обов'язковим, та повинно бути конкретизованим вказівкою на документи в загальному переліку, які є дійсно необхідними.

Та обставина, що в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками є інформація про те, що товар, який задекларовано однією особою, іншими особами розмитнювався за іншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за наступним методом №2, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Суд зазначає, що автоматизована система аналізу та управління ризиками з об'єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації.

Південною митницею не надано доказів, на підставі яких визначено митну вартість товару в оскарженому рішенні від 08.08.2014 року, не надано доказів в підтвердження неможливості застосування усіх попередніх методів визначення митної вартості згідно з вимогами ст.57 МК України, у зв'язку з чим суд доходить до висновку, що відповідачем не обґрунтовано застосувано резервний метод визначення митної вартості товару.

Суд зазначає, що інвойс має містити дату складання, найменування та реквізити продавця і покупця, найменування товарів, їх ціну, загальну вартість рахунку, валюту, ставки та розмір податку. Також, в інвойсі можуть зазначатись реквізити зовнішньоекономічної угоди, відповідно до якого здійснюється поставка, реквізити відвантажувального документа, платіжні реквізити та інші відомості, у разі якщо їх наявність в інвойсі передбачена умовами договору, такі як умови поставки, умови оплати, місце завантаження, розмір та підстави надання знижок. Крім того, фактично інвойс є розрахунково-платіжним документом, що передбачає тільки виставлення певних сум до оплати покупцям за поставлені товари, тобто не має містити інформації щодо термінів оплати. Щодо наявності підпису керівника підприємства на інвойсі, то відповідно до Рекомендації Європейської економічної комісії ООН № 6 1983 року Формуляр - зразок уніфікованого рахунку для міжнародної торгівлі рахунок має місце для підписів та інших видів підтвердження автентичності, коли вони необхідні. Міжнародною практикою допускається використання рахунків-фактури без підпису особи, що його склала.

Разом із цим, прайс-лист - це систематизований збірник цін (тарифів) за групами та видами товарів і послуг та має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару. Законодавством України не передбачено затвердженої форми прайс-листу чи вимог щодо його заповнення.

Також, відповідно до підпунктів 2.4, 2.5 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів здійснюється шляхом: - порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів; порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Суд зазначає, що аналіз законодавчих положень щодо визначення митної вартості товарів дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом із тим дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких обмежень, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом і декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого (основного) до шостого (резервного)) визначення митної вартості.

Вказана позиція узгоджується з рішеннями Верховного Суду України, зокрема, з постановою від 21.01.2011 року у справі №21-56а10, постановою від 06.02.2012 року у справі №21-418а11.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Виходячи з цього суд вважає необґрунтованим визначення митної вартості виходячи з застосованої в оскарженому рішенні ціни.

Відповідач не довів наявність обставин, які виключають використання першого методу, та не встановив жодної із обставин, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за першим методом, а також неможливість застосування послідовно наступних методів при застосуванні шостого методу визначення митної вартості.

Відповідно до ч.4 ст.57 застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Однак, судом не встановлено, що в документах, які були подані декларантом разом з ВМД №500040001/2014/013209 для підтвердження митної вартості товару наявні недостовірні відомості, розбіжності чи ознаки підробок.

Слід також зазначити, що за МД №500060001/2014/019250 від 03.06.2014 року та №500040001/2014/009880 від 13.06.2014 року, на підставі аналогічного контракту №SACHZ14 від 10.04.2014 року (а.с.153-157 т.2), відповідачем було розмитнено товар та визнано ціну товару, заявлену ПП «НП «ХІМІЧ», за ціною 3,8 дол. США за 1 кг, хоча товар мав однаковий опис та постачався в приблизно однаковій кількості, вартість якого скориговано Південною митницею в оскаржуваному рішенні від 07.08.2014 року №500040001/2014/410029/2.

Отже, є протиправним визначення відповідачем митної вартості за резервним методом, при наявній можливості для застосування методу визначення митної вартості за ціною договору, у зв'язку з чим позовні вимоги про скасування оскаржуваного рішення обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Під час розгляду справи не спростована обґрунтованість визначення митної вартості згідно з контрактною ціною оцінюваного товару, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст. 58 МК України. Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна неможливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Інших переконливих аргументів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, судом не встановлено.

Таким чином, суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про неправомірність застосування Південною митницею резервного методу визначення митної вартості товару без послідовного застосування починаючи з першого попередніх, як це встановлено МКУ, та без обґрунтування неможливості їх застосування, оскільки в матеріалах справи відсутні докази щодо неможливості застосування попередніх методів визначення митної вартості товарів та проведення відповідних консультацій між митним органом та декларантом, що є прямим порушенням порядку визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати розподілити відповідно до ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства «НП «ХІМІЧ» до Південної митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 07.08.2014 року №500040001/2014/410029/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500040001/2014/00155 від 08.08.2014 року задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Південної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 07.08.2014 року №500040001/2014/410029/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500040001/2014/00155 від 08.08.2014 року.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та підписано суддею 07 липня 2015 року.

Суддя П.П.Марин

.