Справа № С-15161/07
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2010-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" лютого 2010 р. К-10248/07

м. Київ

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі Кравченко В.О.

за участю представника

позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя

на постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 03.04.2007 р.

та касаційну скаргу Приватного підприємства «Леон»

на постанову Господарського суду Запорізької області від 21.12.2006 р.

та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 03.04.2007 р.

у справі № 3/584/06-АП

за позовом Приватного підприємства «Леон»

до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Запорізької області від 21.12.2006 р. відмовлено у задоволенні позову повністю.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 03.04.2007 р. скасовано постанову Господарського суду Запорізької області від 21.12.2006 р. та задоволено позов частково. Визнано нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя від 25.09.2006 р. № /0 в частині визначення суми податкового зобовязання з єдиного податку на підприємницьку діяльність з юридичних осіб у сумі 19500 грн., у т.ч. 6500 грн. основного платежу та 13000 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Державна податкової інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя подала касаційну скаргу, якою просить змінити постанову суду апеляційної інстанції в частині визнання нечинним податкового повідомлення-рішення щодо визначення суми податкового зобовязання з єдиного податку на підприємницьку діяльність з юридичних осіб у сумі 19500 грн., залишивши без змін постанову суду першої інстанції. Посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права: п.п. 7.8.2 п. 7.8 ст. 7, п. 10.1 ст. 10 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п. 3.1 ст. 3, п. 9.3 ст. 9, п. 23.2 ст. 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Приватне підприємство «Леон»подало касаційну скаргу, якою просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на порушення судами норм матеріального права: приписів ст. ст. 6, 8, 19, 67, 92, п. 4 розділу ХІ Конституції України, Закону України «Про державну підтримку малого підприємництва»від 19.10.2000 р., Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», п. 6 ст. 10, п. 8 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», п. 1.29 ст. 1, ст.ст. 2, 3, п.п. 7.8.2 п. 7.8 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п. 1.11 ст. 1, п.п. 4.4.2 п. 4.4 ст. 4, п.п. 17.1.9 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про систему оподаткування», Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», та норм процесуального права: ст.ст. 2, 8, 9, 71, 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши доводи касаційних скарг, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга ПП «Леон»не підлягає задоволенню, а касаційну скаргу ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя необхідно задовольнити.

Судами попередніх інстанцій встановлені такі обставини.

Податковим повідомленням-рішенням ДПІ у м.Запоріжжі № 0/0 від 25.09.2006 р. ПП «Леон»визначено податкове зобовязання з єдиного податку на підприємницьку діяльність юридичних осіб за І квартал 2006 року у сумі 37500 грн., у тому числі 12500 грн. основного платежу та 25000 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Перевіркою розрахунку сплати єдиного податку ПП «Леон»за І квартал 2006 року встановлено, що, у супереч вимогам п. 7 Порядку складання Розрахунку сплати єдиного податку суб'єктом малого підприємництва - юридичною особою, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 28.02.2003 р. № 98 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.03.2003 р. за № 221/7542, внески, нараховані на суму дивідендів, виплачених платникам податку з доходів фізичних осіб за березень 2006 року у сумі 50000 грн., не значаться.

Суд касаційної інстанції не може погодитися з позицією суду апеляційної інстанції стосовно неправомірності визначення позивачеві податковим повідомленням-рішенням податкового зобовязання з єдиного податку у сумі 6000 грн., яка обґрунтована тим, що утримання та сплата позивачем до бюджету податку з доходів фізичних осіб за ставкою 13 % у сумі 6500 грн. робить неправомірним нарахування 25 % на суму виплачених дивідендів.

Закон України «Про систему оподаткування»від 25.06.1991 р. № 1251-XII визначає види податків і зборів (обовязкових платежів) та порядок зарахування їх до бюджетів та державних цільових фондів та покладає на платників податків і зборів (обовязкових платежів) обовязок з їх сплати у встановлені законами терміни.

Виконання субєктом обовязку щодо нарахування та сплати одного виду податку, зокрема утримання та сплата податковим агентом від імені та за рахунок платника податку з доходів фізичних осіб такого податку згідно із вимогами Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»від 22.05.2003 р. № 889-IV, не позбавляє такого субєкта вже платника іншого виду податку законодавчого обовязку з його сплати.

Абзац перший підпункту 7.8.2. пункту 7.8 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», крім випадків, визначених підпунктом 7.8.5 цього пункту, зобовязує емітента корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховувати та вносити до бюджету авансовий внесок з податку на прибуток у розмірі ставки, встановленої пунктом 10.1 статті 10 цього Закону, нарахованої на суму дивідендів, призначених для виплати, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно із виплатою дивідендів.

Згідно із абзацом пятим підпункту 7.8.2. пункту 7.8 статті 7 вказаного Закону якщо згідно із законодавством цей податок є складовою частиною єдиного податку (спеціального торгового патенту), то особа - платник такого єдиного податку (спеціального торгового патенту) зобовязана при виплаті дивідендів нараховувати та сплачувати до бюджету, до якого зараховується такий єдиний податок (вартість спеціального торгового патенту) внесок за правилами, встановленими цим підпунктом для сплати авансового внеску з податку на прибуток, без права застосування норм підпункту 7.8.3 цього пункту.

З наведених норм Закону випливає, що платник єдиного податку зобовязаний при виплаті дивідендів одночасно із такою виплатою нараховувати та сплачувати до бюджету авансовий внесок з єдиного податку у розмірі 25 відсотків, нарахованих на суму дивідендів, призначених для виплати.

Невиконання такого обовязку, яке зумовило заниження податкового зобовязання з єдиного податку, про що свідчать дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків, є підставою для самостійного визначення контролюючим органом суми податкового зобов'язання платника податків (п.п. «в»п.п. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ), у звязку із чим визначення податковим органом заниженої суми податкового зобовязання є правомірним. Допущення податковим органом певних помилок при формулюванні в акті перевірки та податковому повідомленні-рішенні щодо норми законодавства, яка порушена платником податку, само по собі не спростовує обґрунтованості такого визначення.

За таких обставин, висновки суду апеляційної інстанції не ґрунтуються на нормах законодавства, у звязку з чим постанова суду підлягає скасуванню, а ухвалена відповідно до закону і помилково скасована постанова суду першої інстанції залишенню в силі.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Приватного підприємства «Леон»залишити без задоволення.

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя задовольнити.

Постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 03.04.2007 р. скасувати та залишити в силі постанову Господарського суду Запорізької області від 21.12.2006 р.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом одного місяця з дня відкриття обставин, які можуть бути підставою для провадження за винятковими обставинами.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3