Справа № 813/2113/15
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року 10 год. 39 хв. Справа № 813/2113/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Козак О.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» до Відділу державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції Львівської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання незаконними дій, зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції Львівської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2, в якій позивач просить суд: визнати неправомірною дію державного виконавця відділу державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції Львівської області ОСОБА_3 у виконавчому провадженні № 47208377 щодо відмови у відкритті виконавчого провадження та зобовязати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції Львівської області ОСОБА_3 прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 34 виданого 26.01.2010 року нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_4 про звернення стягнення на нерухоме майно, що складається із житлового будинку, загальною площею 117,6 м.кв., житловою пл. 77,1 м. кв., інфраструктури та земельної ділянки пл. 506 м.кв., що знаходиться за адресою: м. Городок, вул. Виговського 14 та належить ОСОБА_2.

Ухвалою суду від 24.04.2015 року відкрито провадження у справі. Хід розгляду справи відображено в ухвалах суду. В судовому засіданні 02 липня 2015 року проголошено вступну і резолютивну частини постанови відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у відділ державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції (ДВС) на виконання направлявся виконавчий напис № 34 виданий 26.01.2010 року нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_4 про звернення стягнення на нерухоме майно, що складається із житлового будинку, загальною площею 117,6 м.кв., житловою пл. 77,1 м. кв., інфраструктури та земельної ділянки пл. 506 м.кв., що знаходиться за адресою: м. Городок, вул. Виговського 14 та належить ОСОБА_2. За рахунок коштів отриманих від реалізації вищезгаданого будинку пропонувалося задовольнити вимоги відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (ОСОБА_3) у сумі 95 000,00 грн. (виконавчий напис).

Так 02.04.2015 року у ДВС направлено заву про відкриття виконавчого провадження з додатками: оригіналом виконавчого напису та оригіналом ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.02.2015 року.

Однак, 17.04.2015 року ОСОБА_3 отримав постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 14.04.2015 року у виконавчому провадженні № 47208377.

ОСОБА_5 постанова вмотивована тим, що згідно матеріалів виконавчого провадження станом на 14.04.2015 року в апеляційному суді Львівської області на розгляді перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до Банку про визнання недійсним іпотечного договору від 15.08.2008 року та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

З даною постановою ОСОБА_5 не згідний, вважає, що вона винесена з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження».

Представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Відповідачі і Третя особа в судове засідання не зявились, хоча були повідомлені про розгляд справи, і про причини неявки суд не повідомили. Заперечень або пояснень по суті спірних правовідносин суду не надали. Суд вважає, що вони належним чином, в силу приписів ст.ст. 33-35 КАС України, повідомлені про час та місце розгляду справи і справу можливо розглядати за їх відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів, відповідно до ст.71 КАС України.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

15.08.2008 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі по тексту - «Банк») та ОСОБА_6 укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 1802, згідно якого ОСОБА_5 надав ОСОБА_6 кредит у сумі 95 000 грн. Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_6 цього ж числа було укладено іпотечний договір, згідно якого в іпотеку передано нерухоме майно, що складається із житлового будинку, загальною площею 117,6 м.кв., житловою пл. 77,1 м. кв., інфраструктури та земельної ділянки пл. 506 м.кв., та знаходиться за адресою: м. Городок, вул. Виговського 14 і належить ОСОБА_2 (надалі «Нерухоме Майно»).

У звязку із невиконанням взятих на себе Боржником зобовязань 26.01.2010 року нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_4 вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на ОСОБА_7.

19.02.2010 року за даним виконавчим написом державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 17524823 та здійснено усі виконавчі дії, які однак до погашення заборгованості не призвели, тому 09.06.2011 року виконавчий напис за постановою державного виконавця було повернуто стягувачеві.

ОСОБА_5 повторно предявив до виконання виконавчий напис та 17.06.2011 року було відкрито виконавче провадження № 27143546 та знову проведено весь комплекс виконавчих дій, однак майно і цього разу було не реалізовано, тому 29.03.202 року виконавчий документ повернуто стягувачеві.

Після цього ОСОБА_5 втретє предявив до виконання виконавчий напис і 10.07.2012 року було відкрите виконавче провадження № 33348841 та проведено виконавчі дії і 17.05.2013 виконавчий документ повернуто стягувачеві.

Після наступного предявлення 12.06.2013 року відкрито виконавче провадження №38395258 однак 14.11.2014 року виконавчий напис повернуто стягувачу без виконання, у звязку із його скасуванням апеляційним судом Львівської області.

Так, рішення апеляційного суду Львівської області від 20.09.2014 року даний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню.

Однак, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.02.2015 року рішення апеляційного суду Львівської області від 20.09.2014 року в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню скасовано, а справу передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

26.05.2015 року рішенням апеляційного суду Львівської області рішення Городоцького районного суду Львівської області від 10.06.2013 року в частині відмови у задоволенні вимог щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню залишено в силі.

02.04.2015 року ОСОБА_5 направив у ДВС заву про відкриття виконавчого провадження, з виконання виконавчого напису однак, 14.04.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) з посиланням на те, що в апеляційному суді Львівської області перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до Банку про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Вищезгадану постанову оскаржив ОСОБА_5, не погоджуючись з нею з тих підстав, що вона винесена з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження».

Свої доводи огрунтовував, тим, що даний виконавчий напис був предметом судового розгляду щодо визнання його таким, що не підлягає виконанню і рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 10.06.2013 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 30 вересня 2014 року рішення районного суду в цій частині скасовано, та постановлено нове, яким задоволено позовні вимоги, та визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 лютого 2015 року рішення апеляційного суду Львівської області в частині визнання виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню скасовано, та справу передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Отже, на момент звернення у виконавчу службу, вважає позивач, не існувало жодних судових рішень, які б набрали законної сили і які б встановлювали, що виконавчий напис не підлягає виконанню, чи не відповідає вимогам встановленим законом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним Законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, а також порядок оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Частиною 1 статті 11 Закону «Про виконавче провадження» встановлений обовязок державного виконавця вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В силу вимог ст. 17 Закону «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Згідно з вимогами ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст. 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та предявлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Встановлено, що Банком згідно з вимогами статей 19, 21 Закону України «Про виконавче провадження» подано до відповідно органу державної виконавчої служби заяву про примусове виконання рішення та виконавчий документ. Строк предявлення виконавчого документу встановлено до 14.11.2015 року (один рік після винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві) тобто на момент предявлення його до виконання не закінчився. Виконавчий документ містить усі реквізити і відповідає вимогам, визначеним до виконавчого документу статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки це питання було предметом судового дослідження і з цього питання є постановлено судове рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до вимог ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження. Так, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Таким чином, на момент звернення до ДВС виконавчий напис був чинним і підлягав виконанню в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження» і у державного виконавця не було підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Крім того, державний виконавець відмовляючи у відкритті виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» не вказує, які саме наявні інших обставини передбачених законом, що виключають здійснення виконавчого провадження, і не робить посилання на такі обставини, що передбачені законом.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що у спірній постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець наводить обставини, які не передбачені статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.3, ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що Відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), та непропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів Позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, а вимога адміністративного позову є підставною.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, витрати у формі судового збору з належить стягувати на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 160-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1.Адміністративний позов задовольнити повністю.

2.Визнати неправомірною дію державного виконавця відділу державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції ОСОБА_3 у виконавчому провадженні № 47208377 щодо відмови у відкритті виконавчого провадження.

3.Зобовязати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції ОСОБА_3 прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 34, виданого 26.01.2010 року нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_4 про звернення стягнення на нерухоме майно, що складається із житлового будинку, загальною площею 117,6 м. кв., житловою пл. 77,1 м. кв., інфраструктури та земельної ділянки пл. 506 м. кв., що знаходиться за адресою: м. Городок, вул. Виговського 14 та належить ОСОБА_2.

4.Стягнути з державного бюджету на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» сплачений судовий збір у розмірі 73 грн. 08 коп. (сімдесят три гривні вісім копійок).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено 07 липня 2015 року.

Суддя Сакалош В.М.