Справа № 803/104/15-а
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року Справа № 803/104/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Валюха В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій,

ВСТАНОВИВ:

27.01.2015 року Головне управління ДФС у Волинській області (далі ГУ ДФС у Волинській області, позивач) звернулося з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення фінансових санкцій у розмірі 6800,00 грн., застосованих згідно з рішенням про застосування фінансових санкцій від 29.07.2014 року № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що працівниками Любомльського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області (далі - Любомльського РВ УМВС України у Волинській області) 30.01.2014 року встановлено факт порушення відповідачем вимог статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме продаж алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років, в барі «Київ», який знаходиться за адресою: Любомльський район, с. Римачі, вул. Залізнична, 2а, де здійснює підприємницьку діяльність відповідач.

На підставі матеріалів Любомльського РВ УМВС України у Волинській області Головним управлінням Міндоходів у Волинській області (правонаступником якого є Головне управління ДФС у Волинській області) (далі ГУ Міндоходів у Волинській області) прийнято рішення № від 29.07.2014 року про застосування фінансових санкцій, яким до відповідача застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн. за продаж алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років. Відповідач фінансові санкції добровільно не сплатив.

Позивач просить стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України заборгованість з фінансових санкцій у розмірі 6800,00 грн.

В поданих до суду письмових запереченнях проти позову від 04.02.2015 року (а. с. 35, 37) відповідач адміністративний позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що позивачем передчасно подано позов про стягнення фінансових санкцій, оскільки Львівським апеляційним адміністративним судом відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29.09.2014 року по справі № 803/1619/14 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до виконуючого обовязки начальника Головного управління Міндоходів у Волинській області про скасування рішення та розпорядження, якою відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23.02.2015 року провадження у цій справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі № 803/1619/14 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до виконуючого обовязки начальника Головного управління Міндоходів у Волинській області про скасування рішення та розпорядження (а. с. 46).

Згідно з ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08.07.2015 року поновлено провадження у цій справі (а. с. 65-66 ).

До судового засідання, призначеного на 16:00 08.07.2015 року, від представника позивача надійшло до суду письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності (а. с. 64).

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 63). При цьому, відповідач подав до суду письмове клопотання від 03.07.2015 року про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю прибуття в судове засідання (а. с. 61). Разом з тим, до вказаного клопотання не долучено будь-яких документів, які б підтверджували поважність причин неприбуття в судове засідання відповідача чи його представника, у звязку з чим суд приходить до висновку, що причини неприбуття відповідача в судове засідання є неповажними, а тому клопотання про відкладення розгляду справи до задоволення не підлягає.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно із частиною четвертою статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до частини шостої статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Як передбачено частиною першою статті 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, оскільки в судове засідання особи, які беруть участь у справі, не прибули (при цьому, від представника позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, причини неприбуття відповідача є неповажними), що не перешкоджає судовому розгляду, а дану справу можливо розглянути і вирішити на основі наявних матеріалів, тому судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 30.05.2014 року за вхідним № 2998/10 на адресу Головного управління Міндоходів у Волинській області надійшли з Любомльського РВ УМВС України у Волинській області матеріали перевірки бару «Київ» (Волинська область, Любомльський район, с. Римачі), де здійснює торгівельну діяльність відповідач, з яких слідує, що 30.01.2014 року продавець вказаного закладу ОСОБА_2 здійснила продаж алкогольного напою особі, яка не досягла 18 років, що є порушенням вимог статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (а. с. 5-16).

На підставі матеріалів перевірки ГУ Міндоходів у Волинській області прийнято рішення № від 29.07.2014 року про застосування фінансових санкцій, яким до відповідача застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн. за продаж алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років (а. с. 25). Рішення № від 29.07.2014 року про застосування фінансових санкцій було направлено відповідачу згідно із супровідним листом від 29.07.2014 року № Г/954/03-20-21-02-13 (а. с. 24) та отримане відповідачем 01.08.2014 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 24 зворот).

Крім того, судом встановлено, що рішення № від 29.07.2014 року про застосування фінансових санкцій було оскаржено відповідачем в судовому порядку.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 29.09.2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2015 року, у справі № 803/1619/14 в задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до виконуючого обовязки начальника Головного управління Міндоходів у Волинській області про скасування рішення від 29.07.2014 року № про застосування фінансових санкцій та розпорядження від 29.07.2014 року № 61 про анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями відмовлено повністю (а. с. 49-53).

Згідно із частиною першою статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, оскільки постановою Волинського окружного адміністративного суду від 29.09.2014 року у справі № 803/1619/14, яка набрала законної сили, встановлено правомірність прийняття рішення № від 29.07.2014 року про застосування фінансових санкцій, тому в силу вимог частини першої статті 72 КАС України вказана обставина при розгляді цієї справи не доказується.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР (з наступними змінами та доповненнями) забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Як передбачено частиною другою статті 17 цього ж Закону, до субєктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону 6800 гривень.

Частиною четвертою, пятою статті 17 цього ж Закону визначено, що рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України. У разі невиконання суб'єктом господарювання рішення органів, зазначених у частині третій цієї статті, сума штрафу стягується на підставі рішення суду.

Пунктами 10, 11 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року № 790 (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що у разі невиконання субєктом підприємницької діяльності рішення про застосування фінансових санкцій протягом 30 днів після його отримання сума санкцій стягується на підставі рішення суду. Суми фінансових санкцій, стягнені відповідно до цього Порядку, зараховуються до державного бюджету.

Отже, враховуючи, що рішення Головного управління Міндоходів у Волинській області про застосування фінансових санкцій № від 29.07.2014 року прийняте з дотриманням норм чинного законодавства України, що встановлено постановою Волинського окружного адміністративного суду від 29.09.2014 року у справі № 803/1619/14, відповідач добровільно фінансові санкції не сплатив, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь Державного бюджету України заборгованості з фінансових санкцій у розмірі 6800,00 грн. підлягають до задоволення.

При цьому, суд не бере до уваги заперечення відповідача проти позову, оскільки постанова Волинського окружного адміністративного суду від 29.09.2014 року у справі № 803/1619/14 набрала законної сили 16.06.2015 року (а. с. 49-51).

Керуючись статтями 41, 72, 122, 128, 162, 163 КАС України, на підставі Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (44300 Волинська область, Любомльський район, місто Любомль, вулиця Пушкіна, будинок 21, податковий номер НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України заборгованість з фінансових санкцій у розмірі 6800 гривень 00 копійок (шість тисяч вісімсот гривень нуль копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Валюх