Справа № 810/2044/15
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/2044/15

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року № 810/2044/15

в с т а н о в и в:

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів є незаконним, оскільки позивач правомірно і правильно визначив митну вартість імпортованих ним товарів за першим основним методом, тоді, як відповідач безпідставно відмовив позивачу у визначенні названої митної вартості та незаконно застосував шостий (резервний) метод.

Відповідач позов не визнав, подав до суду письмові заперечення, в яких у задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на те, що під час здійснення митних процедур спрацювала система аналізу ризиків за напрямком митної вартості. Крім того, зазначив що подані відповідачем документи не підтверджують числові значення митної вартості, містять розбіжності та подані не в повному обсязі. За таких обставин, вважав правомірним прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів (а.с. 88-94).

24 червня 2015 р. представниками сторін були надані суду клопотання, у яких вони просили розглянути справу у порядку письмового провадження (а.с. 126-127).

Розглянувши матеріали справи, клопотання сторін, суд не знаходить перешкод для розгляду справи та вважає за можливе розглянути дану адміністративну справу в порядку письмового провадження, без участі повноважних представників сторін та відповідно до приписів ч. 4 ст. 122 КАС України за наявними в ній матеріалами.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, встановив таке.

14 серпня 2013 р. позивач зареєстрований як юридична особа, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців № 843360 (а.с. 14-15).

1 жовтня 2013 р. між позивачем (покупець) та Компанією «Sоlifinance OU», Естонія (продавець) укладено контракт № 03-10/2013-ЕЕ, за умовами якого продавець зобов'язався продати, а покупець - купити продукцію в асортименті, кількості та за цінами, визначеними специфікаціями або додатками до контракту, які є невід’ємною частиною контракту (а.с. 59-66).

На виконання умов названого контракту позивач ввозив на територію України товари (олію).

17 листопада 2014 р., під час чергового ввезення позивачем на митну територію України товарів – олії оливкової, торгівельна марка Рафаель Сальгадо Extra Virgen (першого холодного віджиму) 0,25 л., 0,5 л., 0,75 л., 1л.; олії оливкової торгівельна марка Рафаель Сальдаго 0,5 л.; олії оливкової торгівельна марка Рафаель Сальдаго Extra Virgen (першого холодного віджиму) 0,25 л., олії оливкової торгівельна марка Рафаель Сальдаго Extra Virgen (першого холодного віджиму) 0,5 л., ним до митного оформлення було подано до відповідача вантажно-митну декларацію № 125130012/2014/417583 та зазначені в графі 44 цієїх декларації інші документи (а.с. 100-102).

Відповідачем, з метою перевірки вартості імпортованих товарів, було витребувано від позивача додаткові документи, перелік яких наведено у протоколі обробки електронного документу (а.с. 103-105).

У відповідь позивачем було подано до відповідача частину витребуваних документів, зокрема, тих, які були в наявності (а.с. 103-104).

Не погоджуючись із спірними рішеннями відповідача про визначення митної вартості товарів та карткою відмови у митному оформленні, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Спірні правовідносини врегульовані Митним кодексом України (далі - МК України), Положенням про вантажну митну декларацію, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 9 червня 1997 р. № 574(далі - Положення), Порядком декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей про її підтвердження, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 р. № 1766 (далі - Порядок), Інструкціїю про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженою постановою Національного банку України від 24 березня 1999 р. № 338/3631 (далі - Інструкція), статтею VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 р. (далі – ст. VII ГАТТ).

Відповідно до вимог ст. 40 МК України митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України. Митний контроль передбачає проведення митними органами мінімуму митних процедур, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Митними процедурами вважаються операції, пов’язані із здійсненням митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також із справлянням передбачених законом податків і зборів.

Згідно з вимогами ст. 42 МК України митні органи самостійно визначають форму та обсяг митного контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи при здійсненні митного оформлення товарів.

Як убачається зі ст. 45 МК України, особи, які переміщують товари і транспортні засоби через митний кордон України чи провадять діяльність, контроль за якою цим Кодексом покладено на митні органи, зобов’язані подавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю.

Відповідно до вимог ст. 54 МК України передбачено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю, подаються митному органові при декларуванні товарів і транспортних засобів.

Згідно з вимогами ст. 70 МК України метою митного оформлення є засвідчення відомостей, одержаних під час митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та оформлення результатів такого контролю, а також статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів і транспортних засобів.

Митне оформлення розпочинається після подання митному органу митної декларації, а також усіх необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення документів, відомостей щодо товарів і транспортних засобів, які підлягають митному оформленню (ст. 72 МК України).

Як убачається зі ст. 81 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Умови та порядок застосування форм декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, визначається Кабінетом Міністрів України.

Декларування товарів і транспортних засобів здійснюється декларантами -юридичними чи фізичними особами, які в силу частини другої ст. 88 МК України зобов’язані здійснити декларування товарів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу пред'явити товари і транспортні засоби для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних процедур; сплатити податки і збори.

Так, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, в силу приписів ст. 259 МК України є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Як убачається ч. 1 ст. 260 МК України, митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 262 МК України передбачено, що митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості.

Для цілей визначення митної вартості використовується інформація, підготовлена у спосіб, сумісний з принципами бухгалтерського обліку, прийнятими у відповідній країні і доцільними для певного методу визначення митної вартості (ч. 3 ст. 260 МК України).

Відповідно до вимог ст. 264 МК України заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об’єктивних, документально підтверджених даних, що підлягають обчисленню. У разі потреби у підтвердженні заявленої декларантом митної вартості товарів декларант зобов’язаний на вимогу митного органу надати йому необхідні для цього відомості.

Митний орган, що проводить митне оформлення товарів, здійснює контроль за правильністю визначення декларантом їх митної вартості, у тому числі правильністю й можливістю застосування обраного декларантом методу визначення митної вартості, повнотою (комплектністю) поданих декларантом документів (обов’язкових і додаткових) та їх відповідністю встановленим вимогам.

Як убачається зі ст. 265 МК України, митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості товарів.

Якщо митний орган вважає, що певні конкретні елементи витрат, які формують частину вартості для митних цілей, понесені покупцем, але не включені до ціни, що фактично сплачено або підлягає сплаті за імпортовані товари, то митний орган має право відповідним чином коригувати заявлену митну вартість товарів.

Як убачається з ч. 1 ст. 266 МК України, визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюються за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість товарів); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних ) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 266 МК України кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Відповідно до вимог ст. 267 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), використовується в разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) стосовно продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, що унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не може бути зроблено відповідне коригування відповідно до положень частини другої цієї статті; 4) покупець і продавець не є пов'язаними між собою особами або хоч і є пов'язаними між собою особами, але ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Як убачається ч. 7 ст. 267 МК України, передбачено, що при продажу товарів між пов'язаними особами вартість операції береться за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів за першим методом, якщо декларант доведе, що така вартість є максимально наближеною до вартості однієї з нижченаведених операцій, яка здійснювалася одночасно з оцінюваними товарами або майже в той же час: 1) вартості операції при продажу непов'язаним покупцям ідентичних або подібних (аналогічних) товарів для експорту в Україну; 2) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 271 цього Кодексу; 3) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями ст. 272 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. ст. 268 і 269 МК України за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог ст. 271 (метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості), або обчислена відповідно до вимог ст. 272 (метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) цього Кодексу вартість товарів.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Дана правова позиція викладена також в постанові Верховного Суду України від 21 березня 2012 р. № 21-15а12.

Відповідно до вимог п. 14 Порядку якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Згідно з вимогами п. 5 Порядку для заявлення митної вартості товарів, визначеної за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), відповідно до ст. 267 МК України подається декларація митної вартості за формою згідно з додатком 1 (декларація форми ДМВ-1).

Відповідно до вимог п. 7 Порядку для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом); пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

Як убачається з п. 9 Порядку, для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів у разі, коли продавець та покупець пов'язані між собою, декларант подає за наявності митному органові: бухгалтерські та банківські документи покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; документи, що підтверджують участь продавця у здійсненні розподілу прибутку, одержаного від провадження діяльності покупцем, якщо продавець є власником акцій або частини статутного капіталу покупця; довідку про відсутність у покупця фінансових зобов'язань перед продавцем, які прямо чи опосередковано стосуються купівлі-продажу оцінюваних товарів; бухгалтерські документи виробника, що підтверджують вартість товарів; довідку про вартість у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам.

Відповідно до вимог п. 11 Порядку для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи.

Посадова особа митного органу у графі “Для відміток митниці” декларації митної вартості робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис.

Для підтвердження заявленої декларантом митної вартості оцінюваних товарів можуть подаватися: договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких) послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (контракту); відповідна бухгалтерська документація; ліцензійний чи авторський договір (контракт); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару; калькуляція фірми - виробника товару; копія вантажної митної декларації країни відправлення, а в разі, коли в такій країні товар розміщувався в митному режимі, яким не передбачено сплату податків і відповідно до якого товар перебував під митним контролем, - копія вантажної митної декларації, оформленої в попередній експорту митний режим; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; сертифікат про походження товару; відомості про якісні характеристики товару; інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару та/або сировини.

Водночас п. 13 Порядку передбачено, що декларант зобов'язаний подати додаткові документи, визначені у п. 11 цього Порядку, протягом 10 календарних днів після ознайомлення із записом митного органу про їх подання. За вмотивованою заявою декларанта такий строк продовжується.

У разі відмови подати додаткові документи декларант робить відповідний запис із зазначенням дати, прізвища та проставлення свого підпису на зворотному боці основного аркуша декларації митної вартості.

Як убачається з п. 14 Порядку, у разі, якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Згідно з вимогами п. 2 цього Положення ВМД - письмова заява встановленої форми, що подається митному органу і містить відомості про товари та транспортні засоби, які переміщуються через митний кордон України, митний режим, у який вони заявляються, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення митного контролю, митного оформлення, митної статистики, нарахування податків, зборів та інших платежів.

Наявні матеріали справи свідчать, про таке.

Як вже зазначалося, 1 жовтня 2013 р. між позивачем (покупець) та Компанією «Sоlifinance OU», Естонія (продавець) укладено контракт № 03-10/2013-ЕЕ, за умовами якого продавець зобов'язався продати, а покупець - купити продукцію в асортименті, кількості та за цінами, визначеними специфікаціями або додатками до контракту, які є невід’ємною частиною контракту (а.с. 59-66).

Згідно з п.2. Контракту ціни на товар встановлюються в доларах США (USD) або Евро (EUR) та включають в себе вартість тари, пакування та маркування. Загальна вартість контракту складає 500 000,00 USD.

На виконання умов названого Контракту позивач ввозив на територію України передбачений ним товар (олію).

Зокрема, 17 листопада 2014 р. мало місце чергове ввезення позивачем на митну територію України товарів – олії оливкової, торгівельна марка Рафаель Сальгадо Extra Virgen (першого холодного віджиму) 0,25 л., 0,5 л., 0,75 л., 1л.; олії оливкової торгівельна марка Рафаель Сальдаго 0,5 л.; олії оливкової торгівельна марка Рафаель Сальдаго Extra Virgen (першого холодного віджиму) 0,25 л., олії оливкової торгівельна марка Рафаель Сальдаго Extra Virgen (першого холодного віджиму) 0,5 л.(а.с. 100-102).

З метою митного оформлення цих товарів, позивачем до відповідача було подано вантажно-митну декларацію № 125130012/2014/417583 та зазначені в графі 44 цієї декларацій інші документи.

Згідно з переліченими документами митна вартість товарів була визначена з урахуванням ціни, зазначеної у Контракті та інвойсі, тобто, за основним (першим) методом, та складала:

- олії оливкової, торгівельна марка Рафаель Сальгадо Extra Virgen (першого холодного віджиму) (овальна бутилка) 0,25 л. – 0,22 Евро за одиницю;

- олії оливкової, торгівельна марка Рафаель Сальгадо Extra Virgen (першого холодного віджиму) (овальна бутилка) 0,5 л. – 0,39 Евро за одиницю;

- олії оливкової, торгівельна марка Рафаель Сальгадо Extra Virgen (першого холодного віджиму) (овальна бутилка) 0,75 л. – 0,57 Евро за одиницю;

- олії оливкової, торгівельна марка Рафаель Сальгадо Extra Virgen (першого холодного віджиму) (овальна бутилка) 1 л. – 0,73 Евро за одиницю;

- олії оливкової, торгівельна марка Рафаель Сальгадо Extra Virgen (першого холодного віджиму) (скляний кувшин) 0,25 л. – 0,24 Евро за одиницю;

- олії оливкової, торгівельна марка Рафаель Сальгадо Extra Virgen (першого холодного віджиму) (скляний кувшин) 0,5 л. – 0,43 Евро за одиницю;

- олії з виноградної кісточки торгівельна марка Рафаель Сальгадо 0,5 л. – 1,30 Евро за одиницю (а.с. 32).

Посадовою особою відповідача було опрацьовано подані позивачем документи та наявну цінову інформацію ЄАІС на подібні товари, що ввозились на митну територію України у період заявлення позивачем товарів до митного оформлення, за результатами чого було прийнято рішення про витребування у позивача додаткових документів.

Зокрема, 17 листопада 2014 р. відповідачем було витребувано у позивача зазначені в протоколі обробки електронного документа додаткові документи (а.с. 103).

У відповідь позивачем було надано відповідачу у цей же день додаткові документи (а.с. 103).

Даним рішенням відповідачем було скориговано вартість товарів заявлених відповідачем до митного оформлення, а саме:

- олії оливкової, торгівельна марка Рафаель Сальгадо Extra Virgen (першого холодного віджиму) (овальна бутилка) 0,25 л., 0,5л., 0,75л., 1л.; олії оливкової, торгівельна марка Рафаель Сальгадо Extra Virgen (першого холодного віджиму) (глечик) 0,25 л., 0, 5л. – 2, 2561 Евро за одиницю;

- олії з виноградної кісточки торгівельна марка Рафаель Сальгадо 0,5 л. – 3, 1200 Евро за одиницю (а.с. 93-94).

Наведене свідчить, що позивачем, з метою підтвердження заявленої митної вартості товарів – олії, подавалися митному органу відповідні обов’язкові та додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості імпортованих товарів, які не були визнані відповідачем достатніми для підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару.

Судом встановлено, що позивачем було подано до митного органу первинні та частково витребувані документи ( а.с. 103-104).

Суд вважає зазначені документи такими, що повною мірою ідентифікують оцінювані товари та містять об’єктивні і достовірні дані, що піддаються обчисленню та підтверджують їх ціну, що підлягає сплаті на користь продавця, тобто підтверджують митну вартість зазначених товарів за ціною договору.

При вирішенні справи судом не можуть бути взяті до уваги подані відповідачем докази - копії документів, що подавалися позивачем для здійснення митного оформлення, оскільки вони жодним чином не спростовують доводів позивача.

Крім того судом враховано, що усі надані відповідачем суду документи на обгрунтування заперечень на позов стосуються не «аналогічного», а «подібного» товару.

Зокрема, зазначений в поданих відповідачем документах товар лише частково співпадає з назвою та ємкістю фасування з товаром, який фактично було заявлено позивачем до митного оформлення.

Тобто, відповідач обгрунтовує свої заперечення з посиланням на документи, які визначають вартість не «аналогічного» імпортованого товару, а вартість лише «подібного» товару, яка не може бути тотожною.

Крім того, відповідачем не надано суду жодного документа на підтвердження застосування ним послідовно 2, 3, 4 та 5 методу визначення митної вартості товарів.

Враховуючи те, що наведені відповідачем твердження та подані докази не спростовують доводів позивача, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідачем не доведено належними та достатніми доказами правомірність винесення оскаржуваного рішення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 9, 69 - 72, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці Міндоходів від 17 листопада 2014 р. № 125130012/2014/110233/2.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариство з обмеженою відповідальністю "Фортуна Бліц" сплачений судовий збір у сумі 182 (сто вісімдесят дві) грн 70 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Виноградова О.І.