Справа № 808/2063/15
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

23 червня 2015 року (об 11 год. 14 хв.) Справа № 808/2063/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Строймаркет»

до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними дій, протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Строймаркет» (далі ТОВ «Строймаркет», позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду (далі суд) із позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя, відповідач), в якому з урахуванням уточнення просить:

визнати протиправними дії по складанню ОСОБА_3 камеральної перевірки податкової звітності з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності №1739/15-02/25222180 від 25.11.2014;

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення форми «Ш» від 09.12.2014 № та №, винесені на підставі ОСОБА_3 камеральної перевірки податкової звітності з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності №1739/15-02/25222180 від 25.11.2014.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та надав пояснення, аналогічні викладеним в адміністративному позові та уточненні до адміністративного позову від 22.06.2015 №047 (вх. №26042). Зокрема, зазначає, що всупереч п. 86.2 ст. 86 ПК України позивачем отримано акт камеральної перевірки в одному екземплярі, який надіслано 30.11.2014, тобто з порушенням строку, встановленого законодавством. Вважає, що контролюючим органом неправильно розраховано суму штрафу за порушення граничного строку сплати орендної плати за землю, дані, наведені у розрахунку ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя не відповідають даним бухгалтерського обліку нашого підприємства. Окрім того, сума грошового зобовязання, визначена у податковому повідомленні-рішенні від 09.12.2014 № «88 719,50 грн.» не відповідає сумі, зазначеній у ОСОБА_3 перевірки й розрахунку до нього «8 871,95 грн.». Посилається на приписи п.2.1 Розділу ІІ наказу Міндоходів України №165 від 14.06.2013, яким встановлено строки проведення камеральних (електронних) перевірок податкової звітності платників податків, а саме камеральна перевірка даних, заявлених у податковій звітності, проводиться протягом 30 календарних днів (якщо інше не передбачено Кодексом), що настають за граничним терміном отримання такої звітності, та зазначає, що проведення камеральної перевірки та нарахування санкцій за період 2012, 2013, 2014 роки це пряме порушення встановлених приписів законодавства. На підставі вищезазначеного просить позов задовольнити та скасувати рішення відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив із підстав, викладених у запереченнях на адміністративний позов від 03.06.2015 №7507/10/10-017 (вх. № 23189). Вказує, що ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя проведено камеральну перевірку податкової звітності з орендної плати за землю за 2012, 2013, 2014 роки платника ТОВ «Строймаркет» з питань порушення терміну сплати самостійно визначеного грошового зобовязання з орендної плати за землю, якою встановлено порушення вимог п. 287.3 ст.287 Податкового кодексу України, а саме не своєчасна сплата узгоджених сум податкових зобовязань. За результатами перевірки та з урахуванням виявлених порушень позивачем винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими до позивача застосовано штрафні санкції за платежем орендна плата за землю. З урахуванням викладеного вважає, що відповідачем було дотримано вимог діючого законодавства, а тому просить суд у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

На підставі ст. 160 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

ТОВ «Строймаркет» (ідентифікаційний код 25222180) є юридичною особою, яка зареєстрована 18.12.1997, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Позивачем до ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя подано податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), відповідно до яких підприємством самостійно були визначені податкові зобов'язання з орендної плати за землю, а саме:

за 2012 рік від 21.02.2012 на суму 246 168,38 грн., які сплачуються у період з січня по листопад щомісячно у розмірі 20 514,03 грн., у грудні у розмірі 20 514,05 грн.;

за 2013 рік від 20.02.2013 на суму 175 841,36 грн., які сплачуються у період з січня по листопад щомісячно у розмірі 14 653,45 грн., у грудні у розмірі 14 653,41 грн.;

за 2014 рік від 19.02.2014 на суму 175 841,36 грн., які сплачуються у період з січня по грудень щомісячно у розмірі 14 653,45 грн.

Крім того, 20.06.2012 ТОВ «Строймаркет» до контролюючого органу подано уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2012 рік, відповідно до якої підприємством самостійно були визначені податкові зобов'язання з орендної плати за землю у розмірі 203 442,84 грн., які сплачуються у період з січня по квітень щомісячно у розмірі 20 514,03 грн., у травні у розмірі 18 812,57 грн., у період з червня по грудень щомісячно у розмірі 14 653,45 грн.

Головним державним ревізором-інспектором відділу податку на прибуток, місцевих, ресурсних, рентних та неподаткових платежів управління оподаткування та контролю обєктів і операцій проведено камеральну перевірку податкової звітності позивача з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за звітні податкові періоди: за 2012 рік, 2013 рік, 2014 рік, за результатами якої складено ОСОБА_3 від 25.11.2014 №1739/15-02/25222180.

Відповідно до ОСОБА_3 перевіркою встановлені порушення ТОВ «Строймаркет» п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України внаслідок несвоєчасності сплати узгодженої суми податкового зобовязання з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності. Відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) орендної плати за землю передбачена ст. 126 Податкового кодексу України. Розрахунок штрафних санкцій наведено у додатку до ОСОБА_3 від 25.11.2014 №1739/15-02/25222180.

ОСОБА_3 разом із додатком направлено на адресу позивача поштою та отримано його уповноваженим представником за довіреністю 03.12.2014, про що свідчить його підпис у відповідній графі рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Не погоджуючись із висновками ОСОБА_3 камеральної перевірки позивачем подано на нього заперечення від 11.12.2014 №142, проте листом від 29.12.2014 №15193/10/08-28-15-03 ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя повідомило підприємство, що висновки, наведені в ОСОБА_3 є правомірними та відповідають нормам чинного законодавства, а заперечення не є обґрунтованими.

На підставі ОСОБА_3 та з урахуванням виявлених порушень ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя прийняті наступні податкові повідомлення-рішення від 09.12.2014:

№ про сплату 28 996,76 грн. штрафу у розмірі 20%, застосованого за затримку більше 30 календарних днів сплати суми грошового зобовязання в розмірі 144 983,80 грн.;

№ про сплату 8 871,95 грн. штрафу у розмірі 10%, застосованого за затримку до 30 календарних днів сплати суми грошового зобовязання в розмірі 88 719,50 грн.

ОСОБА_3 податкові повідомлення-рішення 13.12.2014 були направлені позивачу поштою та отримані уповноваженим представником за довіреністю 19.12.2014, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах адміністративної справи.

ОСОБА_3 податкове повідомлення-рішення було оскаржено позивачем у адміністративному порядку, зокрема, до Головного управління ДФС у Запорізькій області (скарга від 26.12.2014 №150), але Рішенням від 14.02.2015 №733/10/0801-100413 про результати розгляду первинної скарги рішення відповідача залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Крім того, ТОВ «Строймаркет» звернулось до Державної фіскальної служби України зі скаргою від 27.02.2015 №019, за результатами розгляду якої прийнято Рішення від 16.03.2015 № 5383/6/99-99-10-01-02-25 про результати розгляду скарги, яким залишено без змін оскаржуване рішення, а скаргу позивача залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятими відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувсядо суду із відповідним позовом про їх скасування.

Проаналізувавши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов'язки та компетенція контролюючих органів, повноваження їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначені Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VІ.

Функція податкового органу щодо контролю за дотриманням податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, реалізується останніми шляхом проведення перевірок у випадках та в порядку, встановленому Податковим кодексом України.

У відповідності до статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Особливості порядку проведення камеральної перевірки передбачений ст. 76 Податкового кодексу України.

Так, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Суд зауважує, що Податковим кодексом України передбачена виключна компетенція саме податкової служби робити висновки за результатами проведених перевірок.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Пунктом 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України визначено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта такий платник зобов'язаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно із п. 86.2 ст.86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача по складанню ОСОБА_3 камеральної перевірки податкової звітності з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності №1739/15-02/25222180 від 25.11.2014 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки приписами ст. 86 Податкового кодексу України передбачено обовязок посадових осіб органів доходів і зборів за результатами перевірок скласти акт або довідку.

Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми «Ш» від 09.12.2014 № та № суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 Податкового кодексу України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобовязаний, зокрема:

- подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів;

- сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

За приписами п. 49.1, 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Пунктом 50.1 ст.50 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

За змістом п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків (п. 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп.14.1.136 п. 14.1 ст. 14 даного Кодексу).

За приписами п.286.2. ст. 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. (п. 287.3 ст.287 Податкового кодексу України).

Як встановлено пп. 54.3.5. п. 54.3. ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

При цьому, згідно із п. 102.1 ст.102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

За змістом пп. 14.1.265 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п. 126.1 ст. 120 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Строймаркет» самостійно визначило відповідні суми грошових зобовязань в податкових деклараціях з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2012, 2013, 2014 роки.

Судом установлено, що сума нарахованого штрафу, зазначеного в оскаржуваних рішеннях податкового органу, відповідає розрахунку розміру штрафної санкції, доданому до акту перевірки від 25.11.2014 №1739/15-02/25222180. Крім того, суд зазначає, що факт пропуску відповідачем граничних строків сплати самостійно узгоджених грошових зобов'язань підтверджується дослідженою судом копією облікової картки платника податків - ТОВ «Строймаркет» за платежем орендна плата з юридичних осіб. Доказів протилежного позивачем суду надано не було.

Враховуючи ту обставину, що платником податків самостійно обчислювалась сума грошового зобов'язання в деклараціях з податку, тому відповідно вказані суми є узгодженими і підлягають сплаті у встановлені податковим законодавством строки. Оскільки вказані строки були порушені, податковим органом правомірно нараховані штрафні санкції за прострочення сплати узгоджених сум грошового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб.

Більш того щодо посилань позивача на порушення ДПІ в Ленінському районі м. Запоріжжя порядку проведення та оформлення перевірки суд вважає за необхідне зазначити, що у будь-якому разі власне недотримання податковим органом вимог законодавства під час проведення перевірки фінансово-господарської діяльності платника не звільняє останнього від передбаченої чинним законодавством відповідальності за допущені ним порушення вимог податкового та іншого законодавства.

Перевищення податковим органом своєї компетенції тягне за собою застосування до посадових осіб цього суб'єкта владних повноважень відповідних заходів примусу в розрізі адміністративної, кримінальної відповідальності тощо, однак жодним чином не звільняє платника від обов'язку сплати податкових зобов'язань та штрафних санкцій у необхідному розмірі відповідно до чинного законодавства України. Отже, навіть виявлені факти порушення процедури проведення спірної перевірки (у разі їх наявності) не мають обов'язковим наслідком недійсність податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами цієї перевірки.

Аналізуючи вище викладені норми та матеріали справи, суд вважає, що позивачем правомірно та у відповідності до приписів законодавства позивачу нараховані штрафні санкції за несвоєчасність сплати позивачем податкового зобовязання з орендної плати з юридичних осіб. В зв'язку з вищенаведеним, суд дійшов висновку про правомірність прийнятих відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та застосування до позивача штрафних санкцій, що доводами позовної заяви та матеріалами справи не спростовується.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як встановлено ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вище викладене, суд вважає, що відповідачем доведена правомірність оскаржуваних рішень, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат за наслідками відмови у задоволенні позову, суд наголошує на наступному.

Згідно з ч.1 ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1. ст. 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VІ (далі Закон № 3674-VІ) судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Як встановлено пп.1 п.3 ч. 2 ст.4 Закону № 3674-VІ за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру встановлюється ставка судового збору в розмірі 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 3674-VІ під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Враховуючи сплачену позивачем при зверненні до суду суму судового збору у розмірі 182,70 грн., з позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1 644,30 грн. (1 827,00 грн. 182,70 грн.).

Керуючись ст. ст. 94, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Строймаркет» (ідентифікаційний код 25222180) на користь Державного бюджету України судові витрати у розмірі 1 644,30 грн. (одна тисяча шістсот сорок чотири гривні тридцять копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Батрак