Справа № 2а-741/12/2670
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" червня 2015 р. м. Київ К/800/53592/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.

при секретарі: Скавуляк Т.В.,

за участю представників сторін: позивачів: ОСОБА_2, відповідача: Кириченко А.Б., третьої особи: Матвієва О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за касаційною скаргою Київської міської ради на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Київської міської ради, комунального підприємства "Київтранспарксервіс", треті особи - Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Архітектор" про визнання протиправним та скасування рішення від 14.07.2011 №671/6058,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулись до суду з позовом до Київської міської ради, комунального підприємства "Київтранспарксервіс", треті особи - Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Архітектор" про визнання протиправним та скасування рішення від 14.07.2011 №671/6058 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальному підприємству "Київтранспарксервіс" по АДРЕСА_2 в Печерському районі міста Києва орієнтовною площею 0,965 га в короткострокову оренду на 2 роки (період будівництва) для будівництва та експлуатації підземного багаторівневого паркінгу з об'єктами транспортної інфраструктури.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю оскаржуваного рішення як такого, що прийнято відповідачем без урахування архітектурно-будівельних, санітарних та протипожежних норм; без отримання згоди позивачів як співвласників будинків АДРЕСА_1, до яких впритул підходять межі земельної ділянки, що запитується для передачі в оренду, а також без урахування факту перебування у користуванні об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Архітектор" земельної ділянки прибудинкової території будинку АДРЕСА_2, у тому числі за рахунок якої третій особі надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2013 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2012 року скасовано; прийнято нову, якою позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської ради від 14.07.2011 №671/6058 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальному підприємству "Київтранспарксервіс" по АДРЕСА_2 в Печерському районі міста Києва орієнтовною площею 0,965 га в короткострокову оренду на 2 роки (період будівництва) для будівництва та експлуатації підземного багаторівневого паркінгу з об'єктами транспортної інфраструктури.

У поданій касаційній скарзі Київська міська рада із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що

рішенням Київської міської ради від 14.07.2011 №671/6058 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки КП «Київтранспарксервіс» по АДРЕСА_2 в Печерському районі м. Києва орієнтовною площею 0,965 га в короткострокову оренду на 2 роки (на період будівництва) для будівництва та експлуатації підземного багаторівневого паркінгу з об'єктами транспортної інфраструктури» надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки КП «Київтранспарксервіс» по АДРЕСА_2 в Печерському районі м. Києва орієнтовною площею 0,965 га в короткострокову оренду на 2 роки (на період будівництва) для будівництва та експлуатації підземного багаторівневого паркінгу з об'єктами транспортної інфраструктури.

Згідно з листом Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам'яток історії, культури і заповідних територій від 28.10.1999 №404, будинок по АДРЕСА_2 згідно з наказом Управління охорони пам'яток історії, культури та історичного середовища від 30.12.1996 № 14 є нововиявленою пам'яткою архітектури.

Відповідно до рішення виконкому Київської міської ради № 920 від 16.07.1979, розпорядження Київської міської державної адміністрації № 979 від 17.05.2002 вказана земельна ділянка входить до зони регулювання забудови І категорії та архітектурної охоронної зони.

Вказуючи на протиправність рішення Київської міської ради від 14.07.2011 №671/6058 як такого, що прийнято без дотримання архітектурно-будівельних, санітарних та протипожежних норм, позивачі як власники квартир у будинках №4 та №6 звернулись до суду із позовом про його скасування.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності рішення Київської міської ради від 14.07.2011 №671/6058 як такого, що прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, із дотриманням порядку, встановленого статтями 123, 124 Земельного кодексу України, за відсутності обставин, з якими закон пов'язує наявність підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з протиправності оскаржуваного рішення як такого, що прийнято з порушенням архітектурно-будівельних та санітарних норм та без урахування факту перебування у користуванні об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Архітектор" земельної ділянки прибудинкової території будинку АДРЕСА_2, у тому числі за рахунок якої третій особі надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується із позицію суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до частин другої-третьої статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з додатком до рішення Київської міської ради від 14.07.2011 №671/6058 та план-схемою, земельна ділянка, дозвіл на розробку проекту відведення якої надано третій особі, є АДРЕСА_2 з проїжджою частиною та тротуарами. Зазначена земельна ділянка підходить впритул до стін будинків, зокрема до стін будинків АДРЕСА_1, де знаходяться квартири позивачів, в яких вони постійно проживають.

Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» позивачі приватизували свої квартири та набули право власності відповідно до отриманих правовстановлюючих документів.

При приватизації багатоквартирного будинку державного житлового фонду користування закріпленою за ним прибудинковою територією, згідно з пунктом 5 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» здійснюється в порядку й на умовах, передбачених Земельним кодексом щодо використання присадибної ділянки громадянами, яким жилий будинок належить на праві спільної власності.

Після звернення ОСББ «Архітектор» до Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації з питанням щодо реєстрації земельної ділянки по АДРЕСА_2 на підставі технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування в автоматизованій системі ведення земельного кадастру ПК «Кадастр» за ОСББ «Архітектор» зареєстрована земельна ділянка по АДРЕСА_2 площею 1914 кв.м. (земельна ділянка № НОМЕР_1).

Погоджуючись із позицією суду апеляційної інстанції щодо протиправності оскаржуваного рішення, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з того, що надання Київською міською радою дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва та експлуатації підземного багаторівневого паркінгу з об'єктами транспортної інфраструктури за рахунок прибудинкової території житлового будинку, з огляду на місце розташування земельної ділянки та запланового цільового призначення земельної ділянки, унеможливлює належну реалізації прав позивачів як власників житлових та допоміжних приміщень зазначеного будинку в незалежності від наступних умов відведення.

Відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Враховуючи викладене, зважаючи на обставини, встановлені судами попередніх інстанцій на підставі доказів, досліджених під час судового розгляду справи, колегія суддів, виходячи із завдань адміністративного судочинства, вказує на обґрунтованість позиції суду апеляційної інстанції щодо наявності факту порушення прав та інтересів позивачів у сфері публічно-правових відносин та наявності підстав для вжиття заходів судового захисту таких прав та інтересів у спосіб, заявлений позивачем.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин судом апеляційної інстанції дана вірно, порушень норм матеріального чи процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення судом не допущено.

Згідно з частиною першою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Київської міської ради залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута в порядку ст.ст.235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: