Справа № 2-а-2575/11
Суддя: Левик Я. А.
Дата ухвалення: 2011-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2575/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2011 року Золочівський районний суд-Львівської області

в складі судді Левика Я.А.

розглянувши у порядку скороченого провадження в приміщенні Золочівського районного суду Львівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Золочівському районі Львівської області про зобов'язання провести нарахування і виплату пенсії відповідно до *? Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду та просить визнати дії відповідача управління Пенсійного фонду України в Золочівському районі Львівської області щодо нарахування та здійснення перерахування раніше призначеної йому додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю як особі, котра постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи такими, що були помилково здійснені, зобов'язати відповідача управління Пенсійного фонду України в Золочівському районі Львівської області здійснити йому перерахунок та виплату, як особі віднесеній до категорії І, інваліду III групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, основної пенсії по інвалідності у розмірі не менше 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком згідно ст. ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період із 12.03.2011 року по 12.09.2011 року та зобов'язати відповідача управління Пенсійного фонду України в Золочівському районі Львівської області призначити йому основну та додаткову пенсію з урахуванням ст. 28 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне^ страхування », вимог ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і виплачувати такі щомісячно в подальшому.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що він перебуває на обліку в '._: Управлінні Пенсійного фонду України у Золочівському районі, як особа яка постраждала внаслідок Чорнобильської котастрофи, 1 категорії, є інвалідом третьої групи від захворювання, яке пов'язане з ліквідацією аварії на ЧАЕС. Згідно з ст.54 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської аварії" інвалідам 3-ї групи призначена пенсія не може бути нижчою ніж 6 мінімальних пенсій за віком. Проте призначена йому пенсія, а також додаткова пенсія не відповідають визначеним цим законом розмірам. З цього приводу він звертався із заявою до начальника управління Пенсійного фонду України у Золочівському районі Львівської області, щодо проведення перерахунку пенсії, проте, отримав письмову відмову в якій зазначається про те, що пенсія йому призначена відповідно до чинного законодавства. Відмову у проведенні перерахунку вважає протиправною оскільки за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії застосуванню підлягають ст..ст. 50,54 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської аварії", а не постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року та № 1375 від 23.12.2009 року, які істотно звужують

обсяг встановлених законом прав. Йому як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської котастрофи, відповідач повинен був зробити перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в якому чітко зазначено, що він маю право на державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію згідно зі ст.. 49 вищезазначеного Закону. Згідно ст.. 50 цього Закону, особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами 3 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. На підставі вищенаведеного, просить позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач управління Пенсійного фонду України у Золочівському районі Львівської області позовних вимог не визнав, і у письмовому запереченні на позовну заяву та у доповненнях до них зазначив, що згідно ст.. 50 Закону України «Про статусі соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофу», учасники ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які працювали у зоні відчудження з 01.07.1986 р. по 31.12.1986 р. не менше 5 календарних днів, мають право на зниження пенсійного віку на 10 років. Позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 03.11.1986 р. по 03.12.1986 р. та із 03.11.1991 р. по 03.12.1991 р., тому йому пенсію призначено з 01.02.2006 р. у віці 50-ти років. Позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, виходячи із заробітку за період з 01.01.1989 р. по 31.12.1993 р. та із 01.07.2000 р. по 31.10.2004 р., а не по Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому відповідно до положення ст.. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в частині призначення державної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій не застосовується. Проте, даний основний розмір пенсії є меншим від мінімального розмір <у пенсії за віком для певної категорії осіб, а тому ОСОБА_1 призначено пенсію в мінімальному розмірі, і заробіток, який використано при призначенні пенсії , не впливає на розмір пенсії. Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 № 107 -VI було внесено зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідно до яких згідно зі ст.. 50 особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами III групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 дані зміни до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані неконституційними. Проте, рішення про відновлення дії ст.. 50 цього Закону у редакції,"™ чинній до внесення змін до неї, Верховною Радою України не приймалося. Разом з тим, з метою збереження рівня соціального захисту окремих категорій громадян 28.05.2008 за № 530 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». Тому з 22.05.2008 по даний час обчислення додаткової пенсії, передбаченої ст.. 50 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснюється відповідно до постанови № 530. З метою збереження рівня соціального захисту окремих категорій громадян 16.07.2008 р. за № 654 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову « Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян », якою передбачено дадаткову пенсію для осіб, які належать до 1 категорії, у розмірі 15 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Така постанова є обов'язкова для виконання Пенсійним фондом України. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» визначено, що у 2011 році норми і положення статтей 39,50,51,52,54 Закону України «Про статус і соціальний захист

громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. На виконання вимог цього закону, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 06.07.2011 р. №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набула чинності 23.07.2011р., якою встановлено розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, тим, що належать до категорії 1- у розмірі 15 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Таким чином, позивач неправильно трактує норми законодавства, тому вважає вимоги позивача є безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які постраждали внаслідок . Чорнобильської катастрофи категорія 1, є інвалідом 3 групи, що підтверджується посвідченням серії А № 442822 від 12.10.2006р., посвідченням серії АЗ №077402 та довідкою МСЕК серії ЛВА-2 № 014688.

Відповідно до ст. 49 Закону N 796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини першої статті 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами 3 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів 3 групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над ? підзаконними актами, суд дійшов, висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачу застосуванню підлягають частина перша статті 50 та частина четверта статті 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України № 1293 від 27 грудня 2005 року "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету", яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Суд визнає безпідставним покликання відповідача на частину п'яту статті 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України

повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, а також інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що положення частини третьої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів ^йісій, призначених згідно з цим Законом, не слід брати до уваги, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч. З ст. 67 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян. які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації ст;лі за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Аналізуючи зазначену норму, можна прийти до висновку, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення такого мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Оскільки позивачу слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Тому відмова відповідача у проведенні такого перерахунку у разі встановлення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом є протиправною.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України положення п. 28 Розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими було змінено редакцію ст.ст. 50. 54 вищевказаного Закону та обмежено право на отримання спірної пенсії, із вказівкою на те, що дане рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли, внаслідок дії положень статей законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Вищевказана норма Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» втратила чинність з 22.05.2008 року, що має наслідок чинності попередньої редакції ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За таких обставин суд приходить до переконання про підставність позовних вимог ОСОБА_1 в частині про зобов'язання УПФ у Золочівському районі Львівської області провести перерахунок належної йому пенсії виходячи з вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 12.03.2011 року по 12.09.2011 року включно.

Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій включаються мінімальний розмір заробітної плати, мінімальний розмір пенсії за віком, неоподатковуваний мінімум доходів громадян, розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат.

В Законі «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», викладено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров»я. Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень. Тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого вказаним Законом є неправомірним і безпідставним.

За таких обставин суд приходить до переконання, що позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком. Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (частина друга статті 46 Конституції України).

В задоволенні вимоги позивача про нарахування та виплату додаткової та щомісячної пенсії з урахуванням ст.. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в подальшому слід відмовити, оскільки суд не вправі на майбутнє задовольняти вказані позивачем вимоги, так як таке право позивача на отримання вищезазначених пенсій ще не було порушено. Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Золочівському районі Львівської області щодо не нарахування і невиплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з розрахунку 6 /шість/ мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.ст. 50, 54 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 12 березня 2011 року по 12 вересня 2011 року включно.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України у Золочівському районі Львівської області провести нарахування і виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з розрахунку 6 /шість/ мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, право на яку надано ст.ст. 50, 54 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 12 березня 2011 року по 12 вересня 2011 року включно з урахуванням проведених нарахувань.

В решті позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Золочівський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_2