Справа № 808/5841/14
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2015 рокусправа № 808/5841/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Губар Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року

по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області до ОСОБА_2 виконавчої дирекції ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Селидове Донецької області про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

17.09.2014 року позивач ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області (далі по тексту УПФУ в м. Селидове Донецької області) звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_2 виконавчої дирекції ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Селидове Донецької області (далі по тексту ОСОБА_3), в якому просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь УПФУ в м. Селидове Донецької області суму витрат, повязаних з виплатою пенсії ОСОБА_4, ОСОБА_5 у розмірі 2250 грн.

Відповідач ОСОБА_3 заперечував проти адміністративного позову та просив суд в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 20.10.2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивачем УПФУ в м. Селидове Донецької області подано апеляційну скаргу, в якій позивач просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В судове засідання апеляційного суду сторони не зявилися, про день розгляду справи повідомлені належним чином, у звязку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно ст.41 КАС України, не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 знаходиться на обліку позивача з 05.09.2005 року та отримує пенсію по інвалідності у зв'язку із нещасним випадком на виробництві, отримав травму 20.05.2003 року при виконанні трудових обов'язків на підприємстві ВАТ «Шахта Нагорная» Берінгівський район, с. Берінгівське, Росія, внаслідок чого його визнано інвалідом третьої групи, що підтверджується довідкою МСЕК Серії ДОН-04 № 067414 від 25.05.2005 року. Нещасний випадок з потерпілим стався при виконанні ним трудових обов'язків, що підтверджується копією акту про нещасний випадок на виробництві № 4 від 30.05.2003 року.

УПФУ в м. Селидове Донецької області ОСОБА_4 виплачено пенсію в сумі 750 грн. за період з березня по липень 2014 року.

ОСОБА_5 знаходиться на обліку позивача з 01.09.2011 року та отримує пенсію по втраті годувальника, який 18.09.1997 року при виконанні трудових обов'язків на шахті 1-5 рудника Баренцбург Державного підприємства Арктіквугілля загинув.

УПФУ в м. Селидове Донецької області ОСОБА_5 виплачено пенсію 750 грн. за період з березня по липень 2014 року.

Крім цього, ОСОБА_5 отримує пенсію як опікун своєї доньки ОСОБА_6, батько якої загинув 18.09.1997 року при виконанні трудових обов'язків на шахті 1-5 рудника Баренцбург Державного підприємства Арктіквугілля.

Позивачем ОСОБА_5 (як опікуну доньки) виплачено пенсію 750 грн. за період з березня по липень 2014 року.

Відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності від 23.09.1999 № 1105-ХІV (далі - Закон № 1105-ХІV) виконавча дирекція ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків є постійно діючим виконавчим органом правління ОСОБА_3. Виконавча дирекція є підзвітною правлінню ОСОБА_3, проводить свою діяльність від імені ОСОБА_3 у межах та в порядку, що визначаються його статутом і Положенням про виконавчу дирекцію ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків, організовує та забезпечує виконання рішень правління ОСОБА_3. Робочими органами виконавчої дирекції ОСОБА_3 є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення в районах і містах обласного значення. Робочі органи виконавчої дирекції ОСОБА_3 є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, створено в Україні з метою фінансового забезпечення відповідальності роботодавця - страхувальника за шкоду, нанесену працівнику у зв'язку з виконанням трудових обов'язків.

Згідно загальновизнаних у світі норм цивільного законодавства фінансове забезпечення зазначеної відповідальності покладається безпосередньо на роботодавця, або ж на страхову організацію у встановлення законом або договором відповідних відносин.

Учасниками цього виду страхування згідно законодавства України є роботодавці - резиденти та нерезиденти, чия діяльність здійснюється в Україні згідно приписів ст. 7 Закону № 1105-ХІV. Відповідно до ч. 2 ст. 6 зазначеного Закону застрахованою особою є фізична особа, на користь якої здійснюється страхування (далі - працівник). Умовою виникнення страхових відносин є укладення трудового договору із зазначенням роботодавцями, або є для само зайнятих осіб укладення договору з ОСОБА_3 на добровільних засадах.

Тобто, умовою виникнення відповідальності ОСОБА_3 за здійснення страхових виплат, в тому числі і виплату пенсії, є настання страхової події, яка повязана з виконанням трудових обовязків, згідно із договорами, що укладаються значеними юридичними та фізичними особами. Виходячи з цього, фактично побудована вся система законодавства з цих питань. Зокрема, пунктом 5) ст. 24 Закону № 1105-ХІV передбачено, що ОСОБА_3 зобовязаний співпрацювати з фондами інших видів соціального страхування з питань фінансування заходів, повязаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим особам. Саме це є умовою виплати пенсії по інвалідності за рахунок коштів фонду, що передбачено ст. ст. 21 та 28 зазначеного Закону.

Правове регулювання питань відшкодування шкоди потерпілим, які отримали каліцтво за межами України і переїхали в Україну на постійне місце проживання, і не є зареєстрованими в України, здійснюється у відповідності до міжнародних угод. Зокрема, з цього питання діє Угода про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоровя, які повязані з виконанням ними трудових обовязків, підписана 09.09.1994 року державами колишнього Союзу РСР (Азербайджан, Вірменія, Білорусія, Грузія, Казахстан, Киргизія, Молдова, Росія, Таджикистан, Туркменія, Узбекистан, Україна).

Відповідно до ст. 2 цієї Угоди відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок трудового каліцтва, іншого ушкодження здоровя (в тому числі при настанні втрати працездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві, повязаного з виконанням працівником трудових обовязків після переїзду потерпілого на територію іншої Сторони), смерті, проводиться роботодавцем Сторони, законодавство якої поширюється на працівника під час отримання каліцтва, іншого ушкодження зобові, смерті.

Оскільки, норми Закону № 1105-ХІV виходять із тих же засад, відсутність законодавчої ратифікації зазначеної Угоди, на думку суду не є перешкодою для застосування її норм.

Питання надання пенсій, в тому числі і пенсій по інвалідності регулюються Угодою країн учасниць СНД по гарантії прав громадян держав співдружності у галузі пенсійного забезпечення (підписана 13.03.1993 року).

Відповідно до ст. 3 цієї Угоди призначення та виплата пенсій громадянам інших країн-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення та членам їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Всі витрати, пов'язані із здійсненням пенсійного забезпечення, несе держава, яка надає забезпечення. Проведення взаєморозрахунків між Фондами не передбачено.

Згідно чинного законодавства України та відповідних міжнародних угод, підстави для відшкодування Пенсійному фонду України ОСОБА_3 загальнообов'язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання виплат пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання громадянам країн-учасниць СНД відсутні.

Із матеріалів адміністративної справи вбачається, що факт нещасних випадків на виробництві, які сталися з ОСОБА_4 та ОСОБА_6, підтверджені актами про нещасний випадок № 4 від 30.05.2003 року та № 27 від 18.09.1997 року відповідно. Нещасний випадок в обох випадках стався на підприємстві роботодавця, яке знаходиться на території іншої держави - Російської Федерації.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що у ОСОБА_3 не виникає зобов'язання по відшкодуванню витрат в разі виплати такої пенсії органами Пенсійного фонду України відповідно до вимог Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 року.

Доводами апеляційної скарги вказані обставини не спростовуються.

Оскільки судом першої інстанції в достатньому обсязі зясовано обставини адміністративної справи та ухвалене рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ч.1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова