Справа № 810/2129/15
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2015 року 810/2129/15

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий - суддя Волков А.С.,

фіксування судового засідання технічними засобами та ведення журналу забезпечував секретар судового засідання Гузік М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фермерського господарства "Лещенко" до Головного управління Держземагентства у Київській області та ОСОБА_1 про визнання недійсними наказів, визнання недійсним договору оренди,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Фермерське господарство "Лещенко" з позовом до Головного управління Держземагентства у Київській області та ОСОБА_1 про визнання недійсними:

наказу Головного управління Держземагентства у Київській області від 22.09.2014 № 5841/15-14 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо передачі в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 60,0000 га, яка знаходиться на території Грушівської сільської ради Миронівського району Київської області, для ведення фермерського господарства;

наказу Головного управління Держземагентства у Київській області від 03.11.2014 № 10-9118/15-14-сг про затвердження документації із землеустрою та передачі ОСОБА_1 в оренду на 21 рік земельної ділянки загальною площею 60,0000 га (кадастровий номер: 322981500:08:004:0002), яка розташована на території Грушівської сільської ради Миронівського району Київської області, для ведення фермерського господарства;

договору оренди землі від 05.12.2014, укладеного між Головним управлінням Держземагентства у Київській області та ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Головне управління Держземагенства у Київської області незаконно видало накази, якими надало іншій особі (другому відповідачу) дозвіл на розроблення проекту землеустрою, затвердило документацію із землеустрою щодо передачі спірної ділянки в користування ОСОБА_1 та уклало із цим громадянином договір оренди земельної ділянки. Позивач стверджував, що також має право користування спірною земельною ділянкою, що виникло на підставі Попередніх договорів, які укладалися між ним та Миронівською РДА Київської області, його право користування не припинено і він має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди на новий строк. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Відповідач Головне управління Держземагенства у Київській області позову не визнав, в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що видав накази в межах повноважень і у спосіб, що передбачений законом. Відповідач наголошував, що право позивача щодо користування земельною ділянкою не зареєстроване і нічим не підтверджується. У судовому засіданні представник цього відповідача підтримав заперечення проти позову, просив суд відмовити у його задоволенні.

Другий відповідач ОСОБА_1 позову також не визнав, в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що у законний спосіб розробив документацію із землеустрою, погодив її з уповноваженими органами, уклав і зареєстрував договір оренди та набув право користування спірною земельною ділянкою. Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні також просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

22 вересня 2014 року Головне управління Держземагентства у Київській області видало наказ № 5841/15-14, згідно з яким надало дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 60,0000 га, яка знаходиться на території Грушівської сільської ради Миронівського району Київської області, в оренду гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства.

За замовленням ОСОБА_1 Державне підприємство "Київський інститут землеустрою" розробило Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду громадянину ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства на території Грушівської сільської ради Миронівського району Київської області. Проект землеустрою в установленому порядку був погоджений уповноваженими органами державної влади, зокрема, Відділом Держземагенства у Миронівському районі у Київській області (висновок від 23.10.2014 № 212).

Також за замовленням ОСОБА_1 Державне підприємство "Київський інститут землеустрою" розробило Технічну документацію з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, площею 60,0000 га, що надається в оренду гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства на території Грушівської сільської ради Миронівського району Київської області.

Наказом від 03.11.2014 № 10-9118/15-14-сг Головне управлінням Держземагентства у Київській області затвердило документацію із землеустрою та передало ОСОБА_1 в оренду на 21 рік земельну ділянку загальною площею 60,0000 га (кадастровий номер: 322981500:08:004:0002), яка розташована на території Грушівської сільської ради Миронівського району Київської області, для ведення фермерського господарства.

5 грудня 2014 року між Головним управлінням Держземагенства у Київській області (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди землі, згідно з яким орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (для ведення фермерського господарства) загальною площею 60,0000 га, яка знаходиться на території Грушівської сільської ради Миронівського району Київської області (кадастровий номер 322981500:08:004:0002), строком на 21 рік.

Під час судового розгляду позивач стверджував, що вважає договір від 05.12.2014, укладений між Головним управлінням Держземагенства у Київській області (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) з приводу передачі в оренду вказаної земельної ділянки, недійсним, адже позивач також має речове право (право користування) на вказану земельну ділянку.

Так, позивач повідомив суду, що з 2012 року використовує спірну земельну ділянку у сільськогосподарському виробництві підставі попередніх договорів, що укладались між ним та Миронівською районною державною адміністрацією Київської області у 2012, 2013 та 2014 роках.

Так, згідно з Попереднім договором від 17.03.2014 розпорядник (Миронівська районна державна адміністрація Київської області) та користувач (Фермерське господарство "Лещенко") домовились укласти попередній договір на право користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення загальною площею 56,9348 га (рілля), що розташована в урочищі "Діброва" за межами населеного пункту с. Ведмедівка, на території Грушівської сільської ради Миронівського району Київської області; мета використання для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; попередній договір укладений терміном на 11 місяців в переддоговірний період (на час виготовлення землевпорядної документації, що посвідчує право користування даною земельною ділянкою на умовах оренди), тобто до 17.02.2015. Вказаний попередній договір зареєстровано в Миронівській районній державній адміністрації у Журналі обліку попередніх договорів оренди (запис від 17.03.2014 за № 51).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Статтею 151 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить, зокрема, ведення та адміністрування Державного земельного кадастру, проведення державної експертизи землевпорядної документації, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом, а саме: згідно з положеннями частини четвертої статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Порядок передачі земельних ділянок в оренду визначений статтями 123, 124 Земельного кодексу України.

Відповідно до положень вказаних статей передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, … шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого … органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 1861 Земельного кодексу України.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання.

У справі, що розглядалась, суд встановив, що Головне управління Держземагентства у Київській області є субєктом владних повноважень, який здійснював владну управлінську функцію з приводу надання громадянину ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою, затвердження проекту землеустрою та прийняття рішення про передачу земельної ділянки цьому громадянину у користування на умовах оренди. Субєктами вказаних публічно-правових відносини є Головне управління Держземагентства у Київській області і ОСОБА_1.

Позивач не є учасником правовідношення з приводу прийняття територіальним органом Держземагентства адміністративного акта індивідуальної дії про надання гр. ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою, затвердження цього проекту землеустрою та передачу земельної ділянки, таким чином його права у сфері публічно-правових відносин виданням такого акта не порушуються, а скасування цих наказів не призведе до змін у правовому становищі позивача (визнання за позивачем певного права або наділення його таким правом).

Крім того, як зясувалось, оспорювані накази територіального органу Держземагентства є виконаними, тобто такими, що вичерпали свою дію, адже на їх виконання між Головним управлінням Держземагентства у Київській області і ОСОБА_1. Васильовичем укладено договір оренди земельної ділянки, на яку позивач також має правові претензії, тому вимагає визнати цей договір недійсним.

Це свідчить про існування цивільно-правового спору між Фермерським господарством "Лещенко", державою в особі Головного управління Держземагентства у Київській області і ОСОБА_1 з приводу права користування спірною земельною ділянкою та виконання договірних зобов'язань.

За наведених обставин позов у частині вимог про скасування наказів Головного управління Держземагенства у Київській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а також про затвердження цього проекту землеустрою та передачу земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

З приводу позовної вимоги про визнання недійсним договору оренди землі від 05.12.2014, укладеного між ГУ Держземагентства у Київській області та ОСОБА_1, суд зазначає, що вона має цивільно-правову природу і не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні цивільних (господарських) договорів підсудні господарським судам (стаття 12 Господарського процесуального кодексу України) або загальним судам (стаття 15 Цивільного процесуального кодексу України) в залежності від субєктного складу сторін такого спору.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного України суд закриває провадження у справі якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Відповідачі не надали суду доказів понесення ними судових витрат, тому підстави для присудження на їх користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У частині позовних вимог про визнання недійсним договору оренди землі від 05.12.2014, укладеного між Головним управлінням Держземагентства у Київській області та ОСОБА_1, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 06.12.2014 індексний номер 17773454, - провадження у справі закрити.

Щодо решти позовних вимог, - у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Волков А.С.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 28 червня 2015 р.