Справа № 826/5761/13-а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року м. Київ К/800/56794/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Мороза В.Ф.,

Логвиненко А.О.

Донця О.Є.

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" як оператора спільної діяльності між публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування", товариством "Карпатигаз" та компанією Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB) за договором від 10 червня 2002 року № 3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 червня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" як оператора спільної діяльності між публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування", товариством "Карпатигаз" та компанією Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB) за договором від 10 червня 2002 року № 3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи до державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області Чуй Т.М. та Державної екологічної інспекції у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення в частині,

в с т а н о в и л а:

ТОВ «Карпатигаз», як оператора спільної діяльності між ПАТ "Укргазвидобування", ТОВ «Карпатигаз» та компанією Місен Ентерпрайзес АБ (Misen Enterprises AB) за договором № 3 від 10 червня 2002 року про спільну діяльність без утворення юридичної особи звернулося із позовом до державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області Чуй Т.М. (далі Державний інспектор), Державної екологічної інспекції у Полтавській області (далі Екологічна інспекція), у якому просило визнати протиправними та скасувати пункти 1, 3, 5-8 припису № 05-21-129 від 13 березня 2013 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва 14 червня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

На касаційну скаргу товариства надійшло заперечення екологічної інспекції, в якому остання вважає судові рішення такими, що ухвалені із дотриманням норм матеріального та процесуального права, та просить залишити касаційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Державним інспектором проведено перевірку дотримання позивачем вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, за результатами якої складено акт № 141/01-01-14 від 12.03.2013 року.

На підставі акту перевірки, державним інспектором складено припис № 05-21-129 від 13.03.2013 року, яким позивачу приписано: протягом десяти днів після отримання оскаржуваного припису розробити план організаційно-технічних заходів по усуненню виявлених недоліків із встановленням термінів та відповідальних виконавців, який затвердити відповідним наказом. Копію такого наказу представити Екологічній інспекції; до 29 березня 2013 року представити договір про спільну діяльність; до 29 березня 2013 року представити робочий проект з розділом «ОВНС - оцінка впливу на навколишнє середовище» та позитивним висновком державної екологічної експертизи на проведення робіт на свердловині № 3 Роднікової площі (далі свердловина); до 29 березня 2013 року представити дозвіл про зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки; до 29 березня 2013 року представити договір обов'язкового страхування цивільної відповідальності суб'єктів господарювання за шкоду, яка може бути заподіяна пожежами та аваріями на об'єктах підвищеної небезпеки, включаючи пожежовибухонебезпечні об'єкти та об'єкти, господарська діяльність на яких може призвести до аварій екологічного і санітарно-епідеміологічного характеру; до 29 березня 2013 року представити дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами; до 29 березня 2013 року представити програму робіт, що є невід'ємною частиною спеціального дозволу на користування надрами № 2389 від 21 лютого 2013 року (далі спеціальний дозвіл); по закінченню терміну виконання кожного пункту оскаржуваного припису надати Екологічній інспекції звіт про хід їх виконання.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що перевірку позивача проведено на вимогу прокуратури Решетилівського району Полтавської області № 90-221вих.13 від 01 лютого 2013 року.

Зі змісту вимоги вбачається, що у ході перевірки діяльності позивача встановлено, що на території Піщанської сільської ради позивач проводить відновлювальні роботи свердловини, де виявлено факт зняття родючого шару ґрунту.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991 року, законні вимоги прокурора є обов'язковими для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб та громадян і виконуються невідкладно або у передбачені законом чи визначені прокурором строки.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 вказаного Закону при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів прокурор має право вимагати від керівників та колегіальних органів проведення перевірок, ревізій діяльності підпорядкованих і підконтрольних підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, а також виділення спеціалістів для проведення перевірок, відомчих і позавідомчих експертиз.

Виходячи з наведеного, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, щодо необґрунтованості твердження позивача, що перевірка може бути здійсненна лише на підставі постанови прокурора.

Судами встановлено, що згідно письмових пояснень позивача, власником свердловини є ПАТ «Укргазвидобування», яке отримало спеціальний дозвіл на ліцензійну ділянку, на якій здійснюється господарська діяльність з видобутку вуглеводнів. Свердловина обліковується на балансі ПАТ «Укргазвидобування». Робочий проект з розділом «ОВНС» на свердловину та висновок екологічної експертизи знаходяться у ПАТ «Укргазвидобування».

Позивачем не надано Екологічній інспекції документів, зазначених в оскаржуваному приписі, а також документів, які б підтвердили факт належності свердловини ПАТ «Укргазвидобування».

З інформаційної довідки позивача № 06/03-3 від 06 березня 2013 року вбачається, що Екологічній інспекції надано тільки копії установчих документів позивача, угоди № А3РОД/ЗЕМ-10, спеціального дозволу, екологічної картки на свердловину та акту передачі свердловини для проведення робіт з капітального ремонту від 12 листопада 2012 року.

Щодо інших документів, позивач зазначає, що він не повинен надавати такі документи, оскільки він не є власником свердловини, свердловина не є об'єктом підвищеної небезпеки та стаціонарним джерелом викидів забруднюючих речовин.

Проте, у ході проведеної перевірки виявлено факт проведення позивачем робіт з облаштування свердловини, яка ліквідована у 1986 році. Тобто, фактично позивачем споруджується нова свердловина на місці ліквідованої.

Згідно з абз. 1 розділу І, підпунктами 1.1, 1.3 п. 1 розділу V Правил безпеки в нафтогазодобувній промисловості України, затверджених наказом Державного комітету України з промислової безпеки; охорони праці та гірничого нагляду № 95 від 06 травня 2008 року, дія цих Правил поширюється на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності (далі підприємства), діяльність яких пов'язана з проектуванням, спорудженням, експлуатацією, ремонтом та реконструкцією об'єктів нафтогазодобувних виробництв, а також на спеціалізовані організації, що здійснюють геофізичні, науково-дослідні, проектно-конструкторські, будівельно-монтажні, пусконалагоджувальні і діагностичні роботи, а також ліквідацію аварій на нафтогазодобувних виробництвах.

Основним документом на спорудження свердловин є робочий проект, розроблений відповідно до державних будівельних норм "Проектування. Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва" (ДБН А.2.2-3-2004) з урахуванням вимог цих Правил та інших нормативно-технічних документів.

При спорудженні свердловин на родючих землях і землях активного господарського використання до початку монтажу бурового обладнання необхідно зняти родючий шар землі для здійснення рекультивації після завершення буріння та облаштування устя свердловини.

Згідно із п. 22 Переліку видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 554 від 27 липня 1995 року, одним із видів діяльності, що становлять підвищену екологічну небезпеку, є проекти будівництва об'єктів, які належать до IV-V категорії складності.

Відповідно до підпункту 1 п. 6 Порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорії складності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2011 року № 557, до V категорії складності відносяться об'єкти будівництва, які мають хоча б одну з таких ознак згідно із Законом України «Про об'єкти підвищеної небезпеки» є об'єктами підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об'єкти підвищеної небезпеки» № 2245-III від 18 січня 2001 року, об'єкт підвищеної небезпеки - об'єкт, на якому використовуються, виготовляються, переробляються, зберігаються або транспортуються одна або кілька небезпечних речовин чи категорій речовин у кількості, що дорівнює або перевищує нормативно встановлені порогові маси, а також інші об'єкти як такі, що відповідно до закону є реальною загрозою виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру.

Отже, свердловина є об'єктом підвищеної небезпеки та відноситься до V категорії складності, у зв'язку з чим потребує проведення екологічної експертизи та виготовлення проектної документації.

Згідно із підпунктами 1.5, 1.7 ДБН А.2.2-1-2003 «Проектування. Склад і зміст матеріалів оцінки впливів на навколишнє середовище (ОВНС) при проектуванні і будівництві підприємств, будинків і споруд», виконання ОВНС та підготовка її матеріалів, а також виконання окремих розділів на засадах субпідряду доручається організаціям, які мають відповідну ліцензію.

Для видів діяльності й об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, наведених у додатку Е, розроблення матеріалів ОВНС виконується в обсязі відповідно до розділу 2 даних Норм.

Для інших видів діяльності та об'єктів, не наведених у додатку Е, матеріали ОВНС розробляються у скороченому обсязі, який визначається замовником і генпроектувальником у кожному конкретному випадку при складанні Заяви про наміри, за узгодженням з місцевими органами Мінекоресурсів та Державної санітарно-епідеміологічної служби МОЗ України.

Відповідно до пункту 14 статті 7 Закону України «Про страхування», в Україні здійснюються такі види обов'язкового страхування: страхування цивільної відповідальності суб'єктів господарювання за шкоду, яку може бути заподіяно пожежами та аваріями на об'єктах підвищеної небезпеки, включаючи пожежовибухонебезпечні об'єкти та об'єкти, господарська діяльність на яких може призвести до аварій екологічного та санітарно-епідеміологічного характеру.

Таким чином, враховуючи, що свердловина є об'єктом підвищеної небезпеки, тому діяльність щодо її облаштування потребує обов'язкового страхування.

Відповідно до підпункту 1.15.5 Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України № 7 від 10 лютого 1995 року , стаціонарне джерело забруднення атмосфери - підприємство, цех, агрегат, установка або інший нерухомий об'єкт, що зберігає свої просторові координати протягом певного часу і здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферу.

Згідно із ч. 1 ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» № 2707-XII від 16 жовтня 1992 року для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров'я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 33 вказаного Закону передбачено, що особи, винні у викидах забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади відповідно до закону несуть відповідальність згідно з законом.

Отже, використання позивачем факельного амбару (горизонтальна установка для спалювання газу та парів, що подаються по горизонтальному трубопроводу в зону спалювання) без спеціального дозволу є порушенням природоохоронного законодавства.

Враховуючи вищезазначене, судами попередніх інстанцій зроблено вірний висновок, що пункти 1, 3, 5-8 припису № 05-21-129 від 13 березня 2013 року є обґрунтованими та скасуванню не підлягають, а у позові слід відмовити.

Відповідно до ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без змін, якщо визнає, що суд не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 224, 230, Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" як оператора спільної діяльності між публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування", товариством "Карпатигаз" та компанією Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB) за договором від 10 червня 2002 року № 3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 червня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець