Справа № 809/2887/14
Суддя: Ліщинський Андрій Михайлович
Дата ухвалення: 2015-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 р. Справа № 876/9784/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Керод Х.І.

з участю представника відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Івано-Франківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року у справі за позовом Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області до Дочірнього підприємства «Івано-Франківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості в сумі 5715429,06 грн.,-

В С Т А Н О В И Л А:

03.09.2014 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 5715429,06 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за відповідачем рахується заборгованість по не сплаті узгодженої суми зобовязань по надходженнях від видів забруднюючих речовин в сумі 166,35 грн., по податку на додану вартість в загальному розмірі 205658,75 грн. та по податку на прибуток в сумі 5509603,96 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто з розрахункових рахунків у банках, що обслуговують Дочірнє підприємство «Івано-Франківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія» «Автомобільні дороги України» (ідентифікаційний код 31790584) та за рахунок готівки, що належить Дочірньому підприємству «Івано-Франківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (ідентифікаційний код 31790584) в дохід Державного бюджету України податковий борг в сумі 5715429 (п'ять мільйонів сімсот п'ятнадцять тисяч чотириста двадцять дев'ять) гривень 06 коп.

Відповідач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі покликається на те, що оскільки питання наявності чи відсутності остаточного податкового боргу не вирішено, висновок суду про стягнення є передчасним і необгрунтованим.

У ході апеляційного розгляду представник апелянта ОСОБА_1 надав пояснення та просить задовольнити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що податковий борг з податку на прибуток в сумі 5509603,96 грн., що виник в результаті несплати грошового зобов'язання за податковим повідомленням-рішенням № від 19.11.2012 року також не погашений. На момент розгляду даної адміністративної справи суду не надано підтвердження сплати відповідачем податкового боргу в загальному розмірі 5715429,06 грн, вказана заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом ат підтверджено матеріалами справи, що у відповідності до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 13.08.2014 року, юридична особа - Дочірнє підприємство «Івано-Франківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України» зареєстрована 07.06.2002 року. Згідно із статтею 15 Податкового кодексу України відповідач є платником податків та зборів.

За відповідачем обліковується податковий борг, що виник в результаті несплати наступних податкових платежів.

Актом про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій декларації з екологічного податку за 1 квартал 2014 року щодо відповідача, встановлено неподання до ДПІ у Снятинському районі декларації з екологічного податку за період що перевірявся (за місцезнаходженням структурного підрозділу відповідача), чим порушено гл.8, ст.250 п.250.2; гл.2, ст.49 п.49.18, пп.49.18.2 Податкового кодексу України (надалі також - ПК України).

На підставі вищевказаного Акту перевірки, позивачем винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 23.06.2014 року, та відповідно до п.120.1 ст.120 ПК України на відповідача накладено штрафні (фінансові) санкції в розмірі 170 грн. Акт перевірки та податкове повідомленні-рішення від 23.06.2014 року отримані відповідачем у відповідності до рекомендованого повідомлення про вручення 25.06.2014 року ним не оскаржувалися, а штрафні (фінансові) санкції залишаються не сплачені.

30.04.2014 року відповідачу направлялася податкова вимога №1832-25 на суму 159561,92 грн., яка отримана уповноваженою особою відповідача у відповідності до підпису на корінці податкової вимоги та останнім не оскаржувалася.

Відповідно до приписів частини 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). Враховуючи, що заборгованість, визначена у податковій вимозі відповідачем не погашалася, а сума податкового боргу зросла, додатково податкова вимога не надсилалася.

Що стосується податкового боргу з податку на додану вартість, то в матеріалах адміністративної справи міститься рішення про розстрочення грошових зобов'язань (податкового боргу) №1 від 30.01.2014 року оформлене листом від 31.01.2014 року №588/7/09-19-11-01-018/105, за яким відповідачу на підставі статей 19-1 розділу І та 100 глави 9 розділу ІІ ПК України вирішено надати розстрочення сплати грошових зобов'язань по податку на додану вартість з 30.01.2014 по 15.12.2014 року.

Розмір щомісячного платежу, згідно з рішенням №1 від 30.01.2014 року становить 208648,62 грн., проте станом на момент звернення до адміністративного суду, сума за 15.08.2014 року на виконання розстрочення відповідачем не сплачена, проте з врахуванням сум переплати 9849,55 грн. та нарахованої пені, що обліковується в картці особового рахунку з податку на додану вартість щодо відповідача в сумі 6859,68 грн., сплаті підлягає 205658,75 грн. боргу.

Згідно з підпунктом 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 ПК України, процедура адміністративного оскарження закінчується, зокрема, днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, що оскаржувались. День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

За відповідачем обліковується також 5509603,96 грн. боргу з податку на прибуток. Дана заборгованість виникла в результаті узгодження податкового зобов'язання, яке виникло на підставі податкового повідомлення-рішення № від 19.11.2012 року.

Згідно з абзацом 4 пункту 56.18 статті 56 ПК України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, податкові зобов'язання, визначені в податковому повідомленні-рішенні № від 19.11.2012 року є узгодженими, не сплачені у встановлений законом строк та набули статусу боргу, який підлягає стягненню в судовому порядку.

За карткою особового рахунку по податку на прибуток щодо відповідача обліковувалася переплата 97,04 грн., а тому сума основного платежу згідно з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням складає 5325364,96 грн. та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 184239,00 грн..

Загальна сума заборгованості в розмірі 5715429,06 грн. також підтверджується довідкою про борг від 15.08.2014 року.

Згідно з статтею 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Підпунктами 16.1.3 та 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України визначено, що платник податків зобов'язаний, зокрема: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з приписами пункту 250.1 та 250.2 статті 250 ПК України, базовий податковий (звітний) період екологічного податку дорівнює календарному кварталу. Платники податку, крім тих, які визначені пунктом 240.2 статті 240 цього Кодексу, та податкові агенти складають податкові декларації за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, подають їх протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, до контролюючих органів та сплачують податок протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

Відповідно до пункту 120.1 статті 120 ПК України, неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Згідно з пунктом 54.3 статті 54 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію; згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до пункту 58.1. статті 58 ПК України, у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 57.3. статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до рішення №1 від 30 січня 2014 року (а.с.62), відповідачу розстрочено сплату грошових зобов'язань з податку на додану вартість в розмірі 2295134,85 грн, з місячним платежем 208648,62 грн., який у встановлений строк не сплачено.

Згідно з пунктом 100.1 та 100.6 ПК України, розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу. Розстрочені суми грошових зобов'язань або податкового боргу (в тому числі окремо - суми штрафних (фінансових) санкцій) погашаються рівними частками починаючи з місяця, що настає за тим місяцем, у якому прийнято рішення про надання такого розстрочення.

Податковий борг з податку на прибуток в сумі 5509603,96 грн., що виник в результаті несплати грошового зобов'язання за податковим повідомленням-рішенням № від 19 листопада 2012 року також не погашений.

Згідно з абзацом 2 пункту 57.3 статті 57, у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Згідно з підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України, після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Згідно із пунктом 87.1. статтею 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Пунктом 87.2. даної статті Податкового кодексу України передбачено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно з п.95.3. ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Пунктом 95.4 ст.95 Податкового кодексу України встановлено, що орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що на момент розгляду даної адміністративної справи суду не надано підтвердження сплати відповідачем податкового боргу в загальному розмірі 5715429,06 грн., вказана заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, оскільки вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, оскільки вирішуючи даний публічно-правовий спір, не вірно встановлено фактичні обставини справи, надано невірну оцінку дослідженим доказам та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянтом при подачі апеляційної скарги не було сплачено розмір судового збору, який відстрочений судом до закінчення розгляду справи по суті, що підлягає сплаті за подання до адміністративного суду апеляційної скарги, та становить 2436 грн..

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Івано-Франківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року у справі №809/2887/14 без змін.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Івано-Франківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (ідентифікаційний код 31790584) судовий збір в сумі 2436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) гривень в дохід Державного бюджету України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

ОСОБА_2