Справа № 2а-15812/10/0470
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" червня 2015 р. м. Київ К/800/64548/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.

при секретарі: Скавуляк Т.В.,

за участю представників сторін: від позивача: Пащука В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за касаційною скаргою Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2013 року у справі за позовом державного підприємства "Придніпровська залізниця" до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області про часткове скасування вимоги,

в с т а н о в и л а:

Державне підприємство "Придніпровська залізниця" звернулось до суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, в якому просить суд:

визнати незаконним та скасувати пункт 2 вимоги Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області від 09.11.2010 №04-05-05-15/11589 щодо повернення з одержувача коштів у розмірі 617263,2 грн., які виникли внаслідок сплати ТОВ «БК Атлант» завищеної вартості робіт з капітального ремонту системи опалення (стояків) в будівлі управління Придніпровської залізниці виконаних у період липень-листопад 2008р. шляхом: відображення дебіторської заборгованості за юридичною особою щодо якої здійснено безпідставні витрати; відшкодування зайво сплачених ТОВ «БК Альво» коштів проведенням претензійно-позовної роботи з підрядником щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів або виконання відповідного обсягу робіт; в іншому випадку шляхом стягнення з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду у порядку та розмірі, встановленому ст.ст. 130-136 КЗпП України;

визнати незаконним та скасувати пункт 3 вимоги Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області від 09.11.2010 №04-05-05-15/11589 щодо повернення з одержувача коштів у розмірі 9281,76 грн., які виникли внаслідок сплати ТОВ «БК Альво» за завищені обсяги та вартість робіт з капітального ремонту системи опалення в будівлі управління залізниці та заміни системи водопостачання виконаних у період липень-вересень 2008 р. шляхом: відображення дебіторської заборгованості за юридичною особою щодо якої здійснено безпідставні витрати; відшкодування зайво сплачених ТОВ «БК Атлант» коштів шляхом проведення претензійно-позовної роботи з підрядником щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів або виконання відповідного обсягу робіт.; в іншому випадку шляхом, стягнення з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду у порядку та розмірі, встановленому ст.ст. 130-136 КЗпП УКраїни;

визнати незаконним та скасувати пункт 5 вимоги Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області від 09.11.2010 №04-05-05-15/11589 щодо корегування в обліку понесених витрат у сумі 3741400,44 грн. зайво нарахованої амортизації у відповідності П(С)БО 6 «Виправлення помилок і зміни у фінансових звітах», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.05.1999 №137, а також, вирішення питання щодо більшого перебування на балансі медичного обладнання, яке не використовується у господарській діяльності Залізниці.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю оскаржуваних пунктів вимоги як таких, що винесено за відсутності фактів порушення позивачем вимог законодавства.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 березня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2013 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 березня 2012 року скасовано; прийнято нову, якою позов задоволено частково: скасовано пункт 5 вимоги Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області від 09.11.2010 №04-05-05-15/11589 щодо корегування в обліку понесених витрат у сумі 3 741 400,44 грн. зайво нарахованої амортизації у відповідності П(С)БО 6 "Виправлення помилок і зміни у фінансових звітах", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.05.1999 №137; в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Контрольно-ревізійним управлінням в Дніпропетровській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності управління державного підприємства «Придніпровська залізниця» за період з 01.01.2008 по 2010 рік, за результатами якої складено акт ревізії від 27.09.2010 №05-21/73.

На підставі акту ревізії від 27.09.2010 №05-21/73 Контрольно-ревізійним управлінням в Дніпропетровській області сформовано та на адресу позивача направлено вимогу від 09.11.2010 №04-05-05-15/11589 про усунення виявлених ревізією порушень.

Вказуючи на протиправність вимоги від 09.11.2010 №04-05-05-15/11589 державне підприємство «Придніпровська залізниця» звернулось до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності вимоги від 09.11.2010 №04-05-05-15/11589 як такої, що сформовано на підставі обґрунтованих та підтверджених висновків акту ревізії від 27.09.2010 №05-21/73.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову щодо визнання незаконним пункту 5 вимоги Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області від 09.11.2010 №04-05-05-15/11589 та задовольняючи позов у вказаній частині, виходив з того, що вимога органу державної контрольно-ревізійної служби про зобов'язання відкоригувати в обліку понесені витрати у сумі зайво нарахованої амортизації не узгоджується із встановленими законом повноваженнями відповідача на формування вимоги.

Колегія суддів, переглядаючи рішення судів попередніх інстанцій в межах касаційної скарги, поданої Державною фінансовою інспекцією у Дніпропетровській області, погоджується із позицією суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для скасування пункту 5 вимоги Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області від 09.11.2010 №04-05-05-15/11589, вважаючи при цьому за необхідне зазначити наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ревізією достовірності формування витрат операційної діяльності, що не входять до собівартості, відповідачем по Господарській службі встановлено завищення інших операційних витрат на суму нарахованої амортизації за період 2008-2009 роки та І квартал 2010 року в розмірі 3741400,44 грн. на безоплатно передане в користування у 2005 році медичне обладнання лікарням станцій Придніпровської залізниці на загальну суму 16 467 829,92 грн., яке рахується на балансі господарської служби залізниці.

Зазначене є порушенням вимог пункту 4 П(С)БО 7 «Основні засоби» в частині нарахування амортизації необоротних активів протягом строку їх корисного використання (експлуатації) в очікуваному періоді часу, протягом якого необоротні активи будуть використовуватися підприємством або з їх використанням буде виготовлено (виконано) очікуваний підприємством обсяг продукції (робіт, послуг), та пункту 17 П(С)БО 16 «Витрати» в частині віднесення до витрат, пов'язаних з операційною діяльністю, які не включаються до собівартості, у тому числі інших операційних.

Так, органом контрольно-ревізійної служби зазначено, що обладнання, яке передане відповідно до укладених договорів позички між ДП «Придніпровська залізниця» та 13-ма медичними закладами (на підставі актів прийому-передачі), які належать до сфери управління Міністерства транспорту та зв'язку України, розташовані на станціях ДП «Придніпровська залізниця» та фінансуються за рахунок коштів державного бюджету, не використовується Залізницею і не передбачає виготовлення (виконання) певного обсягу продукції (робіт, послуг), що відповідно не передбачає економічних вигод для залізниці. За вказаних обставин, нарахування амортизації на передане обладнання медичним закладам у користування, не може відноситися до операційної діяльності Залізниці.

У зв'язку із зазначеним, пунктом 5 вимоги від 09.11.2010 №04-05-05-15/11589 державне підприємство "Придніпровська залізниця" зобов'язано відкоригувати в обліку понесені витрати у сумі зайво нарахованої амортизації у відповідності П(С)БО 6 "Виправлення помилок і зміни у фінансових звітах", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.05.1999 №137 та вирішити питання щодо подальшого перебування на балансі медичного обладнання, яке не використовується у господарській діяльності залізниці.

Вказуючи на обґрунтованість висновків акту ревізії в частині безпідставності нарахування амортизації на медичне обладнання, суд першої інстанції виходив з того, що від переданого медичним закладам (які не утримуються на балансі ДП «Придніпровська залізниця») обладнання, Позивачем не очікується виготовлення (виконання) певного обсягу продукції (робіт, послуг) і відповідно отримання певних економічних вигод у вигляді доходу, у той час як витрати у вигляді амортизації визнаються у разі якщо актив забезпечує одержання економічних вигод протягом кількох звітних періодів.

Не погоджуючись із вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до положень пунктів 22, 23 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 №92, об'єктом амортизації є вартість, яка амортизується (окрім вартості землі і незавершених капітальних інвестицій).

Нарахування амортизації здійснюється протягом строку корисного використання (експлуатації) об'єкта, який встановлюється підприємством при визнанні цього об'єкта активом (при зарахуванні на баланс), і призупиняється на період його реконструкції, модернізації, добудови, дообладнання та консервації.

Згідно з пунктом 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби" строк корисного використання (експлуатації) - очікуваний період часу, протягом якого необоротні активи будуть використовуватися підприємством або з їх використанням буде виготовлено (виконано) очікуваний підприємством обсяг продукції (робіт, послуг).

Відповідно до пунктів 2.2 та 2.3 розділу 2 Статуту державного закладу "Дорожня клінічна лікарня станції Дніпропетровськ ДП "Придніпровська залізниця", затвердженого наказом Державної адміністрації залізничного транспорту України 20.02.2008 №077-Ц, лікарнею обслуговуються, зокрема, працівники підприємств, організацій та установ залізничного транспорту України і члені їх сімей, що перебувають на утриманні; пенсіонери залізничного транспорту і непрацездатні члени їх сімей, що перебувають на їх утриманні. Основні напрями діяльності: медичне обслуговування залізничників та членів їх сімей, пенсіонерів залізничного транспорту, зареєстрованого місцевого населення.

Органом державної контрольно-ревізійної служби в обґрунтування позиції про те, що від переданого медичним закладам обладнання, позивачем не очікується виготовлення (виконання) певного обсягу продукції (робіт, послуг), не враховано факт використання зазначеного обладнання для надання медичних послуг безпосередньо працівникам залізничного транспорту.

За вказаних обставин, колегія суддів не погоджується із позицією суду першої інстанцій в частині недотримання позивачем при нарахуванні амортизації на медичне обладнання вимог пункту 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку "Основні засоби".

У той же час, вказуючи на помилковість позиції суду апеляційної інстанції щодо невідповідності способу формулювання вимоги у вказаній частині повноваженням органу державної контрольно-ревізійної служби, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Положеннями пункту 7 статті 10 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" в редакції, чинній на момент формування вимоги, передбачено право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

Згідно з вимогами пунктів 46, 49 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

У разі коли діями чи бездіяльністю працівників об'єкта контролю державі або підконтрольній установі заподіяна матеріальна шкода, контролюючий орган ставить вимоги перед керівником об'єкта контролю та органом його управління щодо пред'явлення цивільних позовів до винних осіб.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати державний фінансовий контроль та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень. У той же час, відсутність визначення на законодавчому рівні особливостей щодо змісту вимоги, що пред'являються, дає підстави для висновку, що формулюючи вимогу, орган державного фінансового контролю як суб'єкт владний повноважень, на якого законом покладено відповідні функції щодо державного контролю, має право обирати такий спосіб захисту або відновлення порушених прав держави, який був би максимально спрямований на відновлення попереднього стану.

Таким чином, колегія суддів не погоджується із позицією суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної вимоги виключно з мотивів невідповідності її змісту повноваженням органу державного фінансового контролю.

За вказаних обставин, зважаючи на те, що позивачем пункт 5 вимоги від 09.11.2010 №04-05-05-15/11589 оскаржується з мотивів хибності висновків акту ревізії щодо безпідставного нарахування позивачем амортизації на медичне обладнання, передане у користування, враховуючи вимоги частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового оскарження, зважаючи на хибність акту ревізії від 27.09.2010 №05-21/73, на підставі яких відповідачем сформовано пункт 5 вимоги від 09.11.2010 №04-05-05-15/11589, колегія суддів погоджується із позицією суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову в частині визнання незаконним та скасування зазначеного пункту вимоги.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для часткового задоволення позову не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута в порядку ст.ст.235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: