Справа № 809/2687/14
Суддя: Ліщинський Андрій Михайлович
Дата ухвалення: 2015-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 р. Справа № 876/9407/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2014 року у справі за позовом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» до Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

13.08.2014 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем 29.05.2014 року було проведено фактичну перевірку з питань дотримання норм законодавства щодо виробництва та обігу спирту на Підгайчиківському МПД ДП «Укрспирт» за адресою с. Підгайчики, Коломийський район, Івано-Франківська область. Однак позивач не погоджується з правомірністю дій представників відповідача, результати якої оформлені у вигляді акту перевірки №38/7/09-19-21-19 від 29.05.2014 року.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі покликається на те, що у період за який проводилась перевірка, переміщення обємів спирту від Підгайчиківського МПД до інших МПД ДП «Укрспирт» (Залучанське, Артемівське, Хоростівське, Немирівське, Новосілківське, Мартинівське, Лопатинське МПД) здійснювалось в межах однієї юридичної особи (без реалізації, передачі чи будь-якого іншого відчуження).

Особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про місце та час розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що висновки, викладені в акті, не є обов'язковими ні для платника податків, ні для керівника податкового органу, а є лише відображенням фактичних дііі податкових ревізорів щодо встановлених в ході перевірки порушень, тобто не є предметом правовідносин між особою та суб'єктом владних повноважень, а тому не можуть бути предметом оскарження в адміністративному суді.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст.195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що на підставі направлення від 29 травня 2014 року №094 га №095, виданого Головним управлінням Міндоходів в Івано-Франківській області працівниками ГУ Міндоходів в Івано- Франківській області на підставі пп.80.2.2, пп.80.2.5. 80.2. ст.80 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року (зі змінами та доповненнями) та наказу ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області від 29 травня 2014 року № 046-11, а також на виконання листа Міністерства доходів і зборів України від 14.04.2014 року №8792/7/99-99-21-01-17 проведена фактична перевірка Підгайчиківського місця провадження діяльності ДП «Укрспирт» з питань дотримання норм законодавства щодо виробництва та обігу спирту за період з 01.01.2012 року по 28.02.2014 року. За наслідками даної перевірки було складено акт № 38/7/09-19-21-19 від 29.05.2014 року.

За результатами проведеної перевірки Підгайчівського МПД ДП «Укрспирт» встановлено порушення вимог ст.14 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та п.6 Порядку визначення виробників і покупців спирту та здійснення контролю за його обігом, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1266 від 29.08.2002 року, а саме: здійснювались відвантаження спирту та фракції головної етилового спирту без дозволу, виданого уповноваженим представником контролюючого органу та без штампу «Виїзд дозволено» на товарно-транспортних накладних.

Внаслідок виявлених порушень відповідачем винесено рішення про застосування фінансових санкцій до позивача за №000229 у вигляді штрафу в розмірі 421626243,43 грн.

Вважаючи дії представників відповідача, за результати якої оформлений акт перевірки, неправомірними, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Згідно з п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (п.75.1.3 ПК України).

Порядок проведення фактичної перевірки визначено статтею 80 Податкового кодексу України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (п.80.1 ст. 80 ПК України).

В силу п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: - у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України); - отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України).

Відповідно до пункту 81.1 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: - направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; - копії наказу про проведення перевірки; - службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки (абз.5 п.81.1 ст.81 ПК України).

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється (абз.6 п.81.1 ст.81 ПК України).

Згідно п.86.5 ст.86 Податкового кодексу України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Уразі якщо платник податків (його відокремлені підрозділи) здійснює свою діяльність не за основним місцем обліку платника податків, контролюючий орган, який проводив перевірку, не пізніше трьох робочих днів з дня реєстрації акта (довідки) в цьому органі направляє акт (довідку) до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків. Копія акта (довідки) перевірки з відміткою про реєстрацію в журналі реєстрації актів (довідок) перевірок зберігається у контролюючому органі, який проводив перевірку.

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його законними представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

Згідно п.86.7 ст.86 Податкового кодексу України, у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

Керуючись вищенаведеним та наявними у матеріалах справи доказами колегія суддів зазначає, що Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» наказ в.о. начальника ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області «Про проведення фактичної перевірки» від 29.05.2014 року № 046-П не оскаржувався, копію вказаного наказу вручено керівнику Підгайчиківського МПД ДП «Укрспирт» ОСОБА_1, також пред'явлено службові посвідчення та направлення на перевірку від 29.05.2014 року №094 і №095, за наявності законодавчо передбачених підстав на проведення перевірки, що відповідає вимогам ПК України. (а.с.36-38)

А тому, відсутні підстави вважати протиправними дії відповідача по проведенню фактичної перевірки Підгайчиківського МПД ДП «Укрспирт» з питань дотримання норм законодавства щодо виробництва та обігу спирту.

Щодо визнання протиправними дій представників Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області щодо зазначення у Акті № 38/7/09-19-21-19 від 29.05.2014 року, безпідставних та неправомірних висновків, а також визнання протиправним вказаного акта перевірки, суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Відповідно до Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010 року № 984, акт перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації, яка в подальшому повинна використовуватися контролюючим органом для прийняття рішення щодо визначення платникові податків грошових зобов'язань. При цьому акт складається посадовими особами контролюючого органу і не містить волевиявлення самого органу щодо виявлених посадовими особами фактів.

Висновки акту не є остаточними, оскільки платник податків має право надати свої зауваження до відповідного акта (абз.4 п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України), що можуть у подальшому бути враховані контролюючим органом під час вирішення питання про здійснення нарахування грошових зобов'язань за результатами перевірки. Натомість висновки посадових осіб, зазначені в акті перевірки є лише думкою цих осіб щодо поведінки платника податків. При цьому, відповідно до ст. 58 Податкового кодексу України, питання щодо визначення грошового зобов'язання платникові податків за результатами перевірок вирішує контролюючий орган, а не посадові особи, що здійснювали перевірку.

Тому, діяльність із складання актів документальних перевірок є службовою діяльністю працівників контролюючого органу на виконання своїх посадових обов'язків із збирання доказової інформації щодо дотримання платником податків податкової дисципліни. Акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень, не спричиняє виникнення будь-яких прав і обов'язків осіб чи суб'єктів владних повноважень, крім права на надання зауважень до акта перевірки.

Таким чином, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, про те, що Акт перевірки і дії посадових осіб із включення до такого акта певних висновків не породжують правових наслідків для платника податків, а висновки, викладені в акті перевірки, не є обов'язковими та безумовними для позивача.

Наведена позиція відповідає висновкам, викладених у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року у справі 21-237а13, постановах Вищого адміністративного суду від 19.12.2013 року у справі № К/800/30029/13, від 23.01.2014 року № К/800/31047/13, що було враховано судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку, відтак подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2014 року у справі №809/2687/14 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів шляхом подання скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

ОСОБА_2