Справа № 813/8629/14
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року № 813/8629/14

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Гулкевич І.З.,

за участю секретаря Капустинської Н.М.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Ірокс» до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 про скасування рішення та зобов»язання вчинити дії, -

Встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Ірокс» до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2, в якому позивач з уточненими позовними вимогами просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Реєсстраційної служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 05.12.2014 року індексний номер №17768884 про відмову у державній реєстрації права власності квартири №71, по вул.Бальзака,25, м.Львів за Приватним акціонерним товариством «Ірокс»;

2) зобов»язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєсстраційної служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 повторно розглянути заяву Приватного акціонерного товариства «Ірокс» про державну реєстрацію права власності на об»єкт нерухомості, що розташований : АДРЕСА_1.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив,що 05.12.2014 року відповідачем прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та обияжень за №17768884, щодо квартири за адресою : АДРЕСА_2. Вважає дане рішення протиправним, оскільки позивачем подано всі документи необхідні і передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації права власності на об»єкт нерухомості за адресою : АДРЕСА_1.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Відповідач подав заперечення на адміністративний позов, в яких вказує на те, що відповідно до ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» позивачем не було подано документу , що підтверджує виникнення, перехід та припинення речового права на земельну ділянку, документ, що підтверджує присвоєння об»єкту нерухомого майна адреси, що було вказано в рішенні про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №17554048. Крім того, відповідач зазначив, що відповідно до п.49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868 передбачено перелік документів для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об»єкти нерухомого майна. Отже, відповідач зазначив про правомірність дій державного реєстратора, оскільки, на його думку, надані позивачем документи не підтверджують заявлені права. Щодо вимог до Реєстраційної служби вчинити певні дії відповідач зазначив що діючим законодавством встановлена процедура прийняття відповідних рішень державними реєстраторами та суд не може підміняти компетенцію уповноваженого на такі дії органу, втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог, з підстав наведених у письмових запереченнях, просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі факти, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-VI ( далі- Закон).

Статтею 1 Закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (далі - органи державної реєстрації прав).

Частиною 4 ст. 9 Закону встановлено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Згідно до ч.,1,2 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

В судовому засіданні було встановлено, що 17 листопада 2014 року ОСОБА_3 як представник за довіреністю ПАТ «Ірокс» звернулася до Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) за адресою : АДРЕСА_3.

До заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) додані: копія довіреності №942 від 31.10.2014 р; копія паспорта; квитанція про сплату держмита; квитанція про сплату за надання інформації; копія рішення №1227 від 31.12.2009 р; технічний НОМЕР_1 від 05.11.2014 р; копія акту готовності до експлуатації №1227 від 31.12.2009 р; копія декларації про готовність об»єкта до експлуатації ЛВ№ від 26.01.2012 р; копія рішення №261 від 21.07.1988 р; акту від 25.09.1988 р.

28 листопада 2014 року державний реєстратор розглянувши подані документи прийняв рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №17554048, у зв»язку з тим, що не були подані усі необхідні документи, а саме : відсутній документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речового права на земельну ділянку, а також, документ, що підтверджує присвоєння об»єкту нерухомого майна адреси.

01.12.2014 року представником позивача ОСОБА_3 було отримано вищевказане рішення, та 05.12.2014 року було додано : копію акт приймання-передачі незавершеного будівництва від 02.01.2004 р та договір про передачу незавершеного будівництва від 02.01.2004 р.

05 грудня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, у зв»язку з відсутністю документа , що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку, а також документу, що підтверджує присвоєння об»єкту нерухомого майна адреси.

Підстави для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень встановлені ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону, заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав неусунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом заборонена.

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868 (далі Порядок №868).

Відповідно до п.49 Порядку №868 передбачено перелік документів для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об»єкти нерухомого майна. Заінтересованою особою є замовник будівництва, крім випадків передбачених цією Постановою.

Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об»єкт нерухомого майна заявник подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речового права на земельну ділянку; документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експуатацію закінченого будівництвом об»єкта; технічний паспорт на об»єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об»єкту нерухомого майна адреси.

Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований об»єкт нерухомого майна заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речового права на нерухоме майно, подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речового права на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об»єктів нерухомого майна без змін зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об»єкта; технічний паспорт на об»єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об»єкту нерухомого майна адреси (в разі коли в результаті реконструкції об»єкта нерухомого майна змінилась його адреса); документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на об»єкт нерухомого майна до проведення його реконструкції, заявникові не повертаються.

Згідно із ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.12 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями.

Так, дійсно з матеріалів справи встановлено, що представником позивача під час подачі документі про державну реєстрацію права власності не було надано документа , що підтверджує виникнення, перехід та припинення речового права на земельну ділянку, документ, що підтверджує присвоєння об»єкту нерухомого майна адреси.

Оскільки позивачем не подано всіх документів для державної реєстрації права власності, державний реєстратор правомірно виніс рішення про відмову у державній реєстрації права власності, а також діяв у межах повноважень, у порядок та спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Частиною 3 ст.2 КАС України, передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.2 ст.72 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів правомірність прийнятого рішення, що підлягає оскарженню саме у межах даного провадження.

Водночас, докази, подані позивачем не підтверджують обставини на які він посилається на обґрунтування позовних вимог та були спростовані доводами відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими, а позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 143, 128, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 30 червня 2015 року.

Суддя Гулкевич І.З.