Справа № 2а/334/22/2015
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2015 рокусправа № 2а/334/22/2015

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.,

без представників сторін;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя

на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 30 березня 2015 р. у справі № 2а/334/22/2015

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя

про визнання дій протиправними та зобовязання Управління пенсійного фонду України вчинити дії щодо призначення пенсії за віком, -

ВСТАНОВИВ:

"05" грудня 2014 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя в якому просив визнати протиправною відмову відповідача у призначенні пенсії та зобовязати Управління ПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_2 пенсію за віком , відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 13.03.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відмова відповідача призначити пенсію ОСОБА_2 у звязку з виїздом позивача на постійне місце проживання до Ізраїля, порушує конституційне право останнього на соціальний захист.

Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 30 березня 2015 р. у справі № 2а/334/22/2015 адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання Управління пенсійного фонду України вчинити дії щодо призначення пенсії за віком - задоволено.

Постанову суду мотивовано безпідставністю відмови пенсійного фонду у призначенні пенсії за віком, оскільки постійне місце проживання на території України не є необхідною умовою для призначення пенсії.

Не погодившись з постановою суду, Управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 30 березня 2015 р. у справі № 2а/334/22/2015, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що питання, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, не врегульовані. Вказує, що заява про призначення пенсії повинна подаватись за місцем проживання (реєстрації) заявника, в той час, як позивач проживає за кордоном та зазначає про відсутність способу переказу сум пенсій до держав, з якими Україною не укладено договорів та не надання позивачем банківського рахунку у банку, який виграв тендер на виплату пенсій на території України в порядку, передбаченому законодавством.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не зявились представники сторін. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників сторін суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, незявлення в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_2 є громадянином України, постійне місце проживання якого Російська Федерація. Відповідно довідки ГУ МВС України в Запорізькій області від 30.08.2012р. паспорт громадянина України на ім'я ОСОБА_2 здано в серпні 2000 року за останнім місцем прописки : м. Запоріжжя, вул. Шушенська,23, в обмін на закордонний паспорт у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до Російської Федерації.

Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, в серпні 2000 р. позивач переїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації, а звідти до Ізраїля.

В березні 2014 року представник позивача звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії.

Рішенням від 14.03.2014р. відповідачем відмовлено в призначенні позивачу пенсії з посиланням на проживання позивача за межами України та відсутності місця проживання на території України.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги зазначив на протиправність дій відповідача по відмові в призначення позивачу пенсії за віком.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії через відсутність місця реєстрації в Україні. Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає правомірним та обґрунтованим такий висновок суду з наступних підстав.

Згідно зі ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто право на отримання пенсії в України є конституційним правом громадянина України.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що проживаючи в державі Ізраїль, позивач, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України що проживають на території України, оскільки Конституція Україні та пенсійне законодавство не допускає обмеження права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Відповідно до ч.1 ст. 44 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затверджене постановою правління пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, встановлено, що заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Згідно до п.16 Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Як вбачається з наведеного, вимога надання заявником паспорту чи іншого документу, що посвідчує особу заявника та місце її проживання (реєстрації), необхідна перш за все для встановлення особи, яка вимагає призначення пенсії.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_2 до заяви про призначення пенсії надано копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до п. 1 Положення «Про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» затвердженого постановою Верховної Ради України № 2503 від 26.06.1996 року паспорт для виїзду за кордон - це документ, що посвідчує особу громадянина України під час перетинання ним державного кордону України та перебування за кордоном.

Враховуючи що на момент звернення за призначенням пенсії позивач перебував за кордоном, його паспорт для виїзду за кордон є належним документом що підтверджує особу та українське громадянство позивача.

Доводи скаржника щодо необхідності місця реєстрації позивача в Україні, як необхідна умова для встановлення привязки особи, що звертається за призначенням пенсії до відповідного територіального органу Пенсійного фонду України, колегія суддів не вважає обґрунтованими з огляду на те, що до заяви про призначення пенсії позивачем долучено, яка засвідчує, що до зняття з обліку у звязку з виїздом за кордон, останній був зареєстрованим в Ленінському районі м. Запоріжжя, що на думку колегії суддів є достатнім доказом правомірності звернення позивача саме до Ленінського територіального Управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя.

З огляду на те, що при зверненні ОСОБА_2 з питання призначення пенсії ним надано паспорт громадянина України для виїзду за кордон, який засвідчує особу заявника та її громадянство та, що в повній мірі відповідає вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (із змінами), затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, крім того, враховуючи, що надання інших документів, що засвідчують цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік, загальний трудовий стаж, колегія суддів доходить висновку про відсутність у відповідача підстав для відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_2

Посилання скаржника на відсутність довідки із зазначення банківського рахунку на який повинна нараховуватись пенсія, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки згідно до приписів Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 №22-1, в разі, якщо до заяви про призначення, відновлення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Матеріали справи не містять жодного підтвердження того факту, що пенсійний орган звертався до позивача з вимогою про надання додаткових документів.

Щодо не набрання законної сили проектом Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо осіб, які виїхали на постійне місце проживання за кордон», підготовлений Міністерством праці та соціальної політики України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відсутність механізму регулювання питань виплати пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, не може обмежувати гарантоване Конституцією України право особи на належний соціальний захист.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно були застосовані норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 30 березня 2015 р. у справі № 2а/334/22/2015 - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 30 березня 2015 р. у справі № 2а/334/22/2015 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко