Справа № 805/2424/15-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/2424/15-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 р. Справа № 805/2424/15-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Голубової Л.Б.,

розглянувши порядку письмового провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області

до приватного акціонерного товариства «Торговий дом «Астрон»

Через канцелярію суду представник позивача надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач через канцелярію суду надав клопотання про перенесення розгляду справи у зв’язку з тим, що представник відповідача залучений до розгляду справи у Донецькому апеляційному господарському суді яка призначена на 07 липня 2015 року об 11:00 годині, але доказів знаходження представника у судовому засіданні (ухвала, повістка суду) не надав, тому дане клопотання не підлягає задоволенню. Оскільки відповідачем не надано заперечень та доказів, що їх обґрунтовують, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі документів, що містяться в матеріалах справи.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в письмовому провадженні у відповідності до приписів ч. 6 ст. 128 КАС України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд –

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2014 року відповідачем надано до державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області декларацію з земельного податку за земельні ділянки державної або комунальної власності за звітний податковий період 2014 рік, якою було визначено щомісячну суму з січня по листопад по 4849,16 гривень, за грудень 2014 року у розмірі 4849,23 гривень яка заявлена позивачем до стягнення (а.с. 12-13).

16 лютого 2015 року відповідачем надано до державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області декларацію з земельного податку за земельні ділянки державної або комунальної власності за звітний податковий період 2015 рік, якою було визначено щомісячну суму у розмірі 6056,61 гривень (а.с. 10-11). Позивачем заявлена до стягнення заборгованість за період січень – квітень 2015 року.

16 лютого 2015 року відповідачем надано до державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області декларацію з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за звітний податковий період 2015 рік, якою було визначено щомісячну суму у розмірі 970,18 гривень (а.с. 14-15). Позивачем заявлена до стягнення заборгованість у розмірі 970,18 гривень за травень 2015 року.

31 березня 2015 року відповідачем надано до державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області уточнюючу декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за звітний податковий період 2015 рік, якою було визначено щоквартальну оплату за І-ІІІ квартал у розмірі 5878,45 гривень та за ІV квартал у розмірі 5878,44 гривень (а.с. 16).

15 червня 2015 року відповідачем надано до державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області уточнюючу декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за звітний період І квартал 2015 року, якою було визначено щоквартальну оплату за І-ІІІ квартал у розмірі 5878,45 гривень та за ІV квартал у розмірі 5878,44 гривень (а.с. 19).

Облік платників податків і зборів (обов'язкових платежів) здійснюється органами державної податкової служби та іншими державними органами відповідно до законодавства.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 Кодексу платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Статтею 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Підпунктом 266.6.1. пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки дорівнює календарному року.

Підпунктом 266.7.5. пункту 266.7. статті 266 Податкового кодексу України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об’єкта/об’єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Пунктом 202.1 статті 202 Податкового кодексу України звітним (податковим) періодом з податку на додану вартість визначено календарний місяць.

Відповідно до вимог статті 203 Кодексу податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Пунктом 286.2. статті 286 Податкового кодексу України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця, як визначено в пункті 287.3 статті 287 Податкового кодексу України.

Наявною в матеріалах справи податковою декларацією (а.с. 14-15) підтверджено визначення відповідачем зобов’язань з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності у розмірі 966,63 гривень за звітний період травень 2015 року з урахуванням часткового погашення за рахунок переплати у розмірі 3,55 гривень.

Станом на день судового розгляду відповідачем податкові зобов’язання з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за звітний період травень 2015 року у розмірі 966,63 гривень не сплачені, що підтверджується наданим позивачем зворотнім боком обліковою картки (а.с. 23, 43).

Отже, наявними в матеріалах справи документами підтверджено правомірність визначення позивачем податкового боргу з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності у розмірі 966,63 гривень.

Відповідачу відповідно до статті 129 Податкового кодексу України була нарахована пеня у розмірі 495,80 гривень з податку на додану вартість.

Станом на день судового розгляду відповідачем пеня з податку на додану вартість у розмірі 495,80 гривень не сплачені, що підтверджується наданим позивачем зворотнім боком обліковою картки (а.с. 24, 41).

Отже, наявними в матеріалах справи документами підтверджено правомірність визначення позивачем пені з податку на додану вартість у розмірі 495,80 гривень.

Наявними в матеріалах справи податковими деклараціями (а.с. 16-19) підтверджено визначення відповідачем зобов’язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та пені у розмірі 6116,16 гривень за звітний період І кварталу 2015 року з урахуванням часткового погашення за рахунок зменшення основного платежу відповідно уточнюючих декларацій від 01 квітня 2015 року та декларації від 15 червня 2015 року.

Станом на день судового розгляду відповідачем податкові зобов’язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та пені за звітний період І кварталу 2015 року та пені у розмірі 6116,16 гривень не сплачені, що підтверджується наданим позивачем зворотнім боком обліковою картки (а.с. 25, 37).

Отже, наявними в матеріалах справи документами підтверджено правомірність визначення позивачем податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та пені у розмірі 6116,16 гривень.

Відповідно до п. п. 14.1.175. п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з пунктом 95.1. статті 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.2. статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

04 грудня 2014 року держаною податковою інспекцією у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області сформована податкова вимога форми «Ю» № 3391-25, яка була отримана уповноваженим представником відповідача, про що свідчить поштове повідомлення (а.с. 20).

Перелік підстав, наявність яких надає можливість визначати податкові вимоги відкликаними, визначений ст. 60 Податкового кодексу України.

При цьому, зазначеною статтею Кодексу визначено, що якщо нарахована сума грошового зобов'язання або податкового боргу збільшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане (вручене) податкове повідомлення-рішення або податкова вимога не відкликаються. На суму збільшення грошового зобов'язання надсилається окреме податкове повідомлення-рішення, а на суму збільшення податкового боргу окрема податкова вимога не надсилається (не вручається).

Наявними в матеріалах справи документами підтверджено безперервне існування податкового боргу відповідача за період від дня отримання податкової вимоги до моменту виникнення податкового боргу, заявленого позивачем до стягнення.

Відповідачем зазначене не спростовано, документальних обґрунтувань в підтвердження того, що наведені податкові вимоги вважаються відкликаними не надано.

Отже, наявними в матеріалах справи документами підтверджено правомірність визначення позивачем суми податкового боргу відповідача перед бюджетом та наявність підстав для стягнення зазначеної суми боргу в судовому порядку.

Суд вважає зазначити за необхідне, що Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб’єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ.

Статтею 6 Закону України № 1669-VІІ встановлено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено суб’єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності. Тобто, суб’єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції звільняються від сплати саме орендованих, а не власних земельних ділянок.

Абзацом 1 статті 2 зазначеного Закону визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням від 30 жовтня 2014 року № 1053-р Кабінет Міністрів України затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Підпунктом 16 пункту 1 додатку до вказаного розпорядження м. Краматорськ віднесене до переліку населених пунктів, на території яких проводилася антитерористична операція.

Виходячи з рішень суду, розпорядження КМУ від 05 листопада 2014 року № 1079-р КМУ є діючим. На дату вирішення даної справи Кабінетом Міністрів України не визначено територію проведення антитерористичної операції тому, застосувати до відповідача статтю 6 Закону України № 1669-VІІ, яка звільняє від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності суб’єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції не передбачається можливим.

Крім того, статтею 10 цього Закону встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов’язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Відповідачем не надано у якості доказів настання форс-мажорних обставин сертифікату Торгово-промислової палати України.

Відповідно до ст. 67 Конституції України та ст. 16 Податкового кодексу України, підприємство зобов'язано своєчасно та у повному обсязі сплачувати до бюджетів належні суми податків та зборів (обов'язкових платежів), однак вказані зобов'язання відповідач не виконав.

Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно пункту 95.4 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про задоволення заявлених позивачем вимог в повному обсязі.

Відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями Податкового кодексу України, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення анти терористичної операції» та статтями 2, 7-12, 69-72, 87-98, 122-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,, -

ПОСТАНОВИВ:

з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 966 (дев’ятсот шістдесят шість) гривень 63 копійки;

з податку на додану вартість у розмірі 495 (чотириста дев’яносто п’ять) гривень 80 копійок;

з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 6116 (шість тисяч сто шістнадцять) гривень 16 копійок.

Постанова прийнята в нарадчій кімнаті 07 липня 2015 року.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Голубова Л.Б.