Справа № 817/1479/15
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року 19 год. 10 хв. Справа № 817/1479/15 м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Єрмошкіної Л.І.; позивача ОСОБА_1 (паспорт серії МЮ №010488, виданий 22 червня 2004 року); представника відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 30 червня 2015 року); розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом начальника відділу нотаріату Головного управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про визнання незаконним і скасування наказу.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов начальника відділу нотаріату Головного управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 (далі іменується позивач) до Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд визнати наказ в.о. начальника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 «Щодо застосування заходу дисциплінарного впливу до ОСОБА_1М.» незаконним та скасувати його.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач отримав лист від 19.05.2015 з повідомленням про те, що за ним, як за працівником Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, з 20.05.2015 закріплюється кабінет №707 на сьомому поверсі будинку №22А по вулиці Замковій. Також даним листом повідомлено, що у строк до 10 год. 00 хв. 20.05.2015 позивач повинен перемістити свої особисті речі з кабінету на восьмому поверсі приміщення. Позивач звернувся до в.о. начальника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з листом від 19.05.2015 з вимогою надати документальне підтвердження даного факту. На наступний день позивач отримав лист від 20.05.2015 щодо надання пояснень з приводу невиконання доручення керівника по переміщенню особистих речей в інший кабінет. На даний лист позивач надав відповідь, в якій зазначив про відсутність результатів розгляду його попередньої заяви та зажадав повторно надати документальне підтвердження. В.о. начальника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 винесено наказ від 20.05.2015 №120/05, яким позивачу оголошено догану за порушення трудової дисципліни. Позивач зазначає, що даний наказ є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, скільки винесений за відсутності на те будь-яких підстав.

Ухвалою судді від 27.05.2015 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання, призначене на 02.07.2015, прибув позивач, підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити їх повністю.

До суду також прибув представник відповідача, заперечив проти позову та вказав, що спірний наказ є законним, оскільки працівники установи повинні дотримуватися трудової дисципліни, зокрема, в частині виконання доручень та вказівок керівника. Відповідач зазначає, що позивач не виконав доручення керівника щодо переміщення речей до іншого кабінету, чим зневажив правилами трудового порядку та етики. Також відповідач зазначив, що відносно позивача застосовано більш мякий вид заходів стягнення догана, що свідчить про обєктивну оцінку ситуації та врахування усіх необхідних критеріїв при обранні такого заходу.

На підставі частини 3 статті 160 КАС України вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні 02.07.2015.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та зясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 переведена на посаду начальника відділу нотаріату Головного управління юстиції у Рівненській області, як така, що успішно пройшла стажування (наказ від 12.07.2013 №421/04), що вбачається із запису в трудовій книжці (а.с. 22).

В.о. начальника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 звернувся до позивача з листом від 19.05.2015 (а.с. 11), в якому повідомив, що за позивачем, як за працівником Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з 20.05.2015 закріплюється кабінет №707, 7 поверх, вул. Замкова, 22А. Також, в листі зазначено, що керівник просить позивача у строк до 10 год. 00 хв. 20 травня 2015 року перемістити свої особисті речі з робочого кабінету, який знаходиться на 8 поверсі, та який займає на даний час позивач. Даний лист отриманий позивачем 19.05.2015.

Позивачем надана письмова відповідь від 19.05.2015 (а.с. 13) на вказаний вище лист, в якому позивач просить керівника надати документальне підтвердження даного факту.

В.о. начальника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 звернувся до позивача з листом від 20.05.2015 (а.с. 12), в якому просив надати письмові пояснення з приводу невиконання позивачем доручення керівника від 19.05.2015 щодо закріплення за першим робочого місця.

На даний лист позивачем надана відповідь від 20.05.2015 (а.с. 14), в якому зазначено, що станом на 20.05.2015 керівником не надано документальне підтвердження факту на заяву від 19.05.2015, а відтак останній повинен надати таке документальне підтвердження.

Керівником Головного територіального управління юстиції у Рівненській області винесено наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1М.» від 20.05.2015 №120/05 (а.с. 15), в якому зазначалось: «19.05.2015 року начальнику відділу нотаріату Головного управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 було повідомлено (лист №01-31/864 від 19.05.2015) про закріплення за нею з 20 травня 2015 року нового робочого місяця кабінету №707, на 7 поверсі за адресою Замкова, 22А, і зобовязано до 10 год. 20.05.2015 року перемістити свої особисті речі на нове робоче місце, тим самим звільнивши кабінет на 8 поверсі. Доручення виконане не було. У наданому ОСОБА_1 20.05.2015 поясненні не вбачається наміру зайняти нове робоче місце».

В наказі також вказано, що такі дії начальника відділу нотаріату ОСОБА_1 свідчать про порушення нею трудової дисципліни (стаття 139 КЗпП України), етики поведінки державного службовця (статті 5 Закону України «Про державну службу» та основних обовязків державного службовця).

Даним наказом ОСОБА_1, начальника відділу нотаріату Головного управління юстиції у Рівненській області, за порушення трудової дисципліни, невиконання доручення керівника щодо закріплення робочого місця, притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани.

З даним наказом позивача ознайомлено 20.05.2015, про що свідчить відповідний напис на копії наказу із приміткою «Не погоджуюсь».

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених субєктом владних повноважень в основу спірного рішення наказу від 20.05.2015 №120/05, на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд зазначає наступне.

За приписами статті 10 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу» (далі іменується Закон України №3723-XII), основними обов'язками державних службовців є: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома під час виконання обов'язків державної служби, а також іншої інформації, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи і підвищення професійної кваліфікації; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі. Державний службовець повинен діяти в межах своїх повноважень. У разі одержання доручення, яке суперечить чинному законодавству, державний службовець зобов'язаний невідкладно в письмовій формі доповісти про це посадовій особі, яка дала доручення, а у разі наполягання на його виконанні повідомити вищу за посадою особу.

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону України №3723-XII, дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Зі змісту даної норми вбачається, що до державного службовця можуть застосовуватися дисциплінарні стягнення, передбачені чинним законодавством про працю.

Статтею 147 Кодексу законів про працю України №322-VIII від 10.12.1971 (далі іменується КЗпП України) встановлено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

При чому, законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Суд зазначає, що порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обовязків, що проявились у порушенні: а) правил внутрішнього трудового розпорядку; б) посадових інструкцій; в) положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.

При чому, для притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника достатньою підставою є порушення одного лише пункту із вище наведених.

Судом встановлено, що керівник Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 надав позивачу вказівку (доручення) щодо переміщення його особистих речей з кабінету на 8 поверсі до кабінету на 7 поверсі, оскільки визначив за позивачем його нове робоче місце. Позивачем у строк до 20.05.2015 до 10 год. 00 хв., дане розпорядження виконане не було, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями сторін.

Позивач зазначає, що дану вказівку (доручення) він не повинен був виконувати, оскільки відповідачем на його заяви не надано жодного документального підтвердження даного факту.

З даного приводу представник відповідача пояснив, що в установі Головному територіальному управлінні юстиції у Рівненській області жодним чином не документується питання щодо закріплення за працівниками конкретних кабінетів чи приміщень. Також відсутнє в установі закріплення кабінетів за посадами. Натомість, керівник установи має право визначати за працівником його робоче місце, що і відбулось у спірній ситуації.

Позивач у судовому засіданні не пояснив суду, яке саме документальне підтвердження він вимагав від керівника відповідно до заяв від 19.05.2015 та 20.05.2015, та не вказав, якої форми та змісту, на його думку, повинен бути документ на підтвердження факту визначення за ним робочого місця.

Статтею 139 КЗпП України визначено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до статті 140 КЗпП України, трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Відповідно до пункту 2.29 Колективного договору між роботодавцем та профспілковим комітетом Головного управління юстиції у Рівненській області (схвалений на загальних зборах трудового колективу 17.04.2013, протокол №2) (а.с. 47), профком зобовязується сприяти виконанню працівниками вимог Правил внутрішнього трудового розпорядку, сумлінному виконанню трудових обовязків та додержанню трудової дисципліни.

Підпунктом 3.1.2 пункту 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників Головного управління у Рівненській області (схвалено протоколом загальних зборів трудового колективу Головного управління юстиції у Рівненській області від 17.04.2013 №2) (а.с. 59) визначено, що державний службовець зобовязаний безпосередньо виконувати, покладені на нього обовязки, та своєчасно і точно виконувати вказівки керівництва.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не виконано своєчасно та точно вказівку керівника щодо переміщення речей до іншого кабінету. Оскільки, таку вказівку керівника позивач повинен був виконати у строк до 10 год. 00 хв. 20.05.2015, тому днем вчинення порушення трудової дисципліни є 20.05.2015.

Відповідно до статті 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Відповідно до пункту 8 Положення про відділ нотаріату Головного управління юстиції у Рівненській області (а.с. 73), керівництво відділом здійснює начальник відділу, який призначається та звільняється з посади начальником Головного управління юстиції у Рівненській області.

Судом встановлено, що дисциплінарне стягнення у вигляді догани було застосоване відносно позивача органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) (стаття 147-1 КЗпП України) даного працівника, у строк, встановлений статтею 148 КЗпП України.

Відповідно до статті 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Судом встановлено, що керівник просив позивача листом від 20.05.2015 у строк до 18 год. 00 хв. надати письмові пояснення з приводу невиконання доручення керівника від 19.05.2015 щодо закріплення за позивачем робочого місця. Проте, позивачем не надані пояснення по суті постановленого питання, а лише зазначено про вимогу надання керівництвом документального підтвердження факту.

Щодо необхідності при обранні виду стягнення власнику або уповноваженому ним органу враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника, то представник відповідача пояснив, що ступінь тяжкості вчиненого проступку був врахований, оскільки до позивача застосовано більш мякий захід стягнення догана.

Також представник відповідача пояснив, що внаслідок таких дій позивача (невиконання вказівки керівника), перший був змушений скликати відповідну комісію та самостійно здійснювати опис особистих речей позивача та переміщувати їх до нового робочого місця на 7 поверсі будівлі установи. На підтвердження даного факту відповідачем надано Акт від 25.05.2015, підписаний членами комісії у складі семи осіб, (а.с. 77) та Опис особистих речей (а.с. 79).

Вирішуючи питання про те, чи має місце порушення державним службовцем трудової дисципліни, необхідно виходити з характеру проступку та обставин, за яких його вчинено. При цьому, варто встановити не тільки факт невиконання працівником вказівки керівника, а й можливість виконання ним зазначеного доручення за встановлених фактичних обставин, тобто, встановити вину працівника та наявність причинного зв'язку між невиконанням трудових обов'язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення.

Відповідно до статті 32 КЗпП України, не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.

Таким чином, позивачем допущено порушення трудової дисципліни, яке полягало у невиконанні доручення (вказівки) керівника.

Позивач також зазначає, що 28.04.2015 йому вручено Попередження про зміну істотних умов праці (а.с. 35) та запропоновано продовжити роботу на посадах: головного спеціаліста відділу організації та контролю за виконанням рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області або державного виконавця відділу державної виконавчої служби Здолбунівського районного управління юстиції. У разі відмови від продовження служби, позивача попереджено про звільнення з 29.06.2015. Позивач вказує, що відповідно до норм чинного трудового законодавства, він був зобовязаний до 29.06.2015 виконувати свої функціональні та посадові обовязки на своєму робочому місці, а відтак вказівка керівника щодо переміщення особистих речей до іншого кабінету є незаконною.

З даного приводу суд зазначає, що позивача притягнуто до відповідальності за порушення трудової дисципліни (невиконання вказівки керівника), а не за невиконання покладених на нього посадових обовязків відповідно до посадової інструкції. Позивач має усі можливості для виконання свої посадових обовязків на іншому робочому місці, ніж те, яке він займав.

Окрім того, в прохальній частині адміністративного позову позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ «Щодо застосування заходу дисциплінарного впливу до ОСОБА_1М.», натомість спірним наказом позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Поняття «заходи дисциплінарного впливу» та «заходи стягнення» (за порушення трудової дисципліни) не є тотожними, регулюються різними нормами та передбачають різні види відповідальності.

Так, відповідно до статті 14 Закону України №3723-XII, до службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

При чому, такі заходи дисциплінарного впливу застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Судом встановлено, що позивач не допускав невиконання або неналежного виконання службових обовязків відповідно до посадової інструкції та не перевищував своїх повноважень при виконанні службових обовязків.

Натомість, такі заходи стягнення як догана та звільнення застосовуються роботодавцем саме за порушення трудової дисципліни (стаття 147 КЗпП України), що проявляється, зокрема, у невиконанні вказівок (доручень, розпоряджень, наказів) керівника установи.

Суд критично оцінює посилання позивача на те, що протиправність спірного наказу також полягає у зазначенні в розділі «Підстава» листів за номерами, які не відповідають вихідним номерам листів від 19.05.2015 та 20.05.2015.

Представник відповідача пояснив, що при оформленні та реєстрації даних листів відділом організаційної роботи, документування та контрою були допущені описки у зазначенні номерів (індексів) (лист від 02.07.2015 (а.с. 81)).

З даного приводу суд зазначає, що листи керівника від 19.05.2015 та від 20.05.2015 були отримані позивачем за змістом, що відповідає змісту листів, наявних в матеріалах справи. Допущення технічних помилок (описок) при реєстрації листів не впливає та не може впливати на суть підстав, за яких позивача притягнуто до відповідальності.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи допустимі та належні докази у їх сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідачем, в порядку статті 71 КАС України, доведено правомірність спірного наказу, що прийнятий з дотриманням норм чинного законодавства.

Керуючись статтями 2, 4, 7 12, 14, 86, 158 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови, складеної у повному обсязі, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.М. Недашківська

Повний текст рішення складено 07.07.2015.