Справа № 826/7904/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

01 липня 2015 року 11:02 №826/7904/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Давиденко Л.В., за участю представників сторін, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
додержавної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.03.2015 №000860/17-01,
На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 01 липня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України. Під час проголошення вступної та резолютивної частин постанови сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту постанови, визначеного статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.03.2015 №000860/17-01.

Позовні вимоги мотивовано тим, що державною податковою інспекцією у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на підставі хибних висновків акту перевірки від 05.02.2015 №188/17-01/НОМЕР_1 необґрунтовано прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.03.2015 №000860/17-01, оскільки позивач своєчасно, ще під час укладення договору дарування від 11.07.2011, виконав свій обов'язок щодо сплати податку на доходи фізичних осіб і сплатив відповідну суму грошового зобов'язання у розмірі 11989, 50 грн.

Відповідач проти позову заперечив з огляду на те, що під час перевірки ОСОБА_1 в розпорядженні контролюючого органу була відсутня інформація щодо сплати позивачем грошового зобов'язання внаслідок укладення договору дарування від 11.07.2011.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку дотримання вимог податкового законодавства з питань повноти та своєчасності сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб від доходу отриманого в результаті прийняття ним у спадщину чи подарунок коштів, майна, майнових чи немайнових прав фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 по 31.12.2013.

Перевіркою встановлено порушення позивачем статті 36, статті 176, пункту 174.3 статті 174, статті 179 Податкового кодексу України, а саме ОСОБА_1 не подано податкову декларацію про майновий стан та доходи за податковий (звітний) 2013 рік, не задекларовано дохід отриманий платником податку як дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у сумі 239790,00 грн., не нараховано та не сплачено у бюджет податок з доходів фізичних осіб за 2013 рік у сумі 11989,50 грн.

За наслідками перевірки державною податковою інспекцією у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 05.02.2015 №188/17-01/НОМЕР_1 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.03.2015 №000860/17-01, яким позивачеві визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 15156,88 грн., у тому числі: 11989,50 грн. - основний платіж, 3167,38 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно з пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з пунктом 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом (пункт 164.1 статті 164 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 164.2.10 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.

Кошти, майно, майнові чи немайнові права, вартість робіт, послуг, подаровані платнику податку, оподатковуються згідно з правилами, встановленими розділом IV Податкового кодексу України для оподаткування спадщини (пункт 174.6 статті 174 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункт 174.1 статті 174 цього Кодексу об'єктом спадщини платника податку є, зокрема, об'єкт нерухомості.

Ставки податку на доходи фізичних осіб, за якими оподатковуються об'єкти спадщини, передбачено пунктами 174.2 та 174.6 статті 174 Податкового кодексу України, підпункт "а" підпункту 174.2.1 якого визначено, що за нульовою ставкою оподатковується, зокрема, вартість власності (нерухомого майна), що успадковується членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення.

Водночас за ставкою 5%, визначеною Податковим кодексом України, оподатковується вартість будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не є членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення (підпункт 174.2.2 пункту 174.2 статті 174 Податкового кодексу України), норми щодо чого підлягають застосуванню в даному випадку, оскільки сторони договорів дарування не знаходяться в родинних відносинах.

При цьому відповідно до пункту 174.3 статті 174 Податкового кодексу України особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину.

Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, включається спадкоємцями до складу загального річного доходу платника податку, зазначається в річній податковій декларації, крім спадкоємців-нерезидентів, які зобов'язані сплатити податок до нотаріального оформлення об'єктів спадщини, та спадкоємців, які отримали у спадщину об'єкти, що оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб.

Згідно з пунктом 174.4 статті 174 Податкового кодексу України нотаріус щокварталу подає до контролюючого органу за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса інформацію про видачу свідоцтв про право наспадщину та/або посвідчення договорів дарування в порядку, встановленому цим розділом для податкового розрахунку.

У взаємозв'язку з наведеним слід додати, що згідно з пунктом 179.1 статті 179 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації (пункт 179.7 статті 179 Податкового кодексу України ).

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_2 (дарувальник) та позивачем (обдаровуваний) укладено договір дарування від 11.07.2013, відповідно до якого дарувальник подарував (тобто передав безоплатно), а обдаровуваний прийняв у дарунок належну дарувальнику на праві приватної власності квартиру за АДРЕСА_1.

Пунктом 4 Договору оцінено дарунок на суму 239790,00 грн.

Як встановлено під час розгляду справи, позивачем не заперечуються обставини прийняття в дар вищезгаданого нерухомого майна та власне обов'язок сплатити податок у розмірі 5% та, хоча останнім і не було подано річної декларації, однак, 11.07.2013 позивачем був сплачений податок на доходи фізичних осіб у розмірі 11989,50 грн., що відповідає сумі податку, яку позивач повинен був сплатити за операціями з прийняття в дар вищезгаданого нерухомого майна.

Зазначене підтверджується квитанцією від 11.07.2013 із розпискою приватного нотаріуса, який посвідчував договір дарування від 11.07.2013.

З наведеного вбачається, що позивач виконав свій обов'язок із сплати відповідного податкового зобов'язання за наслідками прийняття у дарунок майна, а відтак повторне визначення цих зобов'язань в акті перевірки від 05.02.2015 №188/17-01/НОМЕР_1 та в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні від 13.03.2015 №000860/17-01 є протиправним, оскільки не відповідає вимогам підпункту 54.3.2. Податкового кодексу України, а відтак позов в цій частині підлягає задоволенню шляхом скасування спірного рішення в частині нарахування основного зобов'язання у розмірі 11989,50 грн.

Що стосується нарахування штрафних санкцій, слід зазначити, що відповідно до положень пункту 123.1 Податкового кодексу України, на яку міститься посилання в акті перевірки та в оскаржуваному рішенні, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

В даному випадку до позивача застосована саме вищезгадана санкція у розмірі 3167,38 грн.

Однак, як вже зазначалося, хоча позивач і не подав річну декларацію у встановлений строк, у той же час до закінчення граничного строку сплати податкових зобов'язань, самостійно їх розрахував та сплатив, у зв'язку з чим відсутні підстави для застосування до позивача зазначених санкцій, оскільки контролюючий орган не мав підстав додатково самостійно визначати основне грошове зобов'язання в оскаржуваному рішенні внаслідок його сплати у встановлений строк та, відповідно, не мав підстав для застосування вказаних санкцій. З огляду на наведене позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 13.03.2015 №000860/17-01.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.

Повний текст постанови складено 03.07.2015