Справа № 813/1789/15
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року Справа № 813/1789/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

з участю секретаря судового засідання Перчак С.В.,

представників:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

третіх осіб ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держземагенства у Львівській області, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Фізична особа-підприємець ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся у Львівський окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління Держземагенства у Львівській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати Рішення відповідача, викладене у вигляді висновку державної експертизи землевпорядної документації від 03.12.14р. № 659 у повному обсязі.

Ухвалою судового засідання від 22.05.15р. судом залучено до участі у справі в якості третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Фізичну особу-підприємця ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Позивач вважає протиправним оскаржуване рішення відповідача та обґрунтовує позовні вимоги там, що експерти відділу державної землевпорядної експертизи поверхнево віднеслися до дослідження, перевірки та аналізу проектної документації, на предмет відповідності такої вимогам законодавства, стандартам, нормам і правилам.

В пункті 10 оскаржуваного висновку №659 («Зауваження та пропозиції до землевпорядної документації») зазначено шість зауважень щодо землевпорядної документації. Дані зауваження зроблені безпідставно, носять формальний (що не впливає на законність земельної документації) характер, є надуманими, викладеними без реальної оцінки поданих документів та їх змісту, стосуються переважно порядку оформлення документів, що призвело до винесення відповідачем неправомірного рішення у вигляді висновку №659 від 03.12.14р.

Відповідачем, всупереч вимогам Закону України «Про державну землевпорядну експертизу», застосовано найсуворіший висновок державної експертизи із можливих трьох варіантів, а саме: землевпорядна документація, яка не відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, оцінюється негативно і не погоджується. Однак, зі змісту Висновку №659 від 03.12.14р. слідує, що об'єкт державної експертизи, на думку експертів, не в повній мірі відповідав вимогам законодавства та міг бути направлений на доопрацювання. Експертами не враховано того, що окремі недоліки, якщо вони насправді були, носять виправний характер та стосуються не порушень конкретних норм закону, а швидше порядку оформлення того чи іншого документу. Відтак, такі недоліки могли б бути усунені чи з приводу них могли бути надані обґрунтовані пояснення, у випадку надання часу для доопрацювання проекту землеустрою. Але, всупереч вимогам чинного законодавства України, експерти неправомірно вирішили застосувати оцінку негативну та не погодити проект землеустрою.

З цих підстав позивач просить адміністративний позов задовольнити повністю.

Відповідач проти позову заперечив. Подав письмові заперечення, суть яких зводиться до того, що за результатами проведення первинної обовязкової державної експертизи проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с.Холодновідка, вул.Кільцева виявлено ряд недоліків, а тому такому проекту був наданий негативний висновок та відмовлено в його погодженні. При цьому, відповідач вказує, що експерти діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством. З цих підстав просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Представник третіх осіб в судовому засіданні адміністративний позов підтримав. Надав письмові пояснення з приводу всіх вказаних в оскаржуваному висновку зауважень. Вказав, що такі зауваження є необґрунтованими, безпідставними, не відповідають вимогам законодавства та спростовуються долученими до проекту землеустрою документами. Тому, вважає оскаржуваний Висновок № 659 від 03.12.14р. протиправним та таким, що слід скасувати.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:

24.11.14р. ОСОБА_4 звернувся до Головного управління Держземагенства у Львівській області з клопотанням про проведення первинної обовязкової державної експертизи проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Холодновідка, вул. Кільцева.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розроблений ФОП ОСОБА_5 на замовлення позивача на підставі договору №75/14-В-КВ-Б від 23.05.14р.

За результатами розгляду такого проекту відповідачем в задоволенні клопотання позивача відмовлено, наданий на експертизу проект землеустрою оцінено негативно та відмовлено у його погодженні.

Надаючи оцінку викладеним в оскаржуваному висновку зауваженням та пропозиціям, з урахуванням доводів позивача, відповідача та третьої особи, суд зазначає таке.

Щодо першого зауваження:

Проект землеустрою скріплено підписом і печаткою сертифікованого інженера-землевпорядника ОСОБА_6 (кваліфікаційний сертифікат №000607 виданий 18.01.13р.), який згідно з відомостями Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників, оприлюдненого на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (Держземагентство України) зареєстрований за №862 та місцем роботи якого є ПП «Центр ринкових досліджень, а не ФОП ОСОБА_5 Вказане, на думку відповідача, є порушенням вимог ст.26 Закону України «Про землеустрій» від22.05.03р. N 858-ІV (із змінами).

З цього приводу позивачем зазначено, що проект відведення був розроблений ФОП ОСОБА_5 та підписаний сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_7, який на основному місці праці перебував на іншому підприємстві.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про землеустрій», розробниками документації із землеустрою є:

- юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою;

- фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про землеустрій», склад, зміст і правила оформлення кожного виду документації із землеустрою регламентуються відповідною нормативно-технічною документацією з питань здійснення землеустрою. Відповідність документації із землеустрою положенням нормативно-технічних документів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою засвідчується:

- у паперовій формі - підписом та особистою печаткою сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою;

- в електронній формі - електронним цифровим підписом сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою, згідно із законодавством про використання електронного цифрового підпису.

Однак, відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції господарської діяльності з проведення робіт із землеустрою та землеоціночних робіт» встановлено, що до 1 січня 2015 року субєкти господарювання, які до набрання чинності цим Законом у встановленому законом порядку отримали ліцензії на проведення робіт із землеустрою і мають у своєму складі інженера-землевпорядника, якого включено до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників згідно з вимогами цього Закону, є розробниками документації із землеустрою.

Таким чином, до 01 січня 2015 року субєкти господарювання, які отримали ліцензії на проведення робіт із землеустрою і мають у своєму складі інженера-землевпорядника, якого включено до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників згідно з вимогами цього Закону, є розробниками документації із землеустрою. При цьому, спосіб працевлаштування інженера-землевпорядника, законодавством не визначено, тобто за основним місцем праці чи за сумісництвом.

Судом встановлено, що 18.03.08р. між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено трудовий договір, який зареєстрований у Львівському міському центрі зайнятості та на момент виготовлення проекту землеустрою був чинним. Крім цього, ОСОБА_5 є сертифікованим інженером-землевпорядником, згідно з кваліфікаційним сертифікатом № 001611 від 18.01.13р.

Щодо другого зауваження:

Відповідно до схеми розташування земельної ділянки (викопіювання з індексної кадастрової карти Лапаївської сільської ради), земельна ділянка, що відводиться розташована за межами населеного пункту. Згідно з іншими матеріалами проекту землеустрою (в т.ч. рішення Лапаївської сільської ради №293 від 27.09.09р., висновком відділу Держземагентства у Пустомитівському районі «Про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства на території с.Холодновідка» №1536 від 20.08.14р., довідкою з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями №01-14/06-3201 від 20.08.14р.), земельна ділянка розташована в межах насаленого пункту с.Холодновідка.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до законодавства, яким встановлені вимоги до землевпорядної документації, схема розміщення земельної ділянки повинна бути включена до проекту землеустрою. Судом встановлено, що така схема міститься на 4 сторінці проекту землеустрою, що був предметом експертизи.

Схема розташування земельної ділянки - це схематичне зображення (здійснене в довільній, зрозумілій формі) щодо розміщення земельної ділянки (без привязки до конкретних обєктів та населених пунктів із зазначенням їх назв, системи координат, кутів нахилу тощо). Фактичне ж розміщення земельної ділянки, її розміри, координати визначаються проектом землеустрою щодо її відведення. Розроблений проект відведення визначає розміщення земельної ділянки в межах населеного пункту та відображає реальне її місцезнаходження, яке погоджене відповідними органами і службами.

З наданих представником третіх осіб пояснень судом встановлено, що для визначення реального місця розташування земельної ділянки при виготовленні проекту відведення інженером-землевпорядником було використано дані Публічної кадастрової карти, які опрацьовувались за допомогою програми Digitals. Внаслідок цього було встановлено, що земельна ділянка розташована в кадастровому кварталі « 001», тобто знаходиться в межах населеного пункту. Відповідачем цієї обставини не спростовано, відтак не доведено правомірності вказаного зауваження.

Щодо третього зауваження:

Наявна розбіжність щодо складу угідь земельної ділянки. В умовних позначеннях на схемі розміщення земельної ділянки зазначено пасовище, а у висновку відділу Держземагентства у Пустомитівському районі «Про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №1536 від 20.08.14р., довідці з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями №01-14/06-3201 від 20.08.2014 та на кадастровому плані - рілля. У проекті землеустрою також не зазначено обґрунтувань таких розбіжностей.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про землеустрій», до складу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки входять, зокрема, викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки).

Як вже зазначалось, схема розташування земельної ділянки, що є в складі проекту відведення, використовується лише для позначення бажаного місця розташування земельної ділянки. Уся інша інформація, яка зазначена в цьому графічному документі, не використовується при розробленні проекту відведення. Інформація щодо виду угідь отримується із довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами.

Судом встановлено, що до складу проекту землеустрою на с.27 включена довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами від 20.08.14р., яка видана Відділом Держземагенства в Пустомитівському районі Львівської області.

Відповідно до статей 18-20 Земельного кодексу України, кожна земельна ділянка, незалежно від форми власності чи використання, має конкретне цільове призначення. Під цільовим призначенням земельної ділянки слід розуміти встановлені законодавством та конкретизовані відповідними органами влади допустимі межі використання земельної ділянки громадянами та юридичними особами. Тобто, цільове призначення земельної ділянки визначає той спосіб її використання, який встановлено для цієї ділянки.

Рішенням Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 293 від 27.09.09р. надано згоду позивачу для виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства.

З урахуванням викладеного суд зазначає, що такі земельні угіддя як «пасовище» та «рілля» належать до одного виду земельних ділянок, за їх цільовим призначенням, а тому зазначені розбіжності не можуть бути підставою для визнання проекту землеустрою таким, що не відповідає вимогам законодавства.

Щодо четвертого зауваження:

У звязку з наявними розбіжностями та з метою обєктивного вирішення питання, враховуючи ч. 8 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідачем в оскаржуваному Висновку зобовязано позивача долучити: завірене районним архітектором викопіювання з генплану населеного пункту із відображенням місця розташування витребуваної земельної ділянки та, при необхідності, погодження структурного підрозділу районної державної адміністрації у сфері містобудування та архітектури. Станом на 24.04.2015 р. зазначені документи не представлені, відповідно висновків не зроблено.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою для відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту - це містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації є замовниками, організовують розроблення, внесення змін та подання генерального плану населеного пункту на розгляд відповідної сільської, селищної, міської ради.

Тобто, генеральний план населеного пункту є містобудівною документацією, що є у розпорядженні органів місцевого самоврядування, які керуються ним у своїй діяльності.

У випадках надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки, орган місцевого самоврядування повинен перевірити відповідність місця розташування ділянки вимогам генерального плану і у випадку виявлення невідповідностей - відмовити у наданні такого дозволу. Проте такий обов'язок органу місцевого самоврядування не передбачає долучення викопіювання з генерального плану до складу проекту відведення.

Таким чином, в даному випадку, обовязок переврити відповідність місця росташування земельної ділянки позивача вимогам генерального плану населеного пункту покладено на Лапаївську сільську раду Пустомитівського району Львівської області. Тому, за наявності рішення цього органу № 293 від 27.09.09р., у позивача відсутній обовязок доводити таку відповідність місця розташування ділянки та долучати викопіювання з генерального плану до проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки.

Щодо пятого зауваження.

У переліку обмежень та сервітутів, які викладені у висновку відділу Держземагентства у Пустомитівському районі №445 від 20.08.14р. (с.28 проекту землеустрою), слід відобразити обмеження на земельну ділянку, з врахуванням вимог додатку №6 до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051.

З цього приводу суд зазначає, що таке зауваження не ґрунтується на вимогах законодавства та не може бути адресоване замовнику чи розробнику проектної документації. Висновок про обмеження та сервітути на земельну ділянку, що пропонується до відведення гр. ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства та території с.Холодновідка, складений Відділом Держземагенства у Пустомитівському районі Львівської області, а тому, у разі невідповідності такого висновку вимогам законодавства, ця обставина не може вважатись недоліком проектної документації та бути підставою для відмови у її затвердженні.

Щодо шостого зауваження.

Відповідно до п.3.3.2 Методики проведення державної експертизи землевпорядної документації графічні матеріали у встановлених законодавством випадках мають бути погоджені керівником територіального органу земельних ресурсів.

З цього приводу суд зазначає, що в оскаржуваному висновку відповідачем не вказано, які саме графічні матеріали з проекту землеустрою повинні бути погоджені керівником територіального органу земельних ресурсів. Не надано такої інформації і представником відповідача в судовому засіданні.

Крім цього, оскільки Методика відсилає норму про погодження графічних матеріалів на врегулювання інших законодавчих актів, а такі відсутні, то дане зауваження є необґрунтованим та не може бути підставою для надання негативної оцінки проекту землеустрою та відмови у його погодженні.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 35 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» передбачено, що результатом проведення державної експертизи є висновок державної експертизи.

Висновки державної експертизи повинні містити оцінку допустимості та можливості прийняття рішення щодо об'єкта державної експертизи і враховувати соціально-економічні наслідки.

Якщо об'єкт державної експертизи підготовлений згідно з вимогами законодавства, встановленими стандартами, нормами і правилами, то він позитивно оцінюється та погоджується. У разі необхідності погодження може обумовлюватися певними умовами щодо додаткового опрацювання окремих питань та внесення коректив, виконання яких не потребує суттєвих доробок.

Позитивні висновки державної експертизи щодо об'єктів обов'язкової державної експертизи є підставою для прийняття відповідного рішення органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування, відкриття фінансування робіт з реалізації заходів, передбачених відповідною документацією.

Реалізація заходів, передбачених документацією із землеустрою та документацією з оцінки земель, види яких визначені законом, а також матеріалами і документацією державного земельного кадастру щодо об'єктів обов'язкової державної експертизи, без позитивних висновків державної експертизи забороняється.

У разі якщо об'єкт державної експертизи не повною мірою відповідає вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, він повертається на доопрацювання. При цьому вказуються конкретні вимоги, відповідно до яких необхідно внести зміни і доповнення до об'єкта державної експертизи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, не надано доказів на підтвердження оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене та з урахуванням встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що викладені у Висновку державної експертизи землевпорядної документації від 03.12.14р. № 659 зауваження та пропозиції до Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр.ОСОБА_4 є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження зібраними у справі належними та допустимими доказами, а тому адміністративний позов про визнання протиправним та скасування рішення відповідача, яке викладене у формі такого висновку, є обгрунтованим та підлягає до задоволення.

Суд враховує, що згідно з п.10.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.13р. "Про судове рішення в адміністративній справі", в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Скасування акта суб'єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Сплачені позивачем судові витрати у розмірі 73 гривень 08 коп. відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України слід стягнути на його користь.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держземагентства у Львівській області, викладене у Висновку державної експертизи землевпорядної документації від 03.12.14р. № 659.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір у сумі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кузан Р.І.