Справа № 814/93/15
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

19 травня 2015 року Справа № 814/93/15

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Марича Є.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1,Миколаїв,54052
доДержавної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області, вул. Артема, 1-А,Миколаїв,54052
провизнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.09.14р. № НОМЕР_1 та № 001851701,
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі-позивач, ФОП ОСОБА_1В.) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області (далі-відповідач, ДПІ, податкова) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 03.09.2014 року та податкового повідомлення-рішення №001851701 від 03.09.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що зазначені податкові повідомлення-рішення є протиправними, оскільки базуються на безпідставних висновках відповідача про порушення позивачем вимог п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України (далі - ПК України) щодо декларування доходу у вигляді анульованої кредитором заборгованості за кредитним договором . Вважає, що списаний за рішенням кредитора борг не є доходом позивача, що підлягає оподаткуванню, оскільки зазначені кошти не отримував. В зв'язку з викладеним, просить позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, подав письмове заперечення в якому вказує, що ФОП ОСОБА_1 отримав дохід у вигляді анульованої заборгованості в сумі 342231,98 грн. який зобов'язаний був задекларувати його в річній податковій декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік, яку подати до ДПІ та сплатити податкове зобов'язання. А тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Між позивачем та Пат «УкрСиббанком» був укладений кредитний договір №0 від 05.12.2007 року. 12 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Коллект» було укладено договір №1, за яким ПАТ «Укрсиббанк» передало ТОВ «Кей-Коллект» право вимоги за кредитним договором №0 від 05.12.2007 року в розмірі 64924,23 дол. США (з яких 46207,49 дол. США заборгованість по кредиту, 18716,74 дол. США заборгованість по відсоткам), що становило еквівалент 518788,10 грн. (арк. с. 106-107).

Згідно листа ТОВ «Кей-Коллект» №020-3315 від 29.05.2012 р. прийнято рішення про анулювання (прощення) кредитної заборгованості позивача, що складає 342231,98 грн. (арк. с. 113).

Відповідно до п.п.78.1.2 п.78.1 ст.78 ПК України та наказу ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва від 22.07.2014 року №300 працівниками податкової інспекції проведена документальна невиїзна позапланова перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати податку на доходи з фізичних осіб за період 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р., за результатами якої складено Акт №632/14-05-17-01/НОМЕР_2 від 01.08.2014 р. (далі- акт перевірки, арк. с. 10-14).

На підставі зазначеного акту перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 03.09.2014 року № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 170 грн. та податкове повідомлення-рішення від 03.09.2014 року №001851701, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок з доходів фізичних осіб на суму 72456,05 грн., з яких за основним платежем в сумі 57964,84 грн., штрафні санкції в сумі 14491,21 грн. (арк. с. 16-17).

Зазначені вище податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на викладених в акті перевірки висновках відповідача щодо порушення позивачем п. 179.7 ст. 179 ПК України, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб на суму 57964,84 грн., у частині декларування доходу у вигляді анульованої кредитором заборгованості по кредитному договору.

Суд дослідив наявні в матеріалах справи докази та дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на таке.

В силу п.162.1 ст.162 КАС України платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

За визначенням пп.14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п.163.1 ст.163 ПК України об'єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

За змістом п.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2 .164.1 ст.164 ПК України).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 ПК України.

В силу абз. «д» пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

З урахуванням зазначених вище норм ПК України обовязок щодо самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов :

- отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням;

- надіслання платнику податку повідомлення про анулювання (прощеного) боргу;

- включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду;

- відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

З'ясовуючи наявність зазначених умов, у випадку анулювання кредитором заборгованості по нарахований відсотках за користування кредитом, суд враховує наступне.

Відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

За змістом пп.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

В свою чергу, в силу пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами цього Кодексу).

У відповідності до п. 3.3. Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 року N 1020, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13 січня 2011 р. за N 46/18784, у графі 3 "Сума виплаченого доходу" відображається сума фактично виплаченого доходу платнику податку податковим агентом.

Таким чином, відповідно до положень ПК України визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

Відтак, суд вважає, що заборгованість за кредитом анульована за рішенням кредитора, не є доходом платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню в порядку абз. «д» пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України.

Тому, позивач правомірно не включив до річної податкової декларації за 2012 рік суму анульованої кредитором заборгованості в розмірі 342231,98 грн., яка не є його доходом.

Отже, суд вважає, що в даному випадку відсутні умови для застосування абз. «д» пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України.

Підставою для прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень є порушення позивачем п. 179.7 ст. 179 ПК України.

Відповідно до п. 179.7 ст. 179 ПК України, порушення якого слугувало підставою для прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень від 28.05.2014 року фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Відтак, в даному випадку податковим правопорушенням є несплата платником податку задекларованої в податковій декларації суми податкового зобовязання, відповідальність за яке передбачена ст.126 ПК України. Зокрема, пунктом 126.1 ст.126 ПК України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Визначаючи вказану в спірному податковому повідомленні-рішенні суму грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 72456,05., в т.ч. за основним платежем в сумі 57964,84 грн. та штрафними санкціями в сумі 14491,21 грн., відповідач керувався п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58 і п.123.1 ст.123 ПК України.

За змістом п.58.1 ст.58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу.

Пунктом 54.3 ст.54 ПК України передбачений обовязок податкового органу самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо через порушення вимог податкового законодавства відповідні грошові зобовязання не нараховані особою, відповідальною за їх нарахування.

В силу п.123.1 ст.123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, на платника податків накладається штраф в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання.

Отже, з урахуванням зазначених вище положень ПК України, податкове повідомлення - рішення про визначення суми податкового зобовязання та, відповідно, застосування штрафних санкцій на підставі п.123.1 ст.123 ПК України, приймається та надсилається податковим органом особі, відповідальній за нарахування такого податку.

Відповідно до п.168.3 ст.168 ПК України розрахунок податкових зобов'язань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого у джерела його виплати, проводиться податковим агентом (у тому числі роботодавцем).

Пунктом п.18.1 ст.18 ПК України встановлено, що податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

В силу пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.18.1 ст.18 ПК України обовязок щодо нарахування, утримання та сплати податку, передбаченого розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів покладений на податкового агента.

Отже, кредитор як податковий агент повинен нарахувати, утримати та перерахувати до бюджету податок із суми анульованого (списаного) боргу за ставками, визначеними у п. 167.1 ст. 167 Кодексу, та згідно з пп. "б" п. 176.2 ст. 176 Кодексу відобразити суму такого доходу у податковому розрахунку за ф.-1ДФ у звітному періоді, в якому такий борг було анульовано.

У випадку невиконання зазначених вимог ПК України кредитором, який виконує функції податкового агента, для нього (а не для платника податку з доходу фізичних осіб) настають наслідки у вигляді нарахування податкового зобовязання та застосування штрафних санкцій, передбачених п.123.1 ст.123 ПК України. Платник податку, який отримує дохід від податкового агента, не несе відповідальність за не нарахування податковим агентом податкового зобовязання.

Відповідно до п.109.2 ст.109 ПК України передбачена цим Кодексом та іншими законами України відповідальність, настає у випадку вчинення платниками податків, їх посадовими особами порушень законів з питань оподаткування, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до вимог ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарської відповідальності учасника господарських відносин, у тому числі для застосування адміністративно-господарських санкцій, є вчинене таким суб'єктом господарське правопорушення.

В силу п.109.1 ст.109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

ПК України не передбачений обовязок платника податків, який отримує доходи від податкового агента, щодо нарахування податкового зобовязання.

Тому, спірні податкові повідомлення-рішення, якими на підставі п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58 і п.123.1 ст.123 ПК України позивачу визначено суму грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 72456,05грн., в т.ч. за основним платежем в сумі 57964,84 грн. та штрафними санкціями в сумі 14491,21 грн. та нарахування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 170 грн. суперечить ст.109 ПК України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене вище відповідачем субєктом владних повноважень не доведено, а судом не встановлено правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень №, №001851701 від 03.09.2014.року, а тому підлягають скасуванню.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 03.09.2014 року № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання ОСОБА_1 за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 170 грн.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 03.09.2014 року №001851701, яким збільшено суму грошового зобовязання ОСОБА_1 за платежем податок з доходів фізичних осіб на суму 72456,05 грн.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_2) сплачений згідно квитанції №0.0.331966213.1 від 26.12.2014 року судовий збір в сумі 182,70 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Є. В. Марич