Справа № 814/1876/13-а
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2013-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

28 травня 2013 року Справа № 814/1876/13-а

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Малих О.В. розглянувши в порядку письмового провадження справу за

адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва (вул. Робоча, 2-А, м. Миколаїв, 54029)

до відповідача: Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (вул. Декабристів, 41/23, м. Миколаїв, 54020)

третя особа: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 54000)

про визнання протиправною та скасування постанови від 25.03.13 по ВП №35691606 № 149 від 23.10.2012р.,

в с т а н о в и в:

Позивач, Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва, звернувся до суду з позовом до Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 25.03.13р. по ВП № 35691606 № 149 від 23.10.2012 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва звернулося з заявою про примусове стягнення штрафу, де позивач просить відкрити виконавче провадження з заявленою сумою до стягнення у розмірі 850,00 грн., але 25.03.2013 року старшим державним виконавцем Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2, керуючись п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», була прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження № 35691606 про стягнення з ОСОБА_1 адміністративного штрафу у сумі 850,00 грн. за адміністративним протоколом №1 49 від 23.10.2012 року, винесеного начальником управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва (далі - УПФУ). При цьому ОСОБА_1 було сплачено лише 425,00 грн. штрафу.

Представниками позивача та відповідача надали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження (арк. спр. 43, 44). Третя особа у судове засідання не зявилась, про розгляд справи повідомлений належним чином (арк. спр. 41).

Суд вважає, що справа може бути розглянута по суті на підставі наявних у справі доказів, а відсутність повноважних представників сторін, відповідно до ст. 128 КАС України, не перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 жовтня 2012 року Управлінням Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва винесено постанову № 149 (арк. спр. 7) відносно керівника КЖЕП ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 165-1 КУпАП. Згідно цієї постанови до громадянки ОСОБА_3 застосовується адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

В даній постанові також зазначено, що у разі несплати ОСОБА_1 штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова направляється на примусове виконання до органів державної виконавчої служби, тому буде стягнуто з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, подвійний розмір штрафу у розмірі 850,00 грн.

23.10.2012 року Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва пред'явило на виконання постанову по справі про адміністративне правопорушення № 149 від 23.10.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу за вчинення адміністративного правопорушення у розмірі 850,00 грн.

14.12.2012 року виконавче провадження по постанові № 149 від 23.10.2012 року було передано до виконання державному виконавцю. Дослідивши матеріали справи, 14.12.2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження».

24.12.2012 року ОСОБА_1 направлено адміністративний позов до Заводського районного суду м. Миколаєва про скасування постанови № 149 по справі про адміністративне правопорушення від 23.10.2012 року.

24.01.2013 року Заводським районним судом м. Миколаєва винесено постанову, відповідно до якої в задоволенні позову боржнику відмовлено. Враховуючи відсутність доказів отримання ОСОБА_1 копії постанови Заводського суду від 24.01.2013 року, державним виконавцем на підставі квитанції про сплату боргу від 11.02.2013 року та клопотанням боржника від 26.02.2013 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 25.03.2013 року.

Суть спірних правовідносин полягає у визначенні суми, яка підлягає сплаті за постановою Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про примусове стягнення штрафу.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення та (надалі - КУпАП) та Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХIV (надалі - Закон № 606).

У відповідності до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

У відповідності ст. 24 Закону № 606 державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення. Державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення, державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання.

За ст. 25 цього ж Закону державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії по виконанню рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а по виконанню рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строки здійснення виконавчого провадження не поширюються на час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження та на період реалізації арештованого майна боржника.

Судом встановлено, що постановою Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 23 жовтня 2012 року №149 накладено на громадянку ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425грн. та визначено, що у разі несплати штрафу у встановлені строки, буде стягнуто подвійний розмір штрафу у сумі 850,00 грн. (арк. спр.7). Зазначена постанова направлена для примусового стягнення штрафу з ОСОБА_1 у подвійному розмірі, Постановою про відкриття виконавчого провадження від 14.12.2012 року відкрите виконавче провадження щодо стягнення суми у розмірі 850 грн. (арк. спр. 10).

24.01.2013 року Заводським районним судом м. Миколаєва у справі № 2а-/487/63/13 винесено постанову, відповідно до якої в задоволенні позову ОСОБА_1І в якому оскаржувалась постанова про адміністративні правопорушення № 149 від 23.10.2012 року відмовлено.

Частиною 2 статті 186 КАС України передбачено, що апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Зі змісту постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.01.2013 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 був присутній в судовому засіданні при проголошенні постанови в повному обсязі.

Відповідно до ст. 307 КУпАП строк для добровільної сплати адміністративного штрафу у розмірі 425,00 грн. був у ОСОБА_1 до 08.02.2013 року.

Згідно квитанції № 18 від 11.02.2013 року на розрахунковий рахунок УПФУ ОСОБА_1 сплатив 425,00 грн.

Враховуючи , що строк для добровільної сплати штрафу ОСОБА_1 було пропущено та постанова перебувала на примусовому виконанні в Центральному ДВС, ОСОБА_1 повинен був сплатити ще 850,00 грн., а не 425,00 грн., а державний виконавець - зробити всі необхідні виконавчі дії для виконання постанови в повному обсязі.

Проте, старший державний виконавець Гаврилюк В.І. посилаючись на квитанцію на суму 425,00 грн., безпідставно встановив повне фактичне виконання постанови на 850,00 грн., у звязку з чим прийняв оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження № 35691606 згідно п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ № 606.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідач своїм правом не скористався, позов не заперечив.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Дослідивши вимоги позивача, надані ним докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, постанова Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про закінчення виконавчого провадження від 25.03.2013 року ВП № 35691606 прийнята неправомірно та підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 11, 71, 128, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 25.03.2013 року по ВП № 35691606 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання адміністративної постанови № 149 від 23.10.2012 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення встановлених строків залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Суддя О.В. Малих