Справа № 2-а/0417/205/2012)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Головуючий у 1 інстанції Бєсєда Г.В.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"08" липня 2015 р.справа № 2-а/0417/205/2012
Приміщення суду за адресою:49083, м. Дніпропетровськ, пр.імені Газети «Правда», 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2012 р. у справі №2-а/0417/205/2012 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті ради про визнання протиправними дій, зобов'язання зробити перерахунок та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_2 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті ради, в якому просив визнати дії відповідача протиправними щодо нарахування не в повному обсязі та невиплати допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС за 2012 рік та зобовязати відповідача зробити перерахунок та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення згідно ст..48 Закону України «про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2012 рік і розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2012 р. у задоволенні позову відмовлено.

Позивач з постановою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне зясування обставин, що мають значення для справи просив скасувати постанову суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач є особою на яку розповсюджується дія ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується посвідченням.

Кабінет Міністрів не має право зменшувати встановлені Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміри доплат, пенсій і компенсацій, зокрема допомоги на оздоровлення.

Виходячи з пріоритету Законів України над постановами Кабінету Міністрів України, при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення необхідно виходити саме з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_2 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, що підтверджується посвідчення серії А № 213663 від 10 січня 1993 року (а. с. 7).

Позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті ради та отримує щорічну компенсацію на оздоровлення, право на отримання якої встановлено ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З листа відповідача від 02.07.2012 року вбачається, що згідно наданої позивачем заяви на отримання компенсаційної виплати на оздоровлення, як учаснику ліквідацій наслідків на ЧАЕС 2 категорії, управлінням було проведено нарахування щорічної допомоги на оздоровлення за 2012 рік відповідно до розпорядження від 18.05.2012 р. №704511.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що щорічну допомогу на оздоровлення за 2012 рік позивачу було виплачено відповідачем у 2012 році в розмірі 100,00 грн.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету.

Частинами 1, 2 статті 23 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Відповідно до пункту 5 статті 51 Бюджетного кодексу розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань.

Щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується в розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Згідно до ст. ст. 62, 63 Закону роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання, незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності. Фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону здійснюється за рахунок державного бюджету.

Відповідно до ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

За ч. 2 ст. 95 Конституції України передбачено, що виключно Законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 4 Бюджетного Кодексу України до нормативно-правових актів, які регулюють бюджетні відносини в Україні належать нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, які прийняті на підставі та на виконання Бюджетного кодексу та інших законів України.

Згідно ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року закріплено, що в одних законах безпосередньо встановлено розміри соціальних виплат, а в інших їх визначення віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України. Відповідно до положень законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначення порядку та розмірів соціальних виплат віднесено до відання Кабінету Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року вирішено, що в аспекті конституційного подання положення ст. 1, ч. ч. 1,3 ст. 95 Конституції України у системному зв'язку з положеннями ст. 3, ч. 1 ст. 17, ч. 3 ст. 22, ст. ст. 46, 48 Основного Закону України треба розуміти так, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості. В аспекті конституційного подання положення ч. 2 ст. 96, п. п. 2, 3, 6 ст. 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. В аспекті конституційного подання положення ч. 2 ст. 95, ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 129 Конституції України, п. 5 ч. 1 ст. 4 Бюджетного кодексу України та п. 2 ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з положеннями ст. 6, ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

В 2012 році згідно з п. 3 Заключних положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» норми й положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Відповідно до п. п. 4 п. 4 «Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року № 936, щорічна допомога на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12 липня 2005 року № 562, якою встановлені такі розміри щорічної допомоги на оздоровлення: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - 100 гривень.

Колегія суддів зазначає, що у разі наявності колізій між нормами законів, що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той із них, який прийнято пізніше. Крім того, враховуючи Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року, яким дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Під час вирішення спірного питання, з однопредметних законодавчих норм рівної ієрархії, що не визнані неконституційними в установленому порядку, підлягає застосуванню для розв'язання спорів зазначеної категорії той з них, що прийнятий пізніше.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» прийнято пізніше за Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому суд правильно визначив, що саме положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» підлягають застосуванню до спірних правовідносин та при визначенні розміру допомоги на оздоровлення позивачу за 2012 рік застосуванню підлягають положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» та постанови Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12 липня 2005 року. Така ж правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 23 травня 2013 року.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що при визначенні розміру допомоги на оздоровлення позивачу за 2012 рік, застосуванню підлягають положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» і відповідно положення постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 р. №562.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 184, 195, 197, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2012 р. у справі №2-а/0417/205/2012 - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2012 р. у справі №2-а/0417/205/2012 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті ради про визнання протиправними дій, зобов'язання зробити перерахунок та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

ОСОБА_3