Справа № 820/1919/15
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 р. Справа № 820/1919/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Філатова Ю.М.

Суддів: Бенедик А.П. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Тітової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія Труд.Земля.Капітал" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2015р. по справі № 820/1919/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія Труд.Земля.Капітал"

до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія Труд.Земля.Капітал.", звернувся до суду з з адміністративним позовом до відповідача, державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, та просив скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.02.2015 року № державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2015р. по справі №820/1919/15 в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2015р. по справі №820/1919/15 позивач подав апеляційну скаргу, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою його позов задовольнити, вважає, що судом першої інстанції порушені норми права.

Відповідач вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2015р. по справі №820/1919/15 прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача та представників сторін, колегія суддів встановила, що підставою прийняття оскаржуваного повідомлення рішення був акт перевірки позивача працівниками відповідача від 05.02.2015 року №326/20-30-22-01/34630924, в якому зроблені висновки про порушення п. 44.1 ст. 44, п.138.2 ст. 138, ст. 137, п.п.135.5.4 та п.п.135.5 п.135.5 ст. 135, п.п.14.1.257 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2756-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого підприємством було занижено податок на прибуток на загальну суму 6963 грн.; п. 198.4, п. 198.6 ст. 198, ст. 201, п.209.6 ст. 209 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2756-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого підприємством було занижено суму податку на додану вартість на загальну суму 81274 грн.; встановлено завищення ліміту залишку у касі у розмірі 53100,61 грн.

Зазначені порушення були допущені внаслідок того, що оригінали видаткових касових ордерів №31 від 19.12.2012 року та №12 від 01.04.2013 року, які надавались перевіряючим, не містять підписів одержувача, як то передбачено приписами п. 3.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з наступного.

Згідно до положень п.п.54.3.3 п.54.3 ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: 54.3.3. згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до ст. 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12.06.1995 року №435/95 у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах - у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день.

Згідно до п.3.4 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами (додаток 3) або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки мають підписувати керівник і головний бухгалтер або працівник підприємства, який на це уповноважений керівником. До видаткових ордерів можуть додаватися заява на видачу готівки, розрахунки тощо.

Зі змісту п.3.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 вбачається, що у разі видачі окремим фізичним особам готівки (у тому числі працівникам підприємства) за видатковим касовим ордером або видатковою відомістю касир вимагає пред'явити паспорт чи документ, що його замінює, записує його найменування і номер, ким і коли він виданий. Фізична особа розписується у видатковому касовому ордері або видатковій відомості про одержання готівки із зазначенням одержаної суми (гривень - словами, копійок - цифрами), використовуючи чорнильну або кулькову ручку з чорнилом темного кольору. Якщо видаткова відомість складена на видачу готівки кільком особам, то одержувачі також пред'являють паспорти чи документи, що їх замінюють, і розписуються у відповідній графі документа.

Для виведення залишку готівки в касі не приймаються видаткові касові ордери або видаткові відомості, в яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача.

Видача готівки особам, яких немає в штатному розписі підприємства, проводиться за видатковими касовими ордерами, що виписуються окремо на кожну особу, або за окремою видатковою відомістю.

Відповідно до п.44.7 ст. 44 Податкового кодексу України, у разі, якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Проте, як свідчать матеріали справи, дій, передбачених вищевказаною нормою права, з боку позивача вчинено не було.

Оскільки видаткові касові ордери №31 від 19.12.2012 року та №12 від 01.04.2013 року не містять підписів одержувача, як то передбачено приписами п. 3.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем правомірно не прийняті касові ордери для виведення залишку готівки в касі.

Висновки суду першої інстанції не можуть бути визнані обґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12.06.1995 року №435/95 у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах - у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день.

За своєю суттю передбачена статтею 1 Указу № 436/95 фінансова санкція є адміністративно-господарською санкцією, а тому її застосування регулюється нормами глави 27 Господарського кодексу України.

Статтею 239 ГК передбачено, що однією із адміністративно-господарських санкцій може бути адміністративно-господарський штраф, який стягується із господарюючого суб'єкта до державного бюджету за порушення визначених законодавством України правил здійснення господарської діяльності.

Строки застосування адміністративно-господарських санкцій встановлені статтею 250 ГК, відповідно до частини першої якої адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Таким чином зазначеною нормою встановлені граничні строки застосування уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарських санкцій до суб'єктів господарювання за порушення зазначеними суб'єктами встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Представник відповідача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції посилався на частину другу цієї ж статті, якою передбачено, що дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та інтими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів.

Але при цьому не враховано, що Податковим кодексом України не передбачено порядку і розміру застосування та стягнення штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки.

Такий порядок та розмір штрафних санкцій визначено нормами п. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», яким встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами-громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу.

Отже у даному випадку ч.2 ст. 250 ГК України не підлягає застосуванню.

Матеріали справи свідчать про те, що встановлені в акті перевірки порушення правил обігу готівки пов'язуються відповідачем із невідповідністю змісту видаткових касових ордерів, які були складені у грудні 2012 року та у квітні 2013 року. При цьому штрафні (фінансові) санкції застосовані спірним рішення у лютому 2015 року, тобто після спливу встановленого статтею 250 ГК України граничного терміну їх застосування.

Слід зазначити, що аналогічна правова позиція щодо застосування до спірних відносин статті 250 ГК України висловлена у постанові Верховного Суду України від 04.11.2014р.

Відповідно до ст.. 244- 2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

На підставі викладеного колегія суддів вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, постанова Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2015р. по справі №820/1919/15 прийнята при невідповідності висновків суду обставинам справи і підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 3 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія Труд.Земля.Капітал" задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2015р. по справі № 820/1919/15 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія Труд.Земля.Капітал." до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення - рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.02.2015 року № державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про застосування до товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія Труд.Земля.Капітал" штрафних (фінансових) санкцій в сумі 106 201,22 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_1
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_2 ОСОБА_3
Повний текст постанови виготовлений 07.07.2015 р.