Справа № 2-а-608/11
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 р.м.ОдесаСправа № 2-а-608/11

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Гайда-Герасименко О.Д.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

секретар Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційні скарги військової частини НОМЕР_1 та військової прокуратури Південного регіону України на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору військова прокуратура Південного регіону України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання донарахувати та виплатити різницю, зобов`язання надати оновлену довідку, зобов`язання здійснити вказані нарахування та зобов`язання сплатити страхові внески та заяву ОСОБА_1 про відмову від позову,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2011 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним адміністративним позовом.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 березня 2015 року адміністративний позов було задоволено частково.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 до отриманої позивачем ОСОБА_1 за період служби заробітної плати (грошового забезпечення) (у тому числі до матеріальної допомоги на оздоровлення за 2007 - 2010 роки та допомоги для поліпшення соціально-побутових умов за 2007 - 2010 роки, одноразових й щомісячних винагород (у тому числі на день свят) донарахувати та виплатити позивачу за період з 01 травня 2007 року по 15 грудня 2010 року 10% надбавку до посадового окладу відповідно до додатку №40 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09 березня 2006 року №268.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 донарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01 січня 2008 року по 15 грудня 2010 року різницю між заробітною платою (без премії), грошовим забезпеченням (без премії), визначеною за умовами оплати праці, згідно з нормативно-правовими актами, що втратили чинність (Укази Президента України від 23 лютого 2002 року №173/2002, від 05 травня 2003 року №389/2003 - постанова Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 листопада 2013 року) та розміром заробітної плати (у тому числі до матеріальної допомоги на оздоровлення за 2008 - 2010 роки та допомоги для поліпшення соціально-побутових умов за 2008 -2010 роки, одноразових й щомісячних винагород (у тому числі на день свят), встановленим за новими умовами оплати праці, яка суттєво була зменшена.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 надати до Пенсійного Фонду України у Білгород-Дністровському районі оновлену довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 , до якої включити за 24 місяця перед зверненням до пенсії всі види оплати праці, на які нараховані страхові внески (урахуванням надбавки та різниці згідно пунктів 3-4 позовних вимог), та до нарахувати та виплатити грошову допомогу без сплати податку у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за 16 повних років роботи (з відрахуванням раніше виплаченої суми грошової допомоги).

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити вказані нарахування та виплату грошового забезпечення шляхом складання відомостей на виплату грошового забезпечення.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 сплатити страхові внески до органів Пенсійного Фонду України.

В іншій частині адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду військова частина НОМЕР_1 та військова прокуратура Південного регіону України подали апеляційні скарги.

В апеляційних скаргах зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

В ході апеляційного провадження ОСОБА_1 подав заяву про відмову від позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Право позивача відмовитися від адміністративного позову повністю або частково встановлене ч. ч. 1, 4 ст. 112 КАС України. Суд не приймає відмови від адміністративного позову, визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом.

Згідно ст. 194 КАС України позивач може відмовитися від адміністративного позову, а сторони можуть примиритися у будь-який час до закінчення апеляційного розгляду. У разі відмови від адміністративного позову або примирення сторін суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 112 і 113 цього Кодексу.

З огляду на встановлені обставини справи, заява позивача про відмову від позову в частині вимог не порушує права, свободи або інтереси інших осіб та не оскаржена жодною іншою особою, а тому може бути прийнята судом.

При цьому відповідно до частини 2 статті 203 КАС України, якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

Отже для вирішення питання щодо закриття провадження у справі, апеляційний суд зобов`язаний надати правову оцінку оскаржуваному рішенню суду першої інстанції.

Вирішуючи спірне питання колегія суддів виходить із наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 04.12.2000 року по 15.12.2010 року проходив військову службу в органах військової прокуратури Генеральної прокуратури України на посаді військового прокурора Болградського гарнізону Південного регіону України.

Наказом Міністра оборони України від 26 листопада 2010 року №1363 позивач ОСОБА_1 за станом здоров`я був звільнений у запас на підставі пункту 67 «б» Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 07 листопада 2001 року №1053/2001.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, підтверджуються матеріалами справи, а отже є встановленими.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 має право на одержання різниці грошового забезпечення (без премії) відповідно до п.9 Постанови від 09 березня 2006 року №268, а тому невиплата цієї різниці за період з 01 січня 2008 року по 15 грудня 2010 року є неправомірною.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції помилковими з огляду на наступне.

За змістом ст.46-1 Закону України «Про прокуратуру» військовослужбовці військових прокуратур проходять службу відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види постачання і забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил.

На підставі ст. 52 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що грошове утримання прокурорів, слідчих, службовців та інших працівників військових прокуратур здійснюється Міністерством оборони України.

Згідно встановленого порядку нарахування та отримання грошового забезпечення прокурорсько-слідчими працівниками військової прокуратури Болградського гарнізону здійснюється через фінансово-економічну частину військової частини НОМЕР_1 .

Постановою Кабінету Міністрів України №268 від 09 березня 2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» та додатком до неї №40 з 1 квітня 2006 року були встановлені нові посадові оклади для працівників прокуратури, в тому числі для працівників військових прокуратур.

Постановою Кабінету Міністрів №700 від 12 травня 2007 року були внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України №268 від 09 березня 2006 року та додатком №40 установлені підвищені посадові оклади. Посадовий оклад позивача з 1 травня 2007 року було збільшено до 1562 гривен.

Спільним листом Генеральної прокуратури України та Міністерства оборони України за №1/1/1-18-654 було доведено до військ вимогу про необхідність застосування нових умов оплати з 01.04.2006 р.

Відповідно до вказаного листа підставою нарахування грошового забезпечення офіцерам військових прокуратур за умовами, визначеними постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09 березня 2006 року №268 є оновлені штати військових прокуратур регіонів, Військово-морських сил України та гарнізонів з відповідними розмірами посадових окладів по усіх категоріях посад, а до їх затвердження слід керуватись таблицями посадових окладів (додаток до листа).

З метою встановлення фактичних обставин у справі колегією суддів постановлена ухвала від 20.05.2015 року про витребування копії вищенаведених наказів від військової прокуратури Південного регіону України та доказів направлення їх до військової частини НОМЕР_1 для подальшого нарахування та виплати відповідних надбавок.

У судовому засіданні представник прокуратури Південного регіону України пояснив, що такі відомості в прокуратурі відсутні.

Отже правове питання про наявність або відсутність права позивача на спірні доплати не можуть розглядатись в рамках зазначеної справи, з огляду на те, що відповідачем зазначена лише військова частина НОМЕР_1 .

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку по відсутність підстав вважати нездійснення військовою частиною НОМЕР_1 спірних виплат протиправною, а відтак і відсутність правових підстав для задоволення позову.

Що стосується вимог про зобов`язання виконати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 листопада 2013 року, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

По вказаній справі постановлена відповідне рішення.

Порядок виконання судових рішень в адміністративних справах передбачений Розділом V Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до ч. 9 ст. 267 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

У відповідності до наведених норм чинного процесуального закону невиплата відповідачем грошового забезпечення у повному обсязі є підставою для звернення до суду в порядку, встановленому ст. 267 КАС України, а не підставою для звернення до суду з новим позовом.

Отже це не є позовом, тому і відмова від нього не може бути прийнята, а провадження у справі в цій частині позовних вимог слід закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Роз`яснити позивачу, що вимоги, заявлені в позовній заяві, підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 157, 195, 196, 200, 203, 205, 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Прийняти відмову від позову ОСОБА_1 у справі № 2-а-608/11 .

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 та військової прокуратури Південного регіону України задовольнити частково.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 березня 2015 року у справі № 2-а-608/11 в частині позовних вимог про зобов`язання виконати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 листопада 2013 року скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Роз`яснити позивачеві про право вирішення зазначених вимог у порядку, встановленому ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України.

В решті позовних вимог постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 березня 2015 року у справі № 2-а-608/11 скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відмовою позивача від адміністративного позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення рішення суду у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Дата складення та підписання рішення в повному обсязі - 08 липня 2015 року

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян