Справа № 815/306/15
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/306/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Алексєєвої Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "К-ТД" до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 02.10.2014 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем було проведено перевірку підприємства, складено акт, на підставі якого прийняті спірні податкові повідомлення-рішення. Позивач вважає, що вони прийняті з порушенням норм податкового законодавства, а тому звернувся до суду про їх скасування.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «КТ-Д» зареєстроване у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за № 0008709 від 27.08.2013 року (а.с.34).

Товариство з обмеженою відповідальністю «КТ-Д» зареєстроване та перебуває на обліку в Кіровоградській об'єднаній державній податковій інспекції ГУ Міндоходів у Кіровоградській області як платник податків з 28.08.2013 року за № 34.

Позивач зареєстрований та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області як платник єдиного внеску з 27.08.2013 року за № 17320713.

У зв'язку із зміною місця реєстрації та переходом на податковий облік до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області на момент початку перевірки позивач перебував на обліку в Кіровоградській ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області зі станом платника « 45 - Платник до кінця року (неосновне місце обліку)».

09.07.2014 року Південна митниця Міндоходів склала акт про виявлення факту неподання Товариством з обмеженою відповідальністю «КТ-Д» вантажної митної декларації у визначені законодавством строки № 500040001/2014/0005-АН (а.с.90 оборот). На підставі даного акту позивачу нараховані штрафні санкції у розмірі 170,00 грн. та прийнято податкове-повідомлення-рішення № 16 від 09.07.2014 року.

Листом від 28.07.2014 року № 11010/15-70-52 Південна митниця Міндоходів направила матеріали до ГУ Міндоходів в Одеській області для розгляду питання і організації перевірки дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю «КТ-Д» митного законодавства. Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «КТ-Д» перебувало в той час на обліку у Кіровоградській об'єднаній державній податковій інспекції ГУ Міндоходів у Кіровоградській області матеріали перенаправили до ГУ Міндоходів у Кіровоградській області.

На підставі листа ГУ Міндоходів в Одеській області від 31.07.2014 року № 7866/7/15-32-22-07-07, наказу ГУ Міндоходів у Кіровоградській області від 19.08.2014 року № 269 «Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «К-ТД»» (а.с.64) співробітники Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області провели невиїзну документальну перевірку стану дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю «К-ТД» законодавства України з питань державної митної справи під час митного оформлення товарів за МД типу ІМ40ТН від 16.04.2014 року № 500040001/2014/005928.

За результатами даної перевірки 04.09.2014 року відповідач склав акт № 0007/4/11-28-22-05/НОМЕР_3 «Про проведення документальної невиїзної перевірки стану дотримання ТОВ «К-ТД» законодавства України з питань державної митної справи» (а.с.9-20).

В акті перевірки встановлені наступні порушення з боку позивача:

- порушення Закону України «Про Митний тариф України» в частині визначення коду товарів та ставок ввізного мита;

- порушення ст.190 Податкового кодексу України в частині визначення бази оподаткування товарів.

Такі висновки відповідача обґрунтовані тим, що на підставі висновку Одеського управління з питань експертизи та досліджень від 27.05.2014 року № 138, Південною митницею Міндоходів винесено рішення про визначення коду товару від 12.06.2014 року № КТ-536-2014, згідно з яким виявлено невідповідність опису товару відомостям, зазначеним у пакувальному листі від 08.03.2014 року до інвойсу № 2843 та графі 31 МД від 16.04.2014 року № 500040001/2014/005928, а також відсутністю під час митного оформлення товарів за тимчасовою МД будь-яких інших документів про їх походження, через що достовірно встановити країну їх походження було неможливо.

Позивач із висновками зазначеного акту не погодився, про що свідчить акт про відмову від підписання акту про проведення документальної невиїзної перевірки стану дотримання ТОВ «К-ТД» () законодавства України з питань державної митної справи від 01.10.2014 року № 31/11-28-22-05/НОМЕР_3 (а.с.55).

За наслідками перевірки позивача податковий орган прийняв податкові повідомлення-рішення:

- від 02.10.2014 року № НОМЕР_1, яким позивачеві за порушення Закону України «Про Митний тариф України» в частині визначення коду товарів та ставок ввізного мита збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: мито на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності, у розмірі 40704,97 грн., у тому числі за основним платежем 32563,98 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 8140,99 грн. (а.с.23);

- від 02.10.2014 року № НОМЕР_2 яким позивачеві за порушення ст.190 Податкового кодексу України в частині визначення бази оподаткування товару збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб'єктами господарювання, у розмірі 8141,02 грн., у тому числі за основним платежем 6512,82 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 1628,20 грн.(а.с.25).

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач всупереч нормам чинноо законодавства безпідставно прийняв спірні податкові повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 54.3.1, 54.3.2, 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію; дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Відповідно до ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Згідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до ст. 190 ПК України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 391 цього Кодексу.

Для послуг, які постачаються нерезидентами на митній території України, базою оподаткування є договірна (контрактна) вартість таких послуг з урахуванням податків та зборів, за винятком податку на додану вартість, що включаються до ціни постачання відповідно до законодавства. Визначена вартість перераховується в національну валюту за валютним (обмінним) курсом Національного банку України на дату виникнення податкових зобов'язань. У разі отримання послуг від нерезидентів без їх оплати база оподаткування визначається, виходячи із звичайних цін на такі послуги без урахування податку.

У випадках, передбачених статтею 191 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 191 цього Кодексу.

Згідно до ст. 43 Митного кодексу України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

У разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або органом доходів і зборів встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати органу доходів і зборів для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості.

Додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Митного кодексу України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Згідно до ч. 4 ст. 48 Митного кодексу України до товарів застосовується (відновлюється) режим найбільшого сприяння за умови одержання органом доходів і зборів не пізніше ніж через 365 днів від дня здійснення митного оформлення цих товарів належним чином оформленого відповідного документа про їх походження.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 260 Митного кодексу України якщо декларант або уповноважена ним особа не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, вона може подати органу доходів і зборів тимчасову митну декларацію на такі товари за умови, що вона містить дані, достатні для поміщення їх у заявлений митний режим, та під зобов'язання про подання додаткової декларації у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації. Якщо під час митного оформлення товарів за тимчасовою митною декларацією органом доходів і зборів бралися проби (зразки) цих товарів для проведення їх дослідження (аналізу, експертизи) і рішення органу доходів і зборів за результатами такого дослідження (аналізу, експертизи) не може бути прийнято у 30-денний строк з дня оформлення тимчасової митної декларації, цей строк продовжується органом доходів і зборів, але не більше ніж на 15 днів.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів з питань обкладення ввізним митом товарів та інших предметів, що ввозяться на митну територію України» від 03.04.1997 року, крім іншого, встановлено що при ввезенні на митну територію України товарів та інших предметів походженням із Китаю застосовуються пільгові ставки ввізного мита.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.10.2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КТ-Д» (покупець) уклало зовнішньоекономічний контракт № 02-10/13 із фірмою «SKYSPEED EUROPE, spol.s r.o» (продавець), Словаччина (Tomasikova 1 Kosice 040 01, Slovensko) (а.с.68-69).

Згідно п.1.1 даного контракту продавець зобов'язується постачати, а покупець приймати і оплачувати товар згідно специфікацій та (або інвойсів).

На виконання умов даного контракту на митну території України на умовах поставки CIF Іллічівськ підприємство імпортувало товар «тканина полотняного переплетення з 100 % комплексних не текстурованих поліефірних ниток різних кольорів» із країни відправлення товару - Китай, фірма відправник SHAOXING COUNTY HONGLONG IMP & EXP CO., LTD.

Митне оформлення товару проведене у зоні діяльності Південної митниці Міндоходів за МД типу ІМ40ТН від 16.04.2014 року № 500040001/2014/005928.

У графі 31 МД «Вантажні місця та опис товару» зазначено: тканина полотняного переплетення з 100% не текстурних поліефірних ниток різних кольорів в рулонах шириною 1,5 м; країна виробництва - CN (Китай).

Суд встановив, що в наданому до митного оформлення інвойсі від 09.02.2014 року № 2843 зазначено, що країна походження товару - Китай, а товар задекларовано за кодом НОМЕР_4 згідно УКТ ЗЕД та оформлено за пільговою ставкою ввізного мита - 5 %.

Південна митниця Міндоходів випустила товар ввезений на митну територію України Товариством з обмеженою відповідальністю «КТ-Д» у вільний обіг на підставі листа-зобов'язання від 15.04.2014 року про подання протягом 30 днів з дня випуску у вільний обіг за тимчасовою митною декларацією вантажу (тканина синтетична), який прибув у контейнері KKFU1243111 за коносаментом KKLUNB5302843 та інвойсом від 09.02.2014 року № 2843, митної декларації, заповненої у звичайному порядку.

16.04.2014 року в рамках процедури митного контролю співробітники Південної митниці Міндоходів відібрали зразки товару для проведення лабораторних досліджень та встановлення характеристик товару, що зазначено у акті про проведення огляду (переогляду) товарів від 16.04.2014 року (а.с.77).

Таким чином, оскільки рішення Південної митниці про визначення коду товару № КТ-536-2014 було винесено лише через 57 днів з дня оформлення тимчасової митної декларації позивача типу ІМ40ТН від 16.04.2014 року, то на думку суду позивач був позбавлений можливості виконати зобов'язання, встановлені ч.1 ст.260 Митного кодексу України.

Також, митна декларація країни експорту, на неподання якої посилається відповідач, не входить до переліку документів, які надаються на підтвердження країни походження товару.

Крім того, суд першої інстанції встановив, що під час митного оформлення позивачем надавався сертифікат про походження товару з Китаю № CCPIT 140367904.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку і з ним погоджується колегія суддів, що позивач надав відповідачу всі необхідні документи для підтвердження країни походження товару. Тому, оскільки у відповідача були всі підстави для підтвердження країни походження товару з Китаю, то висновки про необхідність сплати ввізного мита за повними ставками митного тарифу є хибними.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "К-ТД" є доведеним, обґрунтованими, у зв`язку з чим такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що постанова Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів. Особи, які брали участь у справі, однак не були присутні у судовому засіданні апеляційної інстанції, мають право подати касаційну скаргу протягом 20 днів з дня отримання копії ухвали.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик