Справа № 813/4667/13-а
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року Справа № 876/13703/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року в адміністративній справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» до ОСОБА_1 міжрайонної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

У червні 2013 року позивач ВАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_1 МДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області (на даний час ОСОБА_1 ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області), в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача : № НОМЕР_1 від 13.02.2013 року, яким позивачу зменшено суму відємного значення обєкту оподаткування податком на прибуток у розмірі 23680302 грн. (в т.ч. за грудень 2011 року на 18944242 грн., за вересень 2012 року на 4736060 грн.); № НОМЕР_2 від 13.02.2013 року, в частині збільшення позивачу суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 59010 грн. (в т.ч. за основним платежем 39340 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями 19670 грн.).

В обґрунтування позову покликався позивач на те, що оскаржені податкові повідомлення-рішення були прийняті на підставі необґрунтованих висновків проведеної відповідачем планової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2011 року по 30.09.2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2011 року по 30.09.2012 року. Вказував позивач, що є безпідставними вказані в акті податкової перевірки № 34/2200/00278801 від 24.01.2013 року твердження відповідача про безтоварний, нереальний, такий, що не спричинив правових наслідків характер господарських операцій позивача з контрагентами ПП «Галтехсервіс», ОСОБА_2 «Толден», ОСОБА_2 «Вторма-Львів», ОСОБА_2 «Компанія Автодок Трейд», ОСОБА_2 «Сікоя», ТОВ ФПК «Корті». Також зазнав позивач, що оскаржені податкові повідомлення-рішення не відповідають встановленій законодавством формі.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23.10.2013 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ОСОБА_1 МДПІ (Жидачівське відділення) ДПС у Львівській області від 13.02.2013 р. № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 в частині збільшення суми грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість на 59010 грн. (в т.ч. за основним платежем 39340 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями 19670 грн.).

З цією постановою суду не погодився відповідач і оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом порушено норми матеріального права, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що відповідачем проведено планову виїзну перевірку позивача ВАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2011 року по 30.09.2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2011 року по 30.09.2012 року, якою встановлено порушення позивачем вимог п.п.138.8.1 п.138.8 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, а також вимог п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України. Зазначає апелянт, що договора укладені між позивачем ВАТ «ЖЦПК» та контрагентами ОСОБА_2 «Компанія Автодок Трейд», ОСОБА_2 «Вторма Львів», ОСОБА_2 «Толден», ПП «Галтехсервіс», ОСОБА_2 «Сікоя» та ТОВ ФПК «Корті» не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій поставок, місцезнаходження товару, участі в таких операціях трудових ресурсів, транспорту та іншого обладнання, які економічно необхідні для виконання такого постачання, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, участі технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, приміщень і транспортних засобів. Також звертає увагу апелянт на те, що при перевірці реальності господарських операцій позивача з контрагентами, відповідачем використано акти перевірок контрагентів-постачальників, якими не підтверджено факти здійснення господарської діяльності. Крім цього, перевіркою показників, відображених у рядку 06.6 «Відємне значення обєкту оподаткування попереднього звітного (податкового) періоду» декларації по податку на прибуток за 1-3 квартали 2012 року встановлено відображення відємного значення обєкта оподаткування за попередній звітний період, що призвело до завищення цього показника на суму 4736060 грн..

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції від 23.10.2013 р. та прийняти іншу, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і зявилися в засідання суду, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що таку апеляційну скаргу слід задоволити частково.

Так, судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що в період з 22.11.2012 року по 17.01.2013 року відповідачем ОСОБА_1 МДПІ було проведено планову виїзну перевірку позивача ВАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2011 року по 30.09.2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2011 року по 30.09.2012 року. За результатами перевірки складено Акт № 34/2200/00278801 від 24.01.2013 року (а.с. 7-74 Т.1).

У вказаному акті перевірки зазначено, що позивачем порушено вимоги п.п.138.8.1 п.138.8 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, внаслідок чого завищено відємне значення обєкта оподаткування по податку на прибуток за 2011 рік в сумі 19844242 грн., за І-ІІІ кв. 2012 р. в сумі 4736060 грн., та вимоги п.198.1, п.198.2 п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, що призвело до заниження ПДВ, який підлягає сплаті до бюджету в сумі 501834 грн., в т.ч. : липень 2011 року 19771 грн., вересень 2011 р. 452 грн., жовтень 2011 р. 19117 грн., вересень 2012 р. 462494 грн..

На підставі вказаного вище Акта перевірки від 24.01.2013 року відповідачем винесено відносно позивача податкові повідомлення-рішення: Форми «П» № НОМЕР_1 від 13.02.2013 року, яким позивачу зменшено відємне значення обєкту оподаткування податком на прибуток у розмірі 23680302 грн. (в т.ч. за грудень 2011 року на 18944242 грн., за вересень 2012 року на 4736060 грн.); Форми «Р» № НОМЕР_2 від 13.02.2013 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 752751 грн. (в т.ч. за основним платежем 501834 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями 250917 грн.) (а.с. 76, 77 Т.1).

За результатами адміністративного оскарження залишено без задоволення скарги ВАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» про скасування вказаних вище податкових повідомлень-рішень від 13.02.2013 року (а.с. 79-89 Т.1).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо безпідставності тверджень відповідача про нереальний і безтоварний характер правочинів укладених між ВАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» та ОСОБА_2 «Компанія Автодок Трейд», ОСОБА_2 «Вторма Львів», ОСОБА_2 «Толден», ПП «Галтехсервіс», та не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо безпідставності тверджень відповідача про нереальний і безтоварний характер правочинів укладених між ВАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» та ОСОБА_2 «Сікоя», ТОВ ФПК «Корті», з врахуванням наступного.

Відповідно до п.138.1 ст.138 ПК України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності.

Згідно п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138 цього ж Кодексу, витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Пунктом 138.2 ст.138 ПК України, передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно п.138.4 ст.138 ПК України, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Підпунктом 139.1.9 п.139.1 ст.139 цього ж Кодексу передбачено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього ж Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 ПК України, протягом такого звітного періоду у зв'язку з : придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п.198.4 ст.198 ПК України, якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 ПК України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У відповідності до ч.1 ст.9 цього Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення, і повинні мати визначені обовязкові реквізити. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Із матеріалів адміністративної справи та змісту Акту податкової перевірки від 24.01.2013 року видно, що висновки податкового органу щодо порушення позивачем податкового законодавства ґрунтуються на твердженнях ДПІ про те, що товариством протягом перевіреного періоду безпідставно віднесено до складу податкового кредиту суми ПДВ у розмірі 39340 грн. (липень 2011 року 19771 грн., вересень 2011 р. 452 грн., жовтень 2011 р. 19117 грн.) за господарськими договорами із ОСОБА_2 «Компанія Автодок Трейд», ОСОБА_2 «Сікоя» та ТОВ ФПК «Корті» про придбання товарів, робіт і послуг, та безпідставно віднесено до складу витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування витрати по взаєморозрахунках із ОСОБА_2 «Компанія Автодок Трейд», ОСОБА_2 «Вторма Львів», ОСОБА_2 «Толден», ПП «Галтехсервіс», ОСОБА_2 «Сікоя» та ТОВ ФПК «Корті». На думку податкового органу договірні відносини із вказаними контрагентами мали безтоварний і нікчемний характер, не спричинили реального настання правових наслідків.

Суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що реальність укладення, фактичне виконання та настання правових наслідків за розглядуваними господарськими договорами із контрагентами ОСОБА_2 «Компанія Автодок Трейд», ОСОБА_2 «Вторма Львів», ОСОБА_2 «Толден», ПП «Галтехсервіс» і обєктивність інформації в первинних документах за цими договорами підтверджується матеріалами справи.

Зокрема, усі контрагенти, тобто ВАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» і ОСОБА_2 «Компанія Автодок Трейд», ОСОБА_2 «Вторма Львів», ОСОБА_2 «Толден», ПП «Галтехсервіс» на час укладення господарського договору і його виконання були діючими субєктами господарювання.

Здійснення позивачем господарських операцій із контрагентом ОСОБА_2 «Компанія Автодок Трейд» підтверджується: - договором поставки товару № 1046 від 06.05.2011 року, укладеного між позивачем (як покупцем) та ОСОБА_2 «Компанія Автодок Трейд» (як продавцем) щодо продажу вторинних сировинних ресурсів (макулатури); - додатковою угодою № 1 від 01.06.2011 р. до договору поставки товару № 1046 від 06.05.2011 р.; - специфікаціями № 3 від 10.06.2011 р. та № 2 від 01.06.2011 р. на поставку товару згідно ДСТУ 3500:2009 до договору № 1046 від 06.05.2011 р.; - реєстром отриманих податкових накладних за жовтень 2011 року; - актом звірки за жовтень 2013 р. (а.с. 206-212 Т.1, 1-8, 70-79 Т.2). Крім цього, реальність господарських операцій ВАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» та ОСОБА_2 «Компанія Автодок Трейд» встановлена постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.11.2012 р., яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2013 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.05.2013 року (а.с. 104, 178 Т.1).

Здійснення позивачем господарських операцій із контрагентом ОСОБА_2 «Вторма Львів» підтверджується: - договором поставки товару № 1004 від 24.12.2010 року, укладеного між позивачем (як покупцем) та ОСОБА_2 «Вторма Львів» (як продавцем) щодо продажу вторинних сировинних ресурсів (макулатури); - специфікацією № 10 від 01.09.2011 р. на поставку товару згідно ДСТУ 3500:2009 до договору № 1004 від 24.12.2010 р.; - видатковими накладними і податковими накладними на придбання товару за вересень 2011 року; - платіжними дорученнями за вересень 2011 р. (а.с. 193-195 Т.1, 9-69 Т.2). Крім цього, реальність господарських операцій ВАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» та ОСОБА_2 «Вторма Львів» підтверджується Актом позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_2 «Вторма Львів» № 26/22/32478122 від 06.04.2012 року, де описано факти виконання договірних зобовязань щодо поставки макулатури до ВАТ «Жидачівський ЦПК» (а.с. 148 Т.1).

Здійснення позивачем господарських операцій із контрагентом ОСОБА_2 «Толден» підтверджується: - договором поставки № 01/12/08 від 01.12.2008 р., укладеного між позивачем (як покупцем) та ОСОБА_2 «Толден» (як продавцем) щодо поставки продукції виробничо-технічного призначення; - податковими накладними щодо поставки товару за грудень 2011 р. (а.с. 196-205 Т.1). Крім цього, реальність господарських операцій ВАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» та ОСОБА_2 «Толден» встановлена постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16.07.2012 р., яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2013 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.04.2014 року (а.с. 101 Т.1).

Здійснення позивачем господарських операцій із контрагентом ПП «Галтехсервіс» підтверджується відображеними в Акті податкової перевірки від 24.01.2013 року первинними документами за договором № 05/05-2011 від 05.05.2011 року поставки вугілля та додаткової угоди № 6 від 04.08.2011 року. Крім цього, реальність господарських операцій позивача з контрагентом ПП «Галтехсервіс» встановлена постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01.03.2012 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2013 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.03.2014 року (а.с. 91, 180 Т.1).

З врахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що господарські операції по придбанню позивачем товарів і послуг (робіт) у ОСОБА_2 «Компанія Автодок Трейд», ОСОБА_2 «Вторма Львів», ОСОБА_2 «Толден», ПП «Галтехсервіс» відбувалися фактично, були здійснені в межах господарської діяльності цього платника податків, а тому твердження податкового органу про те, що вказані господарські операції фактично не відбувались і такі договори носять нікчемний характер є необґрунтованими і не підтверджуються доказами по справі.

Відносно реальності взаємовідносин позивача із ОСОБА_2 «Сікоя» щодо поставки лісосировини за договором купівлі-продажу № 92 п/л від 17.05.2011 р., то суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи відповідача про те, що формальне оформлення первинних документів між учасниками господарських операцій не свідчить про реальність вчинення відповідної операції, оскільки реалізація умов договорів та їх фактичне виконання для цілей ведення податкового обліку може бути підтверджено належними первинними документами лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем не надано належних первинних документів на підтвердження факту придбання у ОСОБА_2 «Сікоя» відповідного товару та його використання у власній господарській діяльності (а.с. 110-124 Т.1).

Відносно реальності взаємовідносин позивача із ТОВ ФПК «Корті» щодо поставки товару «шайба ч.НБП 1159» за договором № 150911 від 15.09.2011 р., то суд апеляційної інстанції також вважає обґрунтованими доводи відповідача про те, що реальність виконання цього договору та використання товару у господарській діяльності позивача не підтверджується належними доказами (а.с. 125-126 Т.1).

Судом першої інстанції також не враховано фактів того, що податковим органом встановлено відсутність власних виробничих потужностей та трудових ресурсів у вказаних вище контрагентів позивача ОСОБА_2 «Сікоя» та ТОВ ФПК «Корті», що виключає можливість виконання ними своїх зобовязань згідно укладених договорів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у позивача не було законних підстав для віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ по взаєморозрахунках із ОСОБА_2 «Сікоя» за липень 2011 р. в сумі 19771 грн. та із ОСОБА_2 ФПК «Корті» за вересень 2011 року в сумі 452 грн., а також позивачем безпідставно віднесено до витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування витрати по взаєморозрахунках із ОСОБА_2 «Сікоя» в сумі 98858 грн. та із ОСОБА_2 ФПК «Корті» в сумі 2260 грн..

Відносно доводів апелянта про завищення позивачем відємного значення в розмірі 4736060 грн. за 1-3 квартали 2012 року за рахунок перенесення відємного значення з попереднього звітного періоду, то суд апеляційної інстанції враховує, що формування товариством такого відємного значення у податковій декларації з ПНП за 2011 рік було правомірним, а тому відсутніми були підстави для неврахування цього показника у наступних податкових періодах 2012 року.

Отже, правомірними є оскаржені ППР від 13.02.2013 року в частині зменшення позивачу суми відємного значення з ПНП у розмірі 101118 грн. (98858 грн. + 2260 грн.) за грудень 2011 року та в частині збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 20223 грн. (19771 грн. + 452 грн.) основного платежу і 10112 грн. (9886 грн. + 226 грн.) штрафних (фінансових) санкцій, по взаєморозрахунках із ОСОБА_2 «Сікоя» та ОСОБА_2 ФПК «Корті». В решта частині оскаржані ППР від 13.02.2013 року є протиправними і підлягають скасуванню.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що висновки суду першої інстанції частково не відповідають фактичним обставинам справи, постанова суду винесена з порушенням норм матеріального права. Тому оскаржену постанову суду від 23.10.2013 року слід скасувати і прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області задоволити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року в адміністративній справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» до ОСОБА_1 міжрайонної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень скасувати і прийняти нову постанову.

Позовні вимоги відкритого акціонерного товариства «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ОСОБА_1 міжрайонної державної податкової інспекції № НОМЕР_2 від 13.02.2013 року в частині збільшення ВАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 28676 грн. (в т.ч. за основним платежем 19117 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями 9559 грн.).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ОСОБА_1 міжрайонної державної податкової інспекції № НОМЕР_1 від 13.02.2013 року в частині зменшення ВАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» відємного значення обєкту оподаткування податком на прибуток у розмірі 23579184 грн..

В задоволенні решта позовних вимог відкритого акціонерного товариства «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Л.Я. Гудим

ОСОБА_3

Повний текст постанови виготовлено та підписано 03.07.2015 року.