Справа № 807/2238/14
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року Справа № 876/983/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

Суддів Хобор Р.Б., Попко Я.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та відділу державної виконавчої служби Перечинського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.07.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Перечинського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Закарпатській області, начальника до відділу державної виконавчої служби Перечинського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Закарпатській області, ОСОБА_2 про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

03.07.2014 року позивач - ОСОБА_1 звернувся у Закарпатський окружний адміністративний суд із позовною заявою до відділу державної виконавчої служби Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області (далі - відповідач 1) та начальника відділу державної виконавчої служби Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області - ОСОБА_2 (далі - відповідач 2), якою просить: 1) звільнити позивача від сплати судового збору; 2) визнати незаконною та скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області .від 04 лютого 2014 року ВП № 41676321 про стягнення з боржника виконавчого збору; 3) визнати незаконною бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області - ОСОБА_2 по контролю за діяльністю відділу державної виконавчої служби Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області та старшого державного виконавця відділу ОСОБА_3; 4) стягнути з відповідачів судові витрати; 5) стягнути з відповідачів на користь позивача добові за час участі у розгляді справи та компенсацію за відрив від звичайних занять.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 липня 2014 року у справі № 807/2238/14 вказаний позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області від 04 лютого 2014 року ВП № 41676321 про стягнення з боржника виконавчого збору.

У решті позовних вимог відмовлено.

У поданих апеляційнійних скаргах ОСОБА_1 та відповідача ВДВС Перечинського РУЮ просять : ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині визнання незаконною бездіяльність начальника відділу ДВС Перечинського РУЮ ОСОБА_2 по контролю за діяльністю відділу ДВС Перечинського РУЮ та старшого державного виконавця відділу ОСОБА_3 суд послався на відсутність матеріально - технічного забезпечення відділу, що знизило ефективність роботи органів виконавчої служби, у звязку із чим працівники відділу були позбавлені можливості добросовісно виконати покладені на них законом обовязки, що на його думку унеможливило належне виконання службових обовязків державного виконавця. Відсутність відповідних коштів у органу ДВС для здійснення виконавчих дій, спрямованих на виконання судових рішень, не може слугувати виправданням невиконання з боку держави взятих на себе зобов'язань.

З врахуванням вищенаведеного просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22,07.2014 року у частині відмови у задоволенні позову про визнання незаконною бездіяльності начальника відділу ДВС Перечинського РУЮ ОСОБА_2 по контролю за діяльністю відділу ДВС Перечинського РУЮ та старшого державного виконавця відділу ОСОБА_3, а в іншій частині постанову залишити без змін.

В апеляційній скарзі відділу ДВС Перечинського РУЮ вказано, що оскільки починаючи з жовтня 2013 року відділ не забезпечується поштово марочною продукцією про, що щляхом подачі доповідних записок державним виконавцем відділу та в подальшому начальником відділу неодноразово повідомлялось УДВС Головного управління юстиції у Закарпатській області, а також апелянт вважає, що визнання незаконною бездіяльність державного виконавця та відділу в цілому є безпідставною, оскільки вони були позбавлені можливості вчиняти свої дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». На підставі наведеного просять скасувати постанову № 807/2238/14 від 22.07.2014 року Закарпатського окружного адміністративного суду в частині визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 41676321 від 04.02.2014 року.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, а апеляційна скарга відділу ДВС Перечинського РУЮ - задоволенню не підлягає з таких мотивів.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із того, що оскільки, постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 41676321 від 23.01.2014 року позивачу направлено з грубим порушенням законодавчих вимог, а саме: простою кореспонденцією, а не рекомендованою із повідомленням про вручення, як це передбачено Законом України «Про виконавче провадження», тим самим, стало неможливим позивачу виконати вимоги постанови в добровільному порядку в строки передбачені законодавством та самою постановою про відкриття виконавчого провадження, а тому постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 04.02.2014 року ВП №41676321 прийняту у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не виконано в добровільному порядку в строк до 30.01.2014 року, слід вважати такою, яка прийнята із грубим порушенням прав та свобод позивача і є незаконною та підлягає скасуванню.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи і є правильними.

Судом встановлено, що начальником відділу державної виконавчої служби Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області ОСОБА_2 також вжито заходів для повідомлення начальника головного управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_4 щодо того, що роботу відділу по організації виконавчих документів проводити не є можливим у зв'язку із недостатньою кількістю коштів на рахунках відділу для закупівлі поштових марок та звернуто прохання надати відповідачу поштово-марочку продукцію, що підтверджується доповідною запискою від 09.01.2014 року за № 05-07/12 та від 17.01.2014 року за № 05-07/224 (а.с.35,36).

А тому в решті позовних вимог суд дійшов висновку, що слід відмовити позивачу оскільки дані вимоги не підтвердженні належними та допустимими доказами, та їх обґрунтування не є достатньою мірою переконливими та спростовані доводами та доказами відповідачів.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, оскільки на думку колегії суддів згідно ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ні один нормативний акт не передбачає, що органи державної влади та управління, зокрема і посадові особи державної виконавчої служби можуть бути звільнені від виконання обовязків у звязку із відсутністю фінансування та належного матеріально - технічного забезпечення.

Відповідно до ст. 8 ЦПК України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини, зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасницею якої є Україна, захищає право кожного на подання позову або скарги, які пов'язані з його громадянськими правами та обов'язками, до суду, таким чином, це означає «право на суд». Державний орган не може посилатися на відсутність коштів, щоб не вчиняти дії, спрямовані на стягнення боргу, підтвердженого судовим рішенням (Справа «Жовнер проти України» (Заява № 56848/00), Справа «Бурдов проти Росії» (Скарга № 59498/00).

Також, в своєму рішенні «Кечко проти України» Європейській суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Беручи до уваги вищенаведену судову практику Європейського Суду з прав людини, випливає висновок, що відсутність коштів у боржника чи у держави на виконання взятих на себе зобов'язань не звільняє боржника від виконання рішення суду та не є перешкодою для вчинення певних дій по виконанню такого рішення.

Стосовно вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь позивача добових за участь у розгляді справи та компенсації за відрив від звичайних занять, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що в дані вимозі слід відмовити позивачеві, про що погоджується і апелянт у своїй апеляційній скарзі, а саме оскільки апелянт ОСОБА_1 участі у судовому засіданні участі не брав то і не мав права у отриманні за рахунок відповідача компенсації.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі ОСОБА_1, дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які частково спростовують правову позицію суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Керуючись статтями ст.ст. 160, 195-197, п.З ч.1 ст.198, п.4 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу відділу державної виконавчої служби Перечинського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Закарпатській області залишити без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.07.2014 року у справі № 807/2238/14 частково скасувати та прийняти нову якою скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.07.2014 року у частині відмови у задоволенні позову про визнання незаконною бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби Переченського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2 по контролю за діяльністю відділу державної виконавчої служби Переченського районного управління юстиції та старшого державного виконавця цього відділу ОСОБА_3

Решту частину постанови залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Р.П. Сеник

Судді Р.Б. Хобор

ОСОБА_5