Справа № 826/7915/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 липня 2015 року № 826/7915/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Радіокомплектація»
до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Радіокомплектація» (далі - позивач), звернулося з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.11.2014 № та № .

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені податковим органом із порушенням чинного законодавства України, ґрунтуються на неправильному застосуванні норм податкового законодавства, а тому, підлягають скасуванню. Крім того, позивач зазначає, що висновки перевірки не відповідають фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні представник Позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, через канцелярію суду надав суду письмові заперечення, у яких відповідач просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. Доводи відповідача, викладені в письмових запереченнях, аналогічні доводам та висновкам, викладеним в акті перевірки.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 11.06.2014 р. сторони заявили клопотання про подальший розгляд справи за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

В С Т А Н О В И В:

Співробітниками Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у м. Києві була проведена перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Радіокомплектація», за результатами якої складено акт 28.10.14 №520/1-22-08-38603365 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Підприємства з питань правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податку на додану вартість та податку на прибуток по фінансово-господарським взаємовідносинам з ТОВ «Профіт бейс» (), ТОВ «Мелес» (), ТОВ «Аквіта трейд Союз» () за період з 01.06.2013 по 30.06.2014» (далі - акт перевірки).

Актом перевірки встановлено порушення позивачем п.п.139.1.9 п. 139.1. ст.139 Податкового Кодексу України, які призвели до заниження податку на прибуток у загальній сумі 4 370,00 грн., та п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового Кодексу України, внаслідок чого позивачем було занижено суми податку на додану вартість за вересень 2013 року у сумі 4 600,00 грн., за лютий 2014 року у сумі 51 682,00 грн. та за травень 2014 року у сумі 2 900,00 грн.

На підставі вищезазначених висновків відповідачем було прийнято 7 листопада 2014 року податкові повідомлення рішення № про збільшення зобов'язання з податку на додану вартість на суму 59 182,0 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 29 591,0 грн., та № про збільшення зобов'язання з податку на прибуток на суму 4 370,0 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 2 185,0 грн.

Висновків про порушення позивачем вимог законодавства відповідач дійшов за наступних обставин.

Так, перевіркою було встановлено, що між підприємствами ТОВ «Радіокомплектація» та ТОВ "Профіт Бейс", в особі директора ОСОБА_2, було укладено договір купівлі-продажу №74 від 03.02.2014р. Акт перевірки містить посилання на те, що відповідно до акту ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 30.07.2014 року №609/26-57-22-03-10/38882440 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Профіт Бейс» () щодо підтвердження господарських відносин із платниками за період з 01.09.2013 по 30.06.2014», встановлено, що «...ТОВ «Профіт Бейс» зареєстроване від 30.08.2013 в Головному управлінні юстиції у місті Києві №0029239.

Код суб'єкта господарювання за . ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м. Києві листом від СУ ФР ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 09.07.2014 №4397/вн/26-57-09-02 отримано протокол допиту директора ТОВ «Профіт Бейс» гр. ОСОБА_2 від 06.02.2014, згідно якого гр. ОСОБА_2 (директор ТОВ «Профіт Бейс) немає жодного відношення до фінансово- господарської діяльності ТОВ «Профіт Бейс». Договори, угоди, контракти не складав та не підписував, офісних приміщень для ТОВ «Профіт Бейс» не орендував, складські приміщення не винаймав, банківські установи не відвідував, статутний фонд на підприємстві не формував, звіти до ДПІ не складав та не передавав.

Як вбачається пояснень директора ТОВ «Профіт Бейс» гр. ОСОБА_2 від 06.02.2014, яке було відібране в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000071 від 24.05.2014, встановлено що гр. ОСОБА_2 в наданих поясненнях повідомив про свою непричетність до створення та ведення фінансово - господарської діяльності ТОВ «Профіт Бейс».

Слідчим управлінням ФР ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000045 від 06.06.2014, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 27 ч. 5, ст. 212 ч. 3, ст. 205 ч. 1, ст. 209 ч. 3. ст. 205 ч. 2. ст. 28 ч. 2, ст. 191 ч. 5 КК України.

В ході проведення звірки не встановлено факт взаємовідносин (передачі товарів робіт/послуг) між ТОВ «Профіт Бейс» та контрагентами - покупцями, у зв'язку з відсутністю (не наданням для звірки) договорів про господарську діяльність, актів приймання-передачі товару, довіреностей, документів, що засвідчують транспортування, зберігання товарів, а також інших первинних документів. Звіркою встановлено відсутність будь-якої інформації про наявні складські приміщення, наявність автомобільного чи іншого транспорту, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства...»

Також перевіркою було встановлено, що між позивачем та ТОВ «Аквіта Трейд Союз», в особі директора Майкут О.М., було укладено договір на виконання інформаційно-технічних робіт №42 від 02.09.2013р., згідно якого зазначене підприємство прийняло на себе зобов'язання по виконанню спеціалізованих інформаційно-аналітичних і консультаційно-правових робіт.

Акт перевірки містить посилання на те, що відповідно до акту ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 28.10.2013 року №632/26-54-22-02-10/38662986 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Аквіта Трейд Союз» () щодо підтвердження господарських відносин із платниками за період з 19.07.2013 по 30.09.2013 року» встановлено наступне: «...ТОВ «Аквіта Трейд Союз» зареєстроване ГУ Юстиції у м. Києві, свідоцтво про державну реєстрацію від 21.03.2013 № 030018.

Код суб'єкта господарювання за . Стан платника податків - 8 - До ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням. Від ГВПМ ДПІ в Оболонському р-ні ГУ Міндоходів у м. Києві отримано висновок № 3992/07-05 від 24.09.2013р. про результати відпрацювання ризикового платника податків. Як зазначено у вищезгаданому висновку «місцезнаходження платника податків не встановлено». Чисельність працюючих: податкова звітність за ф. №1-ДФ за перевіряємий період не подавалась, отже на підприємстві заробітна плата не нараховувалася та не виплачувалася, наймані працівники відсутні».

Між підприємствами ТОВ «Радіокомплектація» в особі директора Присовської О.В., що діє на підставі Статуту, надалі „Замовник" та ТОВ "Мелес", в особі директора Коваленко М.М., що діє на підставі Статуту, надалі „Виконавець", було укладено договір на виконання ремонтних робіт №2 від 01.05.2014р., згідно якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов'язання по виконанню робіт по створенню і виготовленню дев'ятиканальної системи автоматичного керування насосами - АКН-9.

ТОВ «Мелес» знаходиться на обліку в ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м. Києві. Станом на день підписання акту, стан підприємства - « 9» направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням. Згідно БД «Податковий блок» встановлено, що ТОВ «Мелес» не було подано податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2014 року, у зв'язку з чим в БД «Податковий блок» по ТОВ «Мелес» виникли розбіжності з підприємствами-постачальниками та підприємствами-покупцями за відповідний період. Стан свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість ТОВ «Мелес» від 01.11.2013р. № 200145717 - анульоване, причина анулювання - до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням.

З огляду на те, що ТОВ «Профіт Бейс», ТОВ «Мелес», ТОВ «Аквіта Трейд Союз» не знаходяться за своєю податковою адресою, відповідач дійшов висновку, що податкові накладні, виписані цими підприємствами, складені з порушеннями, а, отже, не можуть братись до уваги як первинні документи.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтування позовних вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи між підприємствами ТОВ «Радіокомплектація» та ТОВ "Профіт Бейс", в особі директора ОСОБА_2, було укладено договір купівлі-продажу №74 від 03.02.2014р. Як вбачається з договору поставки від 03.02.2014 № 74, податкової накладної № 361 від 19.02.2014 та видаткової накладної від 19.02.2014 № 19021 за умовами даного договору позивачем було придбано обладнання. На підтвердження обставини реалізації даного обладнання позивачем було надано договір купівлі-продажу №17 від 01.11.2013 з ТОВ «НВК «Меридіан», копії специфікації до договору № 17 та податкових накладних, виписаних позивачем вказаному підприємству.

Також судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Аквіта Трейд Союз», в особі директора Майкут О.М., було укладено договір на виконання інформаційно-технічних робіт №42 від 02.09.2013р., за умовами якого позивачу було надано послуги інформаційно - консультаційного характер, що підтверджується копією податкової накладної № 341 від 30.09.2013 та акту здачі-приймання виконаних робіт від 30.09.2013 № 3009/18.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що між підприємствами ТОВ «Радіокомплектація» в особі директора Присовської О.В., що діє на підставі Статуту, надалі „Замовник" та ТОВ "Мелес", в особі директора Коваленко М.М., що діє на підставі Статуту, надалі „Виконавець", було укладено договір на виконання ремонтних робіт №2 від 01.05.2014р., згідно якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов'язання по виконанню робіт по створенню і виготовленню дев'ятиканальної системи автоматичного керування насосами - АКН-9.

Виконання зазначеного договору підтверджується копією податкової накладної № 85 від 05.05.2014, протоколу погодження договірної ціни від 01.05.2014р. та акту приймання - передачі виконаних робіт від 05.05.2014р. В свою чергу, реалізація отриманого за даним договором підтверджується копією договору № 12 від 04.04.2014 з ТОВ «НВЦ «Інгеоком», податкової накладної від 24.04.2014 №11та акту приймання-передачі продукції від 24.04.2014.

Вищевказані документи досліджувались під час проведення перевірки та відображені в акті перевірки. Натомість відповідачем не спростовано фактичного виконання робіт та передачі товарів.

Як зазначено Вищим адміністративним судом України в інформаційному листі від 20 липня 2010 року №1112/11/13-10 "Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби", процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи: 1. Встановлення факту здійснення господарської операції. 2. Встановлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції. 3. Встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг) спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку. 4. Встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

У відповідності ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд звертає увагу, що на час проведення перевірки та на час розгляду справи Відповідачем не надано переконливих доказів про те, що контрагенти позивача були ліквідовані або припинено підприємницьку діяльність даних контрагентів під час укладання та виконання договору.

Як зазначено Вищим адміністративним судом України в інформаційному листі від 02.06.2011 р. N 742/11/13-11, оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні врегульовані Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Відповідно до ст. 9 розділу 3 Закону про бухгалтерський облік, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Господарські операції, як зазначено в п.5 ст.9 цього Закону, повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. Відповідно до ст. 11 Закону, на основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов'язані складати фінансову звітність.

З аналізу вищезазначених норм закону та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що Позивачем надано суду переконливі докази того, що вищезазначений договір був укладений з метою настання реальних обставин, а тому висновки викладені в Акті перевірки є помилковими та викладеними з порушенням норм податкового права.

Слід відмітити, що сторонами не заперечується та обставина, що на момент вчинення господарських правовідносин між позивачем та контрагентом, контрагенти позивача та позивач, як юридичні особи були внесені в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та були зареєстровані платником податку на додану вартість.

Крім того, за п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 "Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними": при кваліфікації правочину за ст. 228 Цивільного кодексу України має враховуватись вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі.

Однак, відповідачем не було надано доказів наявності вироку суду відносно будь-кого - посадових осіб позивача та контрагентів за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України (фіктивне підприємництво), а договір, укладений позивачем з даними товариствами до теперішнього часу у судовому порядку не визнано недійсними.

Слід відмітити, що податковим органом не було надано рішення суду у цивільній чи господарській справі, вироку суду у кримінальній справі або іншого належного доказу на підтвердження "фіктивності" здійснених позивачем господарських операцій.

Не надано також добутих у визначений процесуальним законодавством спосіб доказів підробки документів або складання фіктивних документів на підтвердження здійснених позивачем господарських операцій. Зазначене вказує на необґрунтованість тверджень відповідача про фіктивність проведених позивачем господарських операцій.

Відповідно до ст. 198.3 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно вимог ст. 198.1 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Статтею 198.2 ПК України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За ст. 201.10 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При цьому згідно із статтею 201.8 ПК України, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

У відповідності до п.138.1 ст.138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування складаються, зокрема, із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті. При цьому, підпунктом є) підпункту 138.10.2 п.138.10 ст.138 ПК України до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, зокрема, плата за розрахунково-касове обслуговування та інші послуги банків.

За п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього кодексу.

Виходячи з приписів пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість сплачених позивачем у складі ціни за придбану продукцію та виконані роботи, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні".

За ст. 9 розділу 3 Закону про бухгалтерський облік, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Господарські операції, як зазначено в п. 5 ст.9 цього Закону, повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. Відповідно до ст. 11 Закону, на основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов'язані складати фінансову звітність.

Виходячи з правових приписів п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У відповідності до ч. 2 ст. 8 даного Закону питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій (ч. 1, 2 ст. 9. Закону).

Первинні облікові документи можуть бути складені на паперових носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З вищенаведених норм слідує, що обов'язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб'єктами господарювання у сфері суспільного виробництва, яка спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг; результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятих ним спірних рішень з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Радіокомплектація» задовольнити.

2.Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 07.11.2014 № та № .

3. Судові витрати в сумі 190,66грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Радіокомплектація» за рахунок Державного бюджету України.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О.Іщук