Справа № 810/2425/15
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року 810/2425/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Виноградова О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов"язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

9 червня 2015 р. до Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - відповідач 1), Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 (далі - відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення від 12 травня 2015 р. № 21231328, зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем 2 було протиправно відмовлено у скасуванні державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за заявою від 30 квітня 2015 р., оскільки позивачем було додано до названої заяви весь необхідний перелік правовстановлюючих документів. А саме, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2013 р. у справі № 1007/7681/2012, яким визнано частково недійсним свідоцтво про право власності на житло в частині 1/2 частки права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідач 1 позов не визнав, подав до суду заперечення, в яких у задоволенні позову просив відмовити посилаючись на те, що підставою внесення запису про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав може бути лише рішення державного реєстратора, якого у позивача не має. Зазначив, що позивачем було подано до відповідача 1 рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2013 р., в якому не розглядалося питання щодо скасування державної реєстрації документів, на підставі яких зареєстровано право власності, або рішень державних реєстраторів, які зареєстрували спільне нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 54-59).

23 червня 2015 р. позивач подав до суду заяву про розгляд справи без участі його представника (а.с. 27).

У судовому засіданні 24 червня 2015 р. представник відповідача 1 не заперечував проти подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження (а.с. 60-61).

Керуючись ч. 4 ст. 122 КАС України, суд ухвалив здійснити розгляд даної адміністративної справи у письмовому провадженні та на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, встановив таке.

30 квітня 2015 р. позивач подав до відповідача 1 заяву про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - заява від 30 квітня 2015 р.) (а.с. 34).

12 травня 2015 р. відповідачем 2 було винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 21231328 (далі - рішення № 21231328) (а.с. 32).

У зв"язку з тим, що позивач вважає рішення № 21231328 таким, що винесено протиправно, ним було подано даний позов до суду.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 р. № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV), Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868 (далі - Порядок № 868), Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141 (далі - Порядок № 1141) та Порядком приняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 р. № 3502/5 (далі - Порядок № 3502/5).

Згідно з вимогами абз.1 ч. 1 ст. 1 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів р. № ення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до вимог ст. 4 названого Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Як убачається з п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Аналогічна норма передбачена п. 15 Порядку № 868.

Згідно з вимогами п. 36 Порядку № 868 для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.Для проведення державної реєстрації речового права на нерухоме майно, що є похідним від права власності, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно заявником подаються документи, необхідні для проведення державної реєстрації права власності на таке майно та державної реєстрації речового права, що є похідним від нього.

Відповідно до вимог п. 42 Порядку № 868 для проведення державної реєстрації речових прав на обєкт нерухомого майна в разі, коли в документах, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на такий обєкт, відсутні відомості про його технічні характеристики, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає технічний паспорт на обєкт нерухомого майна.

Згідно з вимогами п. 2.3 Порядку № 3502/5 заявник під час подання заяви предявляє органові державної реєстрації прав або нотаріусу документи, що посвідчують його особу, визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703.

Як убачається з п. 2.6 Порядку № 3502/5, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Відповідно до вимог п. 41 Порядку № 1141 державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, проведеної до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації, записів про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 р., за відсутності державної реєстрації таких прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор переносить до Державного реєстру прав записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, та вносить запис про скасування державної реєстрації прав.

Наявні матеріали справи свідчать про таке.

21 серпня 2013 р. Броварським міськрайонним судом Київської області винесено рішення у справі № 1007/7681/2012 за позовом Броварського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах позивача до виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, Управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області, ОСОБА_3, третя особа: Комунальне підприємство Броварської міської ради "Броварське бюро технічної інвентаризації" про визнання недійсним та скасування рішень і наказу, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житло та визнання права власності на 1/2 частку квартири (а.с. 41-46).

Названим судовим рішенням було:

- визнано незаконним і скасовано рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області "Про реєстрацію та приватизацію квартири" від 27 квітня 2007 р. № 227 в частині надання ОСОБА_3 дозволу на реєстрацію у квартирі за адресою: АДРЕСА_2;

- визнано незаконним і скасовано п. 4 рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області "Про зміну договорів найму жилих приміщень" від 12 червня 2007 р. № 304 про визнання ОСОБА_3 наймачем квартири за адресою: АДРЕСА_2;

- визнано незаконним і скасовано наказ Управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області від 22 серпня 2007 р. № 341 в частині передачі у спільну часткову власність ОСОБА_3 квартири за адресою: АДРЕСА_2;

- визнано частково недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане 22 серпня 2007 р. на підставі наказу Управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області від 22 серпня 2007 р. № 341, на квартиру за адресою: АДРЕСА_2, в частині 1/2 частки права власності ОСОБА_3 на цю квартиру;

- визнано за позивачем право власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_2, яка незаконно була передана у власність ОСОБА_3 (а.с. 46).

Дане судове рішення набрало законної сили 29 жовтня 2013 р., що підтверджується відповідною відміткою (а.с. 46).

30 квітня 2015 р. позивачем було подано до відповідача 1 заяву про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (відносно ОСОБА_3Г.), що підтверджується карткою прийому заяви № 21038925 (а.с. 47).

Як убачається з картки прийому заяви № 21038925, позивачем разом із заявою було подано:

- довіреність;

- заяву;

- копію паспорта і кода;

- копію листа Державної реєстраційної служби від 24 березня 2015 р. № 0-559-06;

- копію рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2013 р. № 1007/7681/2012 (а.с. 33).

У названому судовому рішенні не розглядалося та не вирішувалося питання щодо скасування державної реєстрації документів, на підставі яких було зареєстровано право власності, або рішення державних реєстраторів, які зареєстрували спірне майно за ОСОБА_3 (а.с. 41-46)

12 травня 2015 р. відповідачем 2 було винесено рішення № 21231328, яким останній відмовив у державній реєстрації прав та їх обтяжень у зв"язку з тим, що "подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують" (а.с. 32).

Крім того, у рішенні № 21231328 міститься посилання на п. 41 Порядку № 1141 (а.с. 32).

Так, названою нормою передбачено, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, проведеної до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації, записів про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 р., за відсутності державної реєстрації таких прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор переносить до Державного реєстру прав записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, та вносить запис про скасування державної реєстрації прав.

Наведене свідчить, що позивачем при подачі заяви від 30 квітня 2015 р. не було дотримано вимог п. 41 Порядку № 1141, а саме, не було долучено до названої заяви судового рішення, яким було скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позивач вибрав невірний спосіб захисту своїх прав.

При вирішенні справи суд не приймає до уваги посилання позивача на лист Державної реєстраційної служби України від 24 березня 2015 р. № 0-559-06, оскільки він носить рекомендований характер, адресований Головному територіальному управлінню юстиції у Полтавській області та стосується скасування державного акту на право власності на земельну ділянку.

Водночас суд не приймає до уваги твердження позивача про порушення відповідачем 2 вимог ч. 4 ст. 24 Закону № 1952-IV, оскільки воно спростовується наявними у справі доказами.

Відповідно до вимог ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як убачається зі ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім розгляду справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкту владних повноважень.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З урахування викладене, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Виноградова О.І.