Справа № 2а-4654/09/0470
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" червня 2015 р. м. Київ К/800/18164/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.

при секретарі: Скавуляк Т.В.,

за участю представників сторін: позивача: Переяславської М.В., прокурора Гудименко Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за касаційною скаргою Дніпропетровської митниці на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2013 року у справі за позовом відкритого акціонерного товариства „Нікопольський завод феросплавів" до Дніпропетровської митниці, Головного управління державного казначейства України у Дніпропетровській області, за участю прокуратури Дніпропетровської області, про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення надмірно сплаченого мита,

в с т а н о в и л а:

Відкрите акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" звернулось до суду з позовом до Дніпропетровської митниці, Головного управління державного казначейства України у Дніпропетровській області, в якому з урахуванням зміни позовних вимог просило визнати протиправним та скасувати рішення від 02.04.2008 №МВ090 про визначення митної вартості товарів, визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці, оформлене листом, від 09.03.2011 №17-16-3/1778 та стягнути з Державного бюджету України суму надмірно сплаченого мита у розмірі 113274,05 грн., а також суму сплаченого судового збору.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2011 року закрито провадження у справі в частині визнання протиправним та скасування рішення від 02.04.2008 №МВ090 про визначення митної вартості товарів, на підставі пункту 4 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки є такою, що набрала законної сили постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2009 року з того самого спору і між тими самими сторонами.

Позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Дніпропетровської митниці, оформлене листом, від 09.03.2011 №17-16-3/1778 та стягнення з Державного бюджету України суму надмірно сплаченого мита у розмірі 113274,05 грн. мотивовано протиправністю відмови митного органу у поверненні надмірно сплаченого мита, оскільки, за посиланням позивача, надмірна переплата мита зумовлена прийняттям митним органом рішення про визначення митної вартості від 02.04.2008 №МВ090, протиправність якого встановлено судовим рішенням, що набрало законної сили.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2013 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2011 року скасовано; прийнято нову, якою позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Дніпропетровської митниці від 09.03.2011 №17-16-3/1778; стягнути з Державного бюджету України на користь публічного акціонерного товариства „Нікопольський завод феросплавів" суму надмірно сплаченого мита у розмірі 113274,05 грн.; вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У поданій касаційній скарзі Дніпропетровська митниця із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 31.03.2008 позивачем до Криворізької митниці подано вантажну митну декларацію №113020000/8/002283.

Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 03.04.2008 №113020000/2008/000720 Криворізькою митницею відмовлено у митному оформленні товарів за ВМД від 31.03.2008 №113020000/8/002283 з тих причин, що на ідентичні товари винесено рішення про визначення митної вартості від 02.04.2008 №МВ090. В якості вимог, що забезпечують прийняття митної декларації вказано на подання ВМД у відповідності із винесеним рішенням від 02.04.2008 №МВ090.

Рішенням Криворізької митниці від 02.04.2008 №МВ090 про визначення митної вартості товарів (здійснення митної оцінки) визначена митна вартість імпортованих товарів на підставі цінової інформації ЦБД ІАМУ ДМСУ на ідентичні товари у розмірі 3191908,78 доларів США.

10.04.2008 позивачем подано до митниці ВМД від 10.04.2008 №113020000/8/002563 та декларацію митної вартості від 10.04.2008 №113020000/8/002563, в яких митну вартість визначено відповідно до рішення Криворізької митниці від 02.04.2008.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2009 у справі №6599/008/0470, яка в цій частині залишена без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.05.2010 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.12.2010, визнано протиправним та скасовано рішення Криворізької митниці від 02.04.2008 №МВ090 про визначення митної вартості товарів.

04.02.2011 позивач звернувся до Дніпропетровської митниці із заявами про повернення надмірно сплаченого мита в розмірі 113274,05 грн.

До заяви додано: аркуші з позначенням „3/8" комплектів бланків митних декларацій форм МД-2 і МД-3 і доповнення, ВМД від 10.04.2008 №113020000/8/002563; декларація митної вартості від 10.04.2008 №113020000/8/002563 та розрахунок надмірно сплаченого мита.

За результатами розгляду заяв Дніпропетровською митницею, яка є правонаступник Криворізької митниці, прийнято рішення, оформлене листом, від 09.03.2011 №17-16-3/1778, в якому повідомлялось про відсутність підстав для прийняття рішення про повернення мита по даним заявам.

Відмова митного органу у поверненні коштів мотивована тим, що: заявником не надано документи, що підтверджують суму надмірно сплаченого мита; відповідно до статті 25 Закону України "Про Єдиний митний тариф" сума надміру стягнутого мита підлягає поверненню протягом одного року з моменту митного оформлення; податкове зобов'язання з ввізного мита є узгодженим з моменту подання заявником вантажної митної декларації, а отже не може бути оскарженим; подані документи не відповідають вимогам пункту 1 розділу ІІІ Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 №618.

Вказуючи на протиправність відмови митного органу у поверненні надмірно сплачених коштів, відкрите акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" звернулось до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що податкове зобов'язання, самостійно нараховане та визначене згідно з ВМД від 10.04.2008 №113020000/8/002563, вважається узгодженим з дня подання цієї декларації, у зв'язку з чим не може бути оскаржено. Додатково, судом першої інстанції в обґрунтування судового рішення зроблено посилання на положення статті 25 Закону України "Про Єдиний митний тариф" , відповідно до яких сума надміру стягнутого мита підлягає поверненню протягом одного року з моменту митного оформлення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що безпідставність застосування митним органом методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів обумовила подання позивачем ВМД із визначенням митної вартості у відповідності до протиправного рішення митного органу, що свідчить про надмірну сплату позивачем ввізного мита та, відповідно, протиправність відмови митного органу у його поверненні.

Судом апеляційної інстанції також вказано на факт виконання заявником при поданні заяви про повернення мита всіх вимог законодавства щодо надання документів, що підтверджують суму надмірно сплаченого ввізного мита, у тому числі Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 №618.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, не погоджується із вказаними висновками суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 №618, для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за ЄДРПОУ платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів.

До заяви додаються:

аркуші з позначенням "3/8" комплектів бланків митних декларацій форм МД-2 і МД-3 і доповнення (у разі їх оформлення) або другий аркуш оформленої посадовою особою митного органу уніфікованої митної квитанції МД-1, за якою помилково та/або надмірно сплачено митні та інші платежі;

документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 04.02.2011 позивач звернувся до Дніпропетровської митниці та Криворізької митниці із заявами про повернення мита, надмірно сплаченого до бюджету в розмірі 113274,05 грн.

До заяви позивачем додано: аркуші з позначенням „3/8" комплектів бланків митних декларацій форм МД-2 і МД-3 і доповнення (ВМД № 113020000/8/002563 від 10.04.2008); декларація митної вартості від 10.04.2008 №113020000/8/002563 та розрахунок надмірно сплаченого мита.

Судом апеляційної інстанції в обґрунтування судового рішення зазначено, що переплата позивачем ввізного мита обумовлена зазначенням позивачем у ВМД від 10.04.2008№113020000/8/002563 та декларації митної вартості від 10.04.2008 №113020000/8/002563 митної вартості, що визначена відповідно до рішення Криворізької митниці від 02.04.2008 №МВ090, яке визнано протиправним та скасовано судовим рішенням, що набрало законної сили.

Так судом апеляційної інстанції зазначено, що надмірна сплата позивачем ввізного мита встановлена постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2009 у справі №6599/008/0470, якою визнано протиправним та скасовано рішення Криворізької митниці від 02.04.2008 №МВ090 про визначення митної вартості товарів.

У той же час, виходячи з описової частини постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2009 у справі №6599/008/0470, партія товару, яка заявлялась позивачем до митного оформлення згідно з ВМД від 31.03.2008 №113020000/8/002283 та стосовно якої відповідачем приймалось рішення від 02.04.2008 №МВ090, в наступному оформлена за ВМД від 03.04.2008 №113020000/8/002379, у той час як у справі, що розглядається, позивач просить митний орган повернути кошти, які вважає надмірно сплаченими при митному оформленні за іншою ВМД - від 10.04.2008 №113020000/8/002563.

При поданні документів для повернення коштів, які вважає надмірно сплаченими, позивач митному органу надав аркуші з позначенням „3/8" комплектів бланків митних декларацій форм МД-2 і МД-3 і доповнення (ВМД від 10.04.2008 №113020000/8/002563); декларацію митної вартості від 10.04.2008 №113020000/8/002563 та розрахунок надмірно сплаченого мита.

Документів, що підтверджують суму надмірно сплаченого мита за ВМД від 10.04.2008 №113020000/8/002563, позивачем митному органу не надано.

Відповідно до пункту 11 Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 №618, за відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь.

Таким чином, зважаючи на ненадання заявником документів, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів, позиція митного органу щодо відсутності підстав для повернення коштів є обґрунтованою.

За вказаних обставин, колегія суддів не погоджується із позицією суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для наявності підстав для вжиття заходів судового захисту прав позивача за вказаним позовом, у зв'язку з чим вказує на помилковість скасування рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Одночасно з викладеним, переглядаючи рішення судів попередніх інстанцій в межах поданої касаційної скарги, колегія суддів зважаючи на правову позицію Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 10 жовтня 2011 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Продсервіс" до Київської регіональної митниці Державної митної служби України, третя особа Державна митна служба України, про скасування податкових повідомлень, згідно з якою поняття "податкова декларація" у статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" застосовується в буквальному розумінні, а не в родовому значенні, колегія суддів вказує на безпідставність посилання суду першої інстанції при обґрунтуванні судового рішення на положення підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", чинного на момент виникнення спірних правовідносин, відповідно до яких платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, а також наслідки такого самостійного визначення податкового, що передбачені пунктом 5.1 статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Крім того, колегія суддів вказує на необґрунтованість доводів касаційної скарги в частині наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 25 Закону України "Про Єдиний митний тариф", оскільки зазначені положення суперечать пункту 102.5 статті 102 Податкового кодексу України, який набрав чинність пізніше, та згідно з положеннями якого заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2013 року скасувати, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2011 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута в порядку ст.ст.235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: