Справа № 815/1338/15
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/1338/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Стеценко О. О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

Судді доповідача - Потапчука В.О.

суддів - Жука С.І.

- ОСОБА_1

при секретарі - Полянській А.М.

за участю представника апелянта ДПІ у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_2

за участю свідка ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2015 року по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства « АВАМО БУД-СЕРВІС» до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління ДФС в Одеській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство «АВАМО БУД-СЕРВІС» (далі - Позивач, або ПП «АВАМО БУД-СЕРВІС») з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління ДФС в Одеській області (далі - Відповідач, або ДПІ у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області) про визнання неправомірним та скасування рішення ДПІ у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області № 1/15-17-22-01-24 від 04.02.2015 року щодо непогодження застосування податкового компромісу, зобов'язання ДПІ у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області застосувати процедуру податкового компромісу до ПП «АВАМО БУД-СЕРВІС» на суму заниженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 508271 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач вказав на наявність всіх необхідних умов та дій з його боку для застосування процедури податкового компромісу, передбачених чинним податковим законодавством, підстав для відмови Відповідачем у застосуванні зазначеної процедури немає, в зв'язку з чим просить визнати протиправним та скасувати оскаржуване рішення та зобов'язати ДПІ у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області застосувати процедуру податкового компромісу до ПП «АВАМО БУД-СЕРВІС» на суму заниженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 508271 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління ДФС в Одеській області № 1/15-17-22-01-24 від 04.02.2015 року щодо непогодження застосування процедури податкового компромісу.

Зобов'язано Державну податкову інспекцію у Комінтернівському районі Головного управління ДФС в Одеській області повторно розглянути заяву Приватного підприємства «АВАМО БУД-СЕРВІС» про застосування процедури податкового компромісу до Приватного підприємства «АВАМО БУД-СЕРВІС» щодо грошового зобов'язання з податку на додану вартість по податковому повідомленню-рішенню № НОМЕР_1 від 06.03.2014 року, з урахуванням обставин, що стали підставою для скасування судом рішення Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління ДФС в Одеській області № 1/15-17-22-01-24 від 04.02.2015 року.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права у звязку з чим апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

20.02.2014 року ДПІ у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області було проведено планову виїзну перевірку ПП «АВАМО БУД-СЕРВІС» з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року, за результатами якої складено Акт № 269/15-17-22-01-341 (а.с.7-19) (далі - Акт перевірки).

На підставі зазначеного Акту перевірки ДПІ у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області прийняла податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 06.03.2014 року, яким ПП «АВАМО БУД-СЕРВІС» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 550524 грн., з яких за основним платежем - 508271 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 42253 грн. (а.с.21).

29.01.2015 року Позивачем до ДПІ у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області було подано заяву про намір досягнення податкового компромісу відповідно до підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України з податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 508271 грн. по податковому повідомленню-рішенню № НОМЕР_1 від 06.03.2014 року (а.с.22).

За результатами розгляду вказаної заяви 04.02.2015 року Відповідачем винесено рішення № 1/15-17-22-01-24 щодо непогодження застосування податкового компромісу відповідно до підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України посилаючись на факт узгодження суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість щодо якої Позивачем подано заяву про намір досягнення податкового компромісу (а.с.20).

Не погоджуючи з вказаним рішенням Позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

При вирішенні питання суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність часткового задоволення адміністративного позову .

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, процедуру застосування податкового компромісу врегульовано підрозділом 9-2 «Особливості уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість під час застосування податкового компромісу» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України від 02.12.2010 року № 2755-VI.

Відповідно до пункту 1 підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу. Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.

Уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість подаються за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Разом з уточнюючим розрахунком подається перелік (опис) господарських операцій, щодо яких здійснено уточнення показників податкової декларації.

Пунктом 2 вказаного підрозділу ПК України визначено, що сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується.

Сума погашеного податкового зобов'язання з податку на прибуток та/або податку на додану вартість в розмірі 95 відсотків внаслідок застосування податкового компромісу не враховується для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств.

Відповідно до пунктів 7, 8 підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

Податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань згідно із цим підрозділом.

Після досягнення податкового компромісу згідно із цим підрозділом такі зобов'язання не підлягають оскарженню та їх розмір не може бути змінений в інших податкових періодах.

З аналізу зазначених норм вбачається, що процедура податкового компромісу може розповсюджуватися, як на випадки добровільного декларування платником податків занижених податкових зобов'язань з податку на додану вартість та з податку на прибуток шляхом подання уточнюючих розрахунків, так і на випадки наявності неузгоджених сум податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях.

Згідно вимог пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

За приписами пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках, про що такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення (п. 58.1 ст. 58 ПК України).

Відповідно до п. 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Так, з матеріалів справи колегія суддів вбачає, що податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 06.03.2014 року про визначення Позивачу грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 550524 грн., прийняте на підставі висновків Акту перевірки від 20.02.2014 року № 269/15-17-22-01-341, щодо якого Позивачем подано заяву про намір досягнення податкового компромісу, ПП «АВАМО БУД-СЕРВІС» було оскаржено в судовому порядку (справа № 815/1862/14).

За результатами розгляду справи № 815/1862/14 ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року адміністративний позов Приватного підприємства "АВАМО БУД-СЕРВІС" до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі ГУ Міндоходів в Одеській області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення залишено без розгляду.

ПП « АВАМО БУД-СЕРВІС» не оскаржувало дану ухвалу у суді апеляційної інстанції та вищевказана ухвала набрала законної сили, а податкове повідомлення-рішення за таких обставин вважається узгодженим.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції свідок з боку позивача ОСОБА_3, яка працювала у ПП « АВАМО БУД-СЕРВІС» бухгалтером , повідомила, що їй відомо лише про факт оскарження позивачем податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 06.03.2014 року до Одеського окружного адміністративного суду і також повідомила, що вона не обізнана про те, чи оскаржувалася ухвала суду першої інстанції у суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що відмовляючи у частині позовних вимог суд першої інстанції вказував на те, що відповідно до норм чинного законодавства повноваження Відповідача щодо застосування податкового компромісу є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

За таких обставин, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Колегія суддів наголошує на тому, що дискреційні повноваження податкового органу щодо застосування податкового компромісу стосуються і частини позовних вимог, які були задоволені судом першої інстанції, що не відповідає нормам діючого законодавства України.

Таким чином, колегія суддів враховуючи можливість податкового органу на власний розсуд приймати рішення про застосування або не застосування податкового компромісу відносно позивача, вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу та відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КАС України підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Враховуючи, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови, якою відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 202,207 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління ДФС в Одеській області задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2015 року по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства « АВАМО БУД-СЕРВІС» до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління ДФС в Одеській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії,- скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства « АВАМО БУД-СЕРВІС» до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління ДФС в Одеській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії,- відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 08 липня 2015 року.

Суддя-доповідач: ОСОБА_4

Судді: Жук С.І.

ОСОБА_1