Справа № 331/280/15-а (2-а/331/54/15)
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2015 рокусправа № 331/280/15-а (2-а/331/54/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Юхименка О.В. Мельника В.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району

на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2015 року у справі № 331/280/15-а (2-а/331/54/15) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району, про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району ( далі Відповідач), в якому просила визнати протиправними дії Відповідача, щодо відмови у проведенні нарахування їй, як інваліду І групи, суми невиплаченої частини щорічної разової допомоги на оздоровлення у відповідності до ст..48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2014 рік.

Зобовязати Відповідача здійснити нарахування та виплату суми невиплаченої частини щорічної разової допомоги на оздоровлення за 2014 рік у відповідності до ст..48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1 у розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат з урахуванням здійснених за вказаний період фактичних виплат.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії залишено без розгляду. (а.с.10)

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено. Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2015 року скасовано. За висновками суду апеляційної інстанції, строк, встановлений ч.2 ст. 99 КАС України слід відраховувати з 10 грудня 2014 року, з дня, коли Позивач дізналась про порушення своїх прав. Справу направлено до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя для подальшого розгляду. (а.с.28)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії за період з 01.01.2014 року по 10.06.2014 року залишено без розгляду. Відкрито провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії за період з 10.06.2014 року. Ухвала набрала законної сили та сторонами оскаржена не була.(а.с.32)

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено (а.с.58-59)

Визнано протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району щодо відмовити у проведенні нарахування ОСОБА_1, як інваліду І групи, суми невиплаченої частини шорічної разової допомоги на оздоровлення у відповідності до ст.. 48 « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2014 рік. Зобовязано управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району здійснити нарахування та виплату суми невиплаченої частини щорічної разової допомоги на оздоровлення у відповідності до ст.. 48 « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2014 рік у розмірі пяти мінімальних заробітних плат з урахуванням здійснених за вказаний період фактичних виплат. ( а.с. 58,59)

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2015 року та винести нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. у повному обсязі .

В обґрунтування своїх вимог, посилалися на те, що ними допомога Позивачу виплачена у розмірах, встановлених постановою КМУ№ 562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що є правомірним. Крім того зазначали, що Позивачем було пропущено строк для звернення до суду з позовними вимогами щодо перерахунку та виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік, та включно по 10.06.2014 року, оскільки виплати допомоги є одноразовими, а не щомісячними. ( а.с. 63-65)

Позивач надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких вказав на те, що рішення суду першої інстанції є законними та обґрунтованим та зазначав, що постанова КМУ № 562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» була видана на виконання Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» і була розрахована на бюджетний період 2005 року, а тому вказані норми даної постанови не підлягають застосуванню при визначенні розміру виплат щорічної допомоги на оздоровлення бюджетному періоду 2014 року. ( а.с. 74-77)

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявились, заяв про перенесення розгляду справи до суду не подавали, а тому, відповідно до ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, та користується пільгами, встановленими ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». (а.с.9)

Позивач звернувся до УПСЗН з заявою про перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення з квітня 2005 року у розмірах, передбачених ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом №01-10/А-190 від 10.12.2014р. Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району повідомило ОСОБА_1, що щорічна допомога на оздоровлення, зокрема, за 2014 рік була нарахована та виплачена їй 24.01.2014 року у розмірі 120,00грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005р. №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». (а.с.8)

Незгода Позивача з нарахуванням та виплатою допомоги на щорічне оздоровлення в розмірі 120 грн. та зобовязання здійснити виплати у розмірі, встановленому ст.. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», і було предметом судового розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що на час призначення Позивачу допомоги на оздоровлення за 2014 рік , Кабінет Міністрів України не приймав відповідної постанови щодо порядку та розміру виплати такої допомоги у 2014 році, а тому Відповідач мав керуватися Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів погоджується з тим, що наявні підстави на часткове задоволення вимог Позивача з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС I категорії, виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

У Рішенні №3-рп від 25.01.2012р. Конституційний суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Отже, Кабінет Міністрів України у межах своїх повноважень регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України на відповідний бюджетний рік, що не протирічить Конституції та законам України.

Так, з 01.01.2014 року набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», яким і визначено, зокрема, доходи і видатки Державного бюджету України у 2014 році.

Як вбачається з матеріалів справи, щорічна допомога на оздоровлення за 2014 рік позивачу була виплачена 24.01 2014 року у розмірі 120грн (а.с.8 зворот)

Проте, положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не передбачено інших умов для реалізації положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ніж ті, які визначені вказаним Законом.

Зміни, зокрема, до ст.48 Закону в частині визначення розмірів виплат одноразової допомоги на оздоровлення особам на дату виплати Позивачу щорічної допомоги не вносилися, як і не делеговалось Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» Кабінету Міністрів України право на встановлення розмірів таких виплат станом на 24.01. 2014 року.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що лише Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року №1622-VII, Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» доповнено пунктами 6-7.

Вказаними пунктами передбачено, що норми і положення ст. ст. 20,21,22,23,30,31,37,39,48,50,51,52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування на 2014 рік.

В той же час, вказані зміни набрали чинності лише 03 серпня 2014 року, і саме з цього часу щорічна допомога на оздоровлення Позивачу, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, мала б виплачуватись у розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Отже, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що станом на 24 січня 2014 року застосування Відповідачем при нарахуванні Позивачу одноразової допомоги на оздоровлення положень постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 , суперечить положенням Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», у редакції, чинній станом на час виплати допомоги 24.01.2014 року.

Щодо строку звернення Позивача до суду.

Колегія суддів виходить з того, що згідно з приписами частини 1 статті 72 КАС України, обставини справи, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлені ці обставини.

Як зазначалось вище, при вирішенні питання щодо строків звернення Позивача до суду, за висновками, викладеними в ухвалі Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року, строк, встановлений ч.2 ст. 99 КАС України слід відраховувати з 10 грудня 2014 року, тобто, з дня, коли Позивач дізналась про порушення своїх прав. Враховуючи такі висновки судового рішення, що набрало законної сили та час звернення позивача до суду 15 січня 2015 року, посилання заявника апеляційної скарги на пропуск Позивачем строку звернення до суду не можуть бути визнані колегією суддів обґрунтованими та такими, щоби бути підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин та у межах доводів апеляційної скарги підстави для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2015 року у справі № 331/280/15-а (2-а/331/54/15) залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: В.В. Мельник