Справа № 814/1730/15
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

10 червня 2015 року Справа № 814/1730/15

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Марича Є.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомУправління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва, пр. Жовтневий, 55-є,Миколаїв,54018

доВідділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції, вул. Очаківська, 142,Миколаїв,54036

провизнання протиправною та скасування постанови від 27.04.2015р. №42785870,
В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва (далі - позивач, Управління) звернулось до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови відділу Державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції (далі - відповідач, ДВС) від 27.04.2015 року про повернення стягувачу виконавчого документа по виконавчому провадженню №42785870.

В обґрунтування вимог позивач вказав на те, що оскаржувана постанова ДВС винесена передчасно та безпідставно, оскільки державним виконавцем не вжито усіх передбачених законодавством заходів для встановлення місцезнаходження боржника та його майна.

Відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та просив відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у письмових запереченнях.

Представниками сторін подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд встановив наступне.

На примусовому виконанні ВДВС ММУЮ перебувало зведене виконавче провадження 429810063 до складу якого входило 8 виконавчих документів на загальну суму 10725,63 грн. про стягнення коштів з ПАТ «Спеціалізована пересувна механізована колона №1» до складу якого входило виконавче провадження з виконання виконавчого листа 2а-1074/12/1470 від 27.08.2012 року, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом про стягнення коштів в сумі 1218,08 грн.

18 травня 2015 року відповідачем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП №42785870 на підставі п.5 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження". У мотивувальній частині постанови зазначено: "у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо з'ясувати місцезнаходження боржника-юридичної особи, місце проживання, перебування боржника-фізичної особи".

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 4 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" на державного виконавця покладається обов'язок вжиття передбачених чинним законодавством заходів для встановлення особи боржника, її місце проживання чи перебування, та лише у разі неможливості отримання цих даних, виконавчий документ підлягає поверненню.

Однак, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14.01.2015 р. представником стягувача бралася участь у провадженні виконавчих дій за адресою боржника, зазначеною у виконавчому документі: м. Миколаїв, провулок Мічуріна, 2 а, про що складено відповідний акт. Встановлено: «охоронець не надав доступу до майна / приміщення/ території боржника, не допустив для перевірки майнового стану боржника. Також повідомила, що за даною адресою ПАТ «СПМК № 1» не знаходиться, а знаходиться підприємство «ПМК». Крім того, цим же актом зафіксовано, що «на приміщенні знаходиться (пр. Мічуріна, 2а) вивіска з назвою боржника» (арк. с. 18).

Таким чином, фактичне місцезнаходження боржника було встановлене під час спільного виходу за адресою, вказаною у виконавчому документі.

Крім того, у матеріалах виконавчого провадження міститься відповідь на електронний запит до ДПС, згідно з яким у боржника відкрито рахунки у таких банківських установах, як філія ПАТ «ПІБ» в м. Миколаєві, Миколаївське РУ ПАТ КБ «Приватбанк». Постановою державного виконавця на вказані рахунки було накладено арешт. Не виключена можливість надходження грошових коштів на вказані рахунки, що зумовлює доцільність і законність періодичного направлення платіжних вимог про списання коштів з них. Разом з тим, завершення виконавчого провадження, згідно з частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», є підставою для зняття арешту з майна (в тому числі коштів) боржника, що може призвести до невиконання рішення суду і, відповідно, порушує права стягувача.

Згідно з Інформаційною довідкою від 14.04.2014, що міститься в матеріалах виконавчого провадження, у власності боржника перебуває нежитловий обєкт, розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Очаківська, 1/4.

Листом від 10.06.2014 №6106/08 управління повідомило відповідача, що, за усною інформацією попереднього стягувача (управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Миколаївської області), боржник та його керівництво може знаходитися за адресою: м. Миколаїв, вул.Шевченка, 71, офіс 106 та клопотало про винесення постанови в порядку частини четвертої статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» про доручення Центральному відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції провести перевірку інформації щодо місцезнаходження боржника та його майна за цією адресою. Державним виконавцем була винесена відповідна постанова, разом з тим, станом на день винесення оскаржуваної постанови інформації від Центрального ВДВС ММУЮ щодо виконання наданого доручення не надходила.

Частина перша статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає обов'язок державного виконавця вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно з пунктом 2.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02.04.2012 N 512/5 (далі - Інструкція), державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобовязаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення своєчасного і повного виконання рішення.

Стаття 6 Закону України „Про виконавче провадження закріплює обовязок державного виконавця використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Таким чином, суд погоджується з твердженням позивача про те, що оскаржувана постанова ДВС про повернення виконавчого документа стягувачу від 18.05.2015 року винесена передчасно та необґрунтовано, оскільки державним виконавцем не було вжито всіх заходів, у результаті яких було б встановлено неможливість з'ясування місця проживання та/або перебування особи боржника.

Згідно ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова не ґрунтується на нормах Закону України "Про виконавче провадження", у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції ОСОБА_1 від 27.04.2015 року (виконавче провадження №42785870) про повернення стягувачу виконавчого листа у справі №2а-1074/12/1470, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 27.08.2012 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Є. В. Марич