Справа № 820/4846/13-а
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2015 року м. Київ К/800/7147/14

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Дзержинському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2013 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014 року

у справі № 820/4846/13-а

за позовом Науково-виробничої фірми «Промкомплект» у формі товариства з обмеженою відповідальністю

до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області

про визнання дій незаконними,

встановив:

Науково-виробнича фірма «Промкомплект» у формі товариства з обмеженою відповідальністю звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання дій незаконними.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2013 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Дзержинському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області щодо проведення документальної невиїзної позапланової перевірки науково виробничої фірми «Промкомплект» у формі товариства з обмеженою відповідальністю щодо підтвердження господарських відносин із ТОВ «Інтако», ТОВ «ІВІТЕК ТТК», результати якої оформлені актом від 15.05.2013 року №416/22.05/30289982. Зобов'язано Державну податкову інспекцію у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області скасувати записи щодо змін сум податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість Науково-виробничої фірми «Промкомплект» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, які були внесені до електронної бази даних «Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України» за наслідками акта від 15.05.2013 року №416/22.05/30289982.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу позивач з доводами касаційної скарги не погоджується, просить залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій.

Згідно із пунктом 1 частини першої ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі відсутності клопотань усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами документальної невиїзної позапланової перевірки Науково-виробничої фірми «Промкомплект» у формі товариства з обмеженою відповідальністю щодо документального підтвердження господарських відносин з платником податків ТОВ «Інтако», їх реальності та повноти відображення в обліку за період березень-липень 2012 року, із платником податків ТОВ «ІВІТЕК ТТК», їх реальності та повноти відображення в обліку за період січень-грудень 2012 року, відповідачем складено акт від 15.05.2013 року №416/22.5/30289982, яким встановлено документальне непідтвердження реальності здійснення господарських відносин із платниками податків на загальну суму податкового кредиту за перевірений період 322 842, 84 грн. та на загальну суму податкового кредиту за перевірений період 433 188, 11 грн.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що дії податкового органу щодо проведення зазначеної перевірки та здійснення коригування задекларованих зобов'язань є неправомірними.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, враховуючи таке.

Відповідно до п. 79.1 ст. 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Пунктом 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України передбачено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Згідно із п. 79.3 ст. 79 Податкового кодексу України присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова.

Враховуючи правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 27.01.2015 року у справі 21-425а14, колегія суддів зазначає, що з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 та п. 79.2 ст.79 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що доказів вручення наказу та направлення на проведення перевірки посадовим особам підприємства, а також самого наказу на проведення спірної перевірки та направлення на проведення перевірки, податковим органом не надано.

У пункті 61.1 статті 61 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.2 статті 62 Податкового кодексу України).

Відповідно до ст. 71 Податкового кодексу України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з приписами пп. 72.1.1 п. 72.1 ст. 72 Податкового кодексу України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

У п. 74.1 ст. 74 Податкового кодексу України зазначено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Встановлено, що на підставі акта перевірки відповідачем проведено корегування показників податкових зобов'язань позивача, податкові повідомлення-рішення за результатами проведеної перевірки не приймалися.

У постанові від 09.12.2014 року справі 21-511а14 колегія суддів Судової плати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла такого правового висновку: для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за результатами податкового контролю і не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.

Таким чином, враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини щодо неправомірності проведення спірної перевірки, позов в частині зобов'язання скасувати записи щодо змін сум податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість за результатами її проведення, є обґрунтованим.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновки судів попередніх інстанцій та встановлених обставин справи.

З урахуванням викладеного, є підстави вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено обґрунтовані рішення, які постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для їх скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

В силу частини другої статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дзержинському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014 року у справі № 820/4846/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук