Справа № 815/5482/14
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/5482/14

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції: Стеценко О. О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Джабурія О.В., Шляхтицького О.І.,

секретаря Мамедової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства «Альгія» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства «Альгія» до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

24 вересня 2014 року приватне підприємство «Альгія» звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання актів перевірок Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області № 236/22-01 від 12 лютого 2014 року та № 1254/22-01 від 11 червня 2014 року протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області № від 26 лютого 2014 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 549009грн., з яких за основним платежем 366006грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 183003грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 07 лютого 2014 року по 12 лютого 2014 року на підставі наказу ДПІ у Київському районі м. Одеси №50-н від 06 лютого 2014 року /т.1 а.с. 202/ відповідно до п.75.1ст.75. п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового Кодексу України та на виконання постанови старшого слідчого з особливо важливих справ першого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Міндоходів у м. Києві від 09 січня 2014 року /т.1 а.с. 205/ ДПІ у Київському районі м. Одеси було проведено позапланову невиїзну перевірку ПП «Альгія» з питань правильності нарахування та сплати обов'язкових податкових платежів до Державного бюджету України по взаємовідносинах із ТОВ «Стіл Петролеум» за період з 01 квітня 2012 року по 30 серпня 2012 року. За результатами перевірки був складений акт №236/22-01 від 12 лютого 2014 року «Про результати позапланової невиїзної перевірки ПП «Альгія» з питань правильності нарахування та сплати обов'язкових податкових платежів до Державного бюджету України по взаємовідносинах із ТОВ «Стіл Петролеум» за період з 01 квітня 2012 року по 30 серпня 2012 року» /т.1 а.с.23-38/.

Висновками акту перевірки встановлено порушення ПП «Альгія» п.п.198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено податковий кредит на загальну суму 366006грн., у тому числі за квітень 2012 року в розмірі 185826грн., за травень 2012 року в розмірі 90090грн., за червень 2012 року в розмірі 36036грн., за липень 2012 року в розмірі 36036грн., за серпень 2012 року в розмірі 18018грн.; п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено валові витрати на загальну суму 53424грн., у тому числі за 2 квартал 2012 року в розмірі 30857грн., за 3 квартал 2012 року в розмірі 22657грн.

На підставі акту перевірки №236/22-01 ДПІ у Київському районі м. Одеси 26 лютого 2014 року були прийняті податкові повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 80136грн., у тому числі за основним платежем на суму 53424грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 26172грн.; № про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 549009грн., у тому числі за основним платежем на суму 366006грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 183003грн. /т.1 а.с.39-41/

В період з 02 червня 2014 року по 06 червня 2014 року відповідно до наказу №395-п від 02 червня 2014 року, п.п.78.1.5 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, на підставі первинних скарг на спірні податкові повідомлення-рішення, відповідачем була проведена позапланова невиїзна перевірка ПП «Альгія» з питань правильності нарахування та сплати обов'язкових податкових платежів до Державного бюджету України по взаємовідносинах із ТОВ «Стіл Петролеум» за період з 01 квітня 2012 року по 30 серпня 2012 року. За результатами перевірки був складений акт №1254/22-01 від 11 червня 2014 року. /т.1 а.с. 70-83/

Згідно висновків акту перевірки №1254/22-01 встановлено порушення ПП «Альгія» п.198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено податковий кредиту на загальну суму 366006грн., у тому числі за квітень 2012 року в розмірі 185826грн., за травень 2012 року в розмірі 90090грн., за червень 2012 року в розмірі 36036грн., за липень 2012 року в розмірі 36036грн., за серпень 2012 року в розмірі 18 018грн.

Враховуючи висновки акту перевірки №1254/22-01, рішенням ГУ Міндоходів в Одеській області №1298/10/15-32-10-02-07 від 13 червня 2014 року податкове повідомлення-рішення № від 26 лютого 2014 року було скасовано, а податкове повідомлення-рішення № від 26 лютого 2014 року залишене без змін. /т.1 а.с.84-87/

Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до пункту 14.1. статті 4 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Пунктами 198.2, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом, а при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункти 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України).

Згідно з п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно п. 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України).

Отже, підставами для формування податкового кредиту є наявність належно оформленої податкової накладної, сплата грошових коштів контрагенту, в сумі визначеній в податковій накладній, а також фактичне виконання господарської операції, за наслідками якої у платника ПДВ виникає право на податковий кредит.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з пп.. 139.1.9 п. 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

За умови відсутності законодавчо визначених обставин, які б позбавляли платника податку (покупця) права на формування податкового кредиту, зокрема за відсутністю з боку платника порушення вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України при формуванні податкового кредиту останній має право на податковий кредит, на який зменшується податкове зобов'язання звітного періоду за правилом п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.200.1 ст.200 ПК України.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати валові витрати у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Документи, які не мають статус первинних, самі по собі не можуть підтверджувати реальність здійснення господарської операції та, відповідно, валові витрати. При цьому неодмінною характерною рисою господарської діяльності в рамках податкових відносин є її направлення на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Підстави для виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит, порядок його формування, а також порядок виникнення від'ємного значення, визначено ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України.

За умови відсутності законодавчо визначених обставин, які б позбавляли платника податку (покупця) права на формування податкового кредиту, зокрема за відсутністю з боку платника порушення вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України при формуванні податкового кредиту останній має право на податковий кредит, на який зменшується податкове зобов'язання звітного періоду за правилом п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.200.1 ст.200 ПК України.

Але, як вбачається з матеріалів справи, позивачем, в обґрунтування позовних вимог, суду надано документи, які не відповідають вимогам до первинних документів, а саме:

- акти надання послуг, податкові накладні не містять вичерпної, детальної інформації щодо змісту господарських операцій з надання транспортно-експедиційних послуг, не вказується вантаж, маршрут його перевезення, транспортні засоби, якими він перевозився внаслідок чого неможливо достовірно визначити об'єм послуг, які надавались ТОВ «Стіл Петролеум»;

- міжнародні товарно-транспортні накладні /т.2 а.с.8-140/ не відповідають вимогам до первинних документів, не заповнені графа 3 «місце розвантаження вантажу», графа 23, не вказані реквізити подорожних листів, відсутні прізвища водіїв, відсутні підписи уповноваженої особи перевізника, у графах 16, 17 вказаних товарно-транспортних накладних поряд з ТОВ «Стіл Петролеум» вказуються найменування інших перевізників, зокрема: ПП «Нова експедиторська компанія», ТОВ «ФЛБ Транс» в зв'язку з чим неможливо встановити маршрут перевезення вантажу та безпосередніх перевізників.

При цьому, позивачем, на вимогу суду, не надано заявки на перевезення вантажу та подорожні листи, в звязку з чим неможливо встановити найменування вантажу (товару), місце відправки, пункт доставки, назву вантажовідправника і вантажоодержувача, їх адресу.

ПП «Альгія», також, не надано договори із первинними замовниками транспортно-експедиційних послуг в зв'язку з чим неможливо встановити пов'язаність послуг наданих ТОВ «Стіл Петролеум» з господарською діяльністю позивача.

До того ж, з протоколу допиту директора та засновника ТОВ «Стіл Петролеум» ОСОБА_1 /т.1 а.с.206-211/ вбачається, що зареєстрував він товариство за грошову винагороду на прохання невстановленої слідством особи. Фактично до фінансово господарської діяльності підприємства він ніякого відношення не мав, угоди ні з ким не підписував, намірів здійснювати фінансово-господарську діяльність при реєстрації підприємства на своє ім'я не мав, а зареєстрував дане підприємство на своє ім'я в зв'язку з тяжким матеріальним положенням. Вказаний протокол допиту був складений в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000007, внесеному до єдиного реєстру досудових розслідувань 21 грудня 2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205 Кримінального кодексу України. /т.1 а.с.206-211/

За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що спірні правочини з ТОВ «Стіл Петролеум», а також операції з оплати позивачем ненаданих послуг, мали на меті виключно отримання податкової вигоди, а тому має місце безпідставне формування позивачем податкового кредиту.

Ненадання позивачем документів, що підтверджують реальний характер вчинених їм з контрагентом правочинів є підставою для відмови у задоволенні апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскільки суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального закону та вирішив справу по суті правильно, тому постанова суду першої інстанції в порядку ст.200 КАС України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Альгія» залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Головуючий: А.В. Крусян

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: О.І. Шляхтицький