Справа № 804/6742/15
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2015 р. Справа № 804/6742/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Істрейт" до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання недійсною податкової консультації та зобовязання вчинити певні дії
Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просить:
- визнати недійсною податкову консультацію надану Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на адресу ТОВ «Істейт» дистом від 19.02.2015 року № 5856/10/04-62-15-02-028 в частині оподаткування податком на додану вартість при списання основного засобу;
- зобовязати Державну податкову інспекцію у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області надати нову податкову консультацію щодо правильності застосування законодавства при списанні основному засобу в частині оподаткування податком на додану вартість.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що надана податковим органом консультація з частині оподаткування ПДВ ліквідованого (знищеного, викраденого) основного засобу, який розташований у зоні АТО, суперечить нормам п.189.9 ПК України, оскільки відповідач вважає, що платник податків зобовязаний нараховувати податкові зобовязання у разі ліквідації (знищення, викрадення) основних засобів платника податків, які розташовані у зоні АТО.
Ухвалою суду від 10.06.2015 року відкрито провадження у справі.
Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.
Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову, оскільки надана податкова консультація відповідає нормам Податкового кодексу в частині адміністрування ПДВ. Відповідач вказує на те, що у податковій консультації не зроблено однозначний висновок про те, що платник податків зобовязаний нараховувати податкові зобовязання у разі ліквідації (знищення, викрадення) основних засобів платника податків, які розташовані у зоні АТО. Відповідач у податковій консультації розглянув два аспекти порушеного позивачем у заяві питання, а саме: у разі надання платником податків підтверджуючих документів про форс-мажор у відповідності до норм Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та у разі не надання платником податків вказаних документів.
Представник відповідача ОСОБА_5, який складав податкову консультацію, повідомив суд про те, що речення «Таким чином, якщо платник податків при придбанні (спорудженні) основних засобів, які були викрадені, скористався правом на податковий кредит, то у звязку з тим, що такі основні засоби не можливо використати в господарській діяльності - платник податку у податковому періоді, в якому встановлено факт списання, повинен здійснити нарахування податкових зобовязань з ПДВ виходячи з балансової (залишкової) вартості), що склалася на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів виходячи із звичайної ціни)», є саме висновком податкового органу за наслідками аналізу норм п.189.9 ст. 189 та підпункту «г» п.198.5 ст. 198 ПК України.
Суд дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.
Позивач листом від 22.01.2015 року № 7111 звернувся до відповідача за податковою консультацією.
У листі позивач просив надати письмову консультацію з наступних питань: чи достатньо сертифікату Торгово-промислової палати України, акту інвентаризації, форма ОЗ-3, заяви до правоохоронних органів та інформації про відкриття кримінального провадження по справі з внесенням відповідного запису до реєстру досудових розслідувань для того, що б позивач мав право керуючись п.146.16 ст. 146, п.189.9 ст. 189 ПК України збільшити в 2014 році витрати на суму залишкової вартості обєкта та не нараховувати податкові зобовязання з ПДВ при списанні зазначеного обєкту, враховуючи те, що обєкт більше не може використовуватися у господарській діяльності, тому що перебуває у зоні АТО.
У вказаному листі позивач зазначив про те, що основний засіб, який належить позивачу на праві власності та використовувався у господарській діяльності останнього, ліквідований (знищений, викрадений) на території АТО.
Вказаний лист відповідач отримав 27.01.2015 року, що вбачається з копії повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься у матеріалах справи.
Відповідач листом від 19.02.2015 року № 5856/10/04-62-15-02-028 надав позивачу податкову консультацію, у якій повідомив про те, що у разі знищення основних засобів у результаті АТО платник податку припиняє нараховувати амортизацію, починаючи з місяця, наступного за місяцем виведення з експлуатації обєкта основних засобів, та збільшує витрати на суму вартості, яка підлягала амортизації, за вирахуванням сум накопиченої амортизації такого обєкту основних засобі. Щодо адміністрування ПДВ у разі знищення (викрадення) основних засобів у результаті АТО, то відповідач у вказаному листі послався на вимоги п.189.9 ст. 189 ПК України, яка регулює випадки ліквідації основних засобів за самостійних рішенням платника податків та внаслідок дії форс-мажору, у відповідності до якої у разі ліквідації основних засобів у результаті форс-мажору, тобто без згоди платника податку, така ліквідація не розглядається як поставка товару Також відповідач послався на норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Одночасно відповідач послався також на підпункт «г» п.198.5 ст. 198 ПК України у відповідності до якого у разі якщо необоротні активи починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, то таким платник податків зобовязаний нараховувати податкові зобовязання з ПДВ виходячи із бази оподаткування відповідності до п. 189.9 ст. 189 ПК України. Відповідач у листі робить наступний висновок на підставі аналізу вказаних вище норм ПК України: якщо платник податків при придбанні (спорудженні) основних засобів, які були викрадені, скористався правом на податковий кредит, то у звязку з тим, що такі основні засоби не можливо використати в господарській діяльності - платник податку у податковому періоді, в якому встановлено факт списання, повинен здійснити нарахування податкових зобовязань з ПДВ виходячи з балансової (залишкової) вартості), що склалася на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів виходячи із звичайної ціни).
Судом встановлено, що предметом позову є відповідність наданої відповідачем податкової консультації позивачу в частині оподаткування ПДВ ліквідації (знищення, викрадення) основних засобів платника податків, які розташовані у зоні АТО, без згоди останнього внаслідок форс-мажорних обставин.
Судом також встановлено, що позивач не оскаржує податкову консультація в частині правомірності формування витрат у разі ліквідації основних засобів платника податків, які розташовані у зоні АТО, без згоди останнього внаслідок форс-мажорних обставин.
Згідно із підпунктом 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.
Відповідно до статті 52 Податкового кодексу України за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом. Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію. За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі. Консультації надаються контролюючими органами. Контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.
За змістом пункту 53.3 статті 53 Податкового кодексу України платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору.
З наведеного виплаває висновок, що чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством не передбачено визнання судом податкової консультації недійсною, яка на думку платника податків, не містить конкретної відповіді на поставлене питання. Дана норма передбачає визнання судом податкової консультації недійсною лише в тому випадку, якщо податкова консультація суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору.
Як вбачається з тексту листа відповідача від 19.02.2015 року № 5856/10/04-62-15-02-028 останній на підставі аналізу норм ПК України зробив два висновки, які виділені сполучником «таким чином», що свідчить про те, що у першому абзаці на третьому аркуші податкової консультації відповідачем викладений власний висновок стосовно застосування норм ПК України в частині нарахування податкових зобовязань з ПДВ.
За вказаних обставин суд вважає речення «Таким чином, якщо платник податків при придбанні (спорудженні) основних засобів, які були викрадені, скористався правом на податковий кредит, то у звязку з тим, що такі основні засоби не можливо використати в господарській діяльності - платник податку у податковому періоді, в якому встановлено факт списання, повинен здійснити нарахування податкових зобовязань з ПДВ виходячи з балансової (залишкової) вартості), що склалася на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів виходячи із звичайної ціни)», саме висновком податкового органу за наслідками аналізу норм п.189.9 ст. 189 та підпункту «г» п.198.5 ст. 198 ПК України.
З вказаного висновку податкового органу випливає, що платник податків у разі викрадення основних засобів, під час придбання або спорудження яких позивач використав право на податковий кредит, повинен здійснити нарахування податкових зобовязань з ПДВ, оскільки такі основні засоби не можливо використовувати в господарській діяльності.
Таким чином, судом відхиляються доводи відповідача про те, що у податковій консультації останній розглянув два аспекти порушеного позивачем у заяві питання, а саме: у разі надання платником податків підтверджуючих документів про форс-мажор у відповідності до норм Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та у разі не надання платником податків вказаних документів, оскільки дані доводи відповідача суперечать висновку останнього у листі від 19.02.2015 року № 5856/10/04-62-15-02-028.
Отже, суд під час розгляду даної адміністративної справи повинен перевірити вказаний вище висновок відповідача на відповідність нормам Податкового кодексу України.
У відповідності до п.189.9 ст. 189 ПК України у разі якщо основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються за самостійним рішенням платника податку, така ліквідація для цілей оподаткування розглядається як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації.
Норма цього пункту не поширюється на випадки, коли основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються у зв'язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення основних виробничих або невиробничих засобів, що підтверджується відповідно до законодавства або коли платник податку подає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення основних виробничих або невиробничих засобів у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватися за первісним призначенням.
Згідно п.14.1.191 ПК України не є постачанням товарів випадки, коли основні виробничі засоби або невиробничі засоби ліквідуються у зв'язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, а також в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення необоротних активів, або коли платник податку надає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення необоротних активів в інший спосіб, внаслідок чого необоротний актив не може використовуватися за первісним призначенням.
Таким чином, Податковий кодекс України визначає, що у разі ліквідації (знищення, руйнування, викрадення) основних засобів платника податків, який під час придбання або спорудження яких скористався правом на податковий кредит, останній не повинен нараховувати ПДВ виходячи із балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого відбулася ліквідація основних засобів.
В даному випадку підпункт «г» п.198.5 ст. 198 ПК України до спірних правовідносин не застосовується, оскільки регулює зовсім інші правовідносин, а саме: використання платником податків товарів (робіт, послуг), під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податків.
Підпункт «г» п.198.5 ст. 198 ПК України регулює випадки свідомого використання платником податків товарів (робіт, послуг) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податків, а абзац 2 пункту п.189.9 ст. 189 ПК України регулює випадки вибуття товарів (робіт, послуг) від платника податків внаслідок їх ліквідації (знищення, руйнування, викрадення), тобто за відсутності волі платника податків.
За вказаних обставин висновок податкового органу про те, що якщо платник податків при придбанні (спорудженні) основних засобів, які були викрадені, скористався правом на податковий кредит, то у звязку з тим, що такі основні засоби не можливо використати в господарській діяльності - платник податку у податковому періоді, в якому встановлено факт списання, повинен здійснити нарахування податкових зобовязань з ПДВ виходячи з балансової (залишкової) вартості), суперечить вимогам п.189.9 ст. 189 ПК України.
Одночасно суд зазначає, що платник податків повинен належним чином підтвердити факт ліквідації (знищення, руйнування, викрадення) основних засобів внаслідок форс-мажорних обставин під час АТО.
Згідно статті 1 Закону України ««Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення ОСОБА_6 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.
Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення ОСОБА_6 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.
Перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, визначено у розпорядженні Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 року № 7, дія якого зупинена розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р.
Згідно статті 10 Закону України ««Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.
За вказаних обставин єдиним документом що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції є сертифікат Торгово-промислової палати України.
Документами, що підтверджують знищення, розібрання або перетворення основного засобу залежно від групи такого засобу, можуть бути акти на їх списання відповідної форми, а також висновки відповідної експертної комісії щодо неможливості використання в майбутньому цих засобів за первісним призначенням. Типові форми актів встановлено наказом Мінстату від 29.12.1995 року № 352 «Про затвердження типових форм первинного обліку».
Згідно пункту 7 Положення про інвентаризацію активів та зобовязань, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 року № 879 (чинна з 01.01.2015 року), проведення інвентаризації є обовязковим: у разі встановлення фактів крадіжок або зловживань, псування цінностей (на день встановлення таких фактів) в обсязі, визначеному керівником підприємства; у разі техногенних аварій, пожежі чи стихійного лиха (на день після закінчення явищ) в обсязі, визначеному керівником підприємства.
Аналогічні за своїм змістом положення містилися також і у п.3 Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів та документів і розрахунків, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 11.08.1994 року № 69 (була чинна до 01.01.2015 року).
У п.4 зазначеної вище інструкції вказано, що підприємства, що знаходяться на тимчасово окупованій території та/або на території проведення антитерористичної операції (або їх структурні підрозділи (відокремлене майно) перебувають на зазначених територіях), проводять інвентаризацію у випадках, обовязкових для її проведення, тоді, коли стане можливим забезпечити безпечний та безперешкодний доступ уповноважених осіб до активів, первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку, в яких відображені зобовязання та власний капітал цих підприємств. Зазначені підприємства зобовязані провести інвентаризацію станом на 01 число місяця, що настає за місяцем, у якому зникли перешкоди доступу до активів, первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку, та відобразити результати інвентаризації в бухгалтерському обліку відповідного звітного періоду.
Згідно статті 349 Цивільного кодексу України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.
Таким чином, для того що б платник податків не нараховував податкові зобовязання з ПДВ при списанні основних засобів, які розташовані у зоні АТО, внаслідок їх ліквідації (знищення, руйнування, викрадення) останній повинен:
отримати сертифікат Торгово-промислової палати України, який підтверджує факт настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції;
провести інвентаризацію основних засобів та скласти акт за наслідками інвентаризації,
прийняти рішення про виведення основного засобу з експлуатації,
у разі повного знищення основних засобів здійснити припинення права власності на нього у порядку статті 349 ЦК України,
у разі викрадення основних засобів зареєструвати у реєстрі досудових розслідувань заяву про кримінальне правопорушення.
За вказаних обставин позовна вимога - визнати недійсною податкову консультацію надану Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на адресу ТОВ «Істейт» листом від 19.02.2015 року № 5856/10/04-62-15-02-028 в частині оподаткування податком на додану вартість при списанні основних засобів, які розташовані у зоні АТО, внаслідок їх ліквідації (знищення, руйнування, викрадення) є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
У відповідності до п.53.3 ст. 53 ПК України визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.
Оскільки податкова консультація відповідача в частині визнана судом недійсною, то суд вважає за необхідне зобовязати відповідача надати нову податкову консультацію щодо правильності застосування законодавства при списанні основних засобів, які розташовані у зоні АТО, внаслідок їх ліквідації (знищення, руйнування, викрадення), в частині оподаткування податком на додану вартість з урахуванням висновків суду.
Відповідно до ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Керуючись статтями 11, 50, 70, 71, 72, 86, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати недійсною податкову консультацію надану Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на адресу ТОВ «Істейт» листом від 19.02.2015 року № 5856/10/04-62-15-02-028 в частині оподаткування податком на додану вартість при списанні основних засобів, які розташовані у зоні АТО, внаслідок їх ліквідації (знищення, руйнування, викрадення).
Зобовязати Державну податкову інспекцію у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області надати ТОВ «Істейт» нову податкову консультацію щодо правильності застосування законодавства при списанні основних засобів, які розташовані у зоні АТО, внаслідок їх ліквідації (знищення, руйнування, викрадення), в частині оподаткування податком на додану вартість з урахуванням висновків суду.
Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Істейт» судовий збір у розмірі 146,16 грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 08 липня 2015 року

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 08.07.2015 року Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_6