Справа № 2а/1570/4389/2011
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2011-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2а/1570/4389/2011

Справа № 2а/1570/4389/2011

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2011 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого по справі судді Бжассо Н.В.

при секретарі Марінгос І.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Одеса адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Сумісне українсько-російське підприємство “Газхім” до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси про визнання противоправним та скасуванні податкового повідомлення рішення

В С Т А Н О В И В:

Як зазначає позивач, ДПІ у Малиновському районі м. Одеси була проведена позапланова виїзна перевірка товариства з питань правомірності декларування бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за вересень 2010 року.

За результатом перевірки був складений акт від 01.12.2010 р. № 98/23-310/36436217, яким встановлені порушення товариством п.п. 7.2.6 п. 7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР під час формування податкового кредиту, що призвело до завищення бюджетного відшкодування з ПДВ на суму 263 280 грн.

Позивач вказує, що висновки перевірки ґрунтуються на тому, що товариство мало право на включення до складу податкового кредиту за операціями по взаємовідносинам з контрагентами, у періодах, в яких податкові накладні мали бути виписані за настанням першої з подій передбачених п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст.7 Закону № 167/98 –ВР, у випадку дотримання вимог п.п. 7.2.6 п. 7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», у зв’язку з чим товариство не скористалося наданим йому правом, оскільки не отримало податкові накладні та не надавало до податкових декларацій за відповідні періоди заяви зі скаргами на постачальників з вини яких, податкові накладні не були отримані у періоді їх виписування.

Також, на думку податкового органу, висловленої в акті перевірки, підтвердженням отримання податкової накладної з запізненням є лист з рекомендованим повідомленням про вручення з зазначенням на ньому відбитку календарного штемпеля.

Позивач вказує, що зазначені доводи не ґрунтуються на діючому податковому законодавстві тому є хибними.

Враховуючи положення п. 7.5.1 п. 7.5 ст.7 Закону України № 168/97 щодо визначення дати виникнення права на податковий кредит, позивач вважає, що суми ПДВ за податковими накладними, складеними у попередніх ніж звітний періодах, правомірно були включені до податкового кредиту того звітного періоду, в якому вони були фактично отримані. Зазначені суми були відображені товариством у рядку 10.1 податкової декларації з ПДВ, а податкові накладні були відображені у розділі І реєстру отриманих та виданих податкових накладних з зазначенням дати їх отримання у графі 2, що повністю відповідає вимогам пункту 9.2 Порядку ведення реєстру отриманих та виданих податкових накладних, затвердженого наказом ДПА України від 30.06.2005 р. № 244 в редакції чинній на час проведення перевірки.

Позивач вказує, що за результатом перевірки ДПІ у Малиновському районі м. Одеси було встановлено завищення податкового кредиту на суму 162 028,78 грн., прийнятим рішенням сума бюджетного відшкодування була зменшена на 263 280 грн. Зменшення бюджетного відшкодування у розмірі 102 215,52 грн., з боку ДПІ у Малиновському районі м. Одеси, було здійснено без обґрунтування, що на думку позивача, свідчить про неправомірність дій відповідача та протиправність прийнятого рішення за результатами проведеної перевірки.

В ході розгляду справи, представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в особі ДПІ у Малиновському районі м. Одеси позовні вимоги не визнав, наполягав, що оспорювані рішення-повідомлення є законними та обґрунтованими, винесеними у відповідності до вимог чинного законодавства.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

В ході розгляду справи, судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько –російське підприємство «Газхім»зареєстровано 03.04.2009 р. у Виконавчому комітеті Одеської міської ради, реєстраційний номер 1 556 102 0000 035202.

Судом встановлено, що в період з 15.11.2010 р. по 26.11.2010 р. ДПІ у Малиновському районі м. Одеси проводилась позапланова виїзна перевірка ТОВ «СУРП «Газхім»з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов’язань з ПДВ наступних податкових періодів: за вересень 2010 року, яка виникла за рахунок від’ємного значення з ПДВ, що декларувалось у серпні 2010 року.

За результатами перевірки було складено акт № 98/23-310/36436217 від 01.12.2010 р., про встановлення порушень ТОВ «СУРП «Газхім»вимог п.п. 7.2.1, п.п. 7.2.6 п. 7.2, п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 р. № 168/97 –ВР, а саме завищення податкового кредиту у зв’язку з віднесенням до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість по податковим накладним, виписаним в іншому, ніж звітний податковий період, в результаті чого підприємством було завищено податковий кредит на загальну суму 162 028,78 грн. в серпні 2010 року, та на суму 494 грн. в вересні 2010 р.

Відповідно до положень розділу 4 Наказу Державної податкової адміністрації, від 21.06.2001, № 253 "Про затвердження Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій", зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 06.07.2001 р. за № 567/5758, в редакції чинній на час проведення перевірки, структурний підрозділ, який склав податкове повідомлення, уносить його до реєстру податкових повідомлень, направлених юридичним особам - платникам податків (додаток 9), або реєстру податкових повідомлень, направлених фізичним особам - платникам податків (додаток 10), які ведуться в цілому в податковому органі в електронному вигляді щодо окремих платників податків.

Після складання в той самий день податкове повідомлення передається структурному підрозділу, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, для надсилання (вручення) платнику податків.

У структурному підрозділі, який склав податкове повідомлення, залишається його копія.

Структурний підрозділ, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції податкового органу, або відповідальна особа, визначена керівником податкового органу для виконання таких функцій, у день отримання податкового повідомлення від структурного підрозділу, що його склав, надсилає (вручає) податкове повідомлення платнику податків. При цьому корінець податкового повідомлення залишається в податковому органі.

Податкове повідомлення вважається надісланим (врученим) юридичній особі, якщо його передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено особисто такій фізичній особі або її законному представникові чи надіслано листом на її адресу за місцем проживання або останнього відомого місця її знаходження з повідомленням про вручення.

На підставі наданих матеріалів, судом встановлено невиконання ДПІ у Малиновському районі м. Одеси вищезазначених вимог. Пояснень щодо не надсилання на адресу позивача, протягом тривалого часу, податкового повідомлення - рішення, прийнятого за результатами перевірки, відповідач не надав.

Перевіряючи правильність, зроблених під час перевірки, висновків, суд встановив, що вони ґрунтуються на тому, що ТОВ «СУРП «Газхім»до податкового кредиту поточного періоду було включено податкові накладні попередніх періодів (травень, липень 2010 р.) на суму 58 813,26 грн. по факту отримання. Дати отримання податкових накладних були відображені у реєстрі отриманих податкових накладних за серпень 2010 року.

Під час перевірки в якості документального підтвердження фактичної дати отримання накладних у серпні 2010 року, перевіряючим були надані оригінали податкових накладних, що на думку ДПІ було недостатнім.

Згідно положень абз. 2 п.п. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України № 168/97-ВР, у разі відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення отримувач таких товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку внаслідок придбання таких товарів послуг.

На думку відповідача, оскільки ТОВ «СУРП «Газхім»такі скарги не надавало, воно не використало своє право на формування податкового кредиту.

Окрім зазначеного, відповідач вважає, що належним доказом факту отримання податкової накладної є рекомендовані повідомлення про відправлення листів з оголошеною цінністю, що передбачено листом ДПА України від 04.11.2009 р.

Проаналізувавши вимоги, діючого на час проведення перевірки, законодавства та надану до суду податкову звітність, суд вважає висновки відповідача помилковими.

Відповідно до положення п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст.7 Закону України від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість», датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до приписів підпункту 7.2.6. пункту 7.2. статті 7 Закону № 168/97-ВР, податкова накладна є підставою для нарахування податкового кредиту.

Тобто в Законі міститься пряма норма, яка визначає правову підставу для нарахування податкового кредиту платником податків - податкова накладна. Разом із тим, Закон № 168/97-ВР містить імперативну норму, яка носить забороняючий зміст і не дозволяє включати платнику податків до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість, якщо у платника податків відсутнє документальне підтвердження такого податкового кредиту, а саме: у разі відсутності оригіналу податкової накладної чи іншого подібного документа, на підставі яких згідно положень Закону України «Про податок на додану вартість»здійснюється документальне підтвердження сум податкового кредиту. Таке правило визначено приписами п.п. 7.4.5. пункту 7.4. статті 7 Закону України № 168/97-ВР, приписами якого встановлено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). При цьому у системному зв'язку приписів п.п. 7.2.6. п. 7.2., п.п 7.4.5. п. 7.4., п.п. 7.5.1. п. 7.5. ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість»визначено момент виникнення права платника податків на податковий кредит та момент, в який суми податку на додану вартість можуть бути віднесені платником податку до складу податкового кредиту, тобто той момент, в який платник податків має не тільки право на податковий кредит, але й достатні, визначені Законом № 168/97-ВР правові та фактичні підстави для включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту відповідного періоду. Тобто, аналіз вищевказаних положень Закону надає достатні підстави для висновку, що платник податків має правову можливість скористатися правом на віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту саме по даті фактичного отримання таким платником податків оригіналу податкової накладної.

Посилання відповідача на те, що ТОВ «СУРП «Газхім»», не отримавши від постачальників протягом звітних періодів податкові накладні, не звернулося до них з вимогою про їх надання у зв’язку з чим не скористалося своїм правом, наданим п.п. 7.2.6., п. 7.2 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” –не ґрунтується на вимогах закону, оскільки вказані норми Закону надають позивачу право на звернення з такою заявою, однак ці норми не мають зобов’язального характеру для позивача. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що для подання позивачем заяви зі скаргою на постачальника, повинно мати місце або відмова з боку постачальника видати податкову накладну, або порушення постачальником порядку заповнення податкової накладної.

Щодо ствердження податкової, що підтвердженням отримання податкової накладної з запізненням є лист з рекомендованим повідомленням з зазначенням на ньому відбитку поштового штемпелю, суд вважає, що оскільки Законом № 168/97 –ВР порядок направлення податкових накладних не врегульований, такий порядок не є імперативним.

Податковий кредит, сформований на підставі таких податкових накладних, розшифровується у розділі ІІ додатка 5 «Розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів»до податкової декларації з податку на додану вартість із зазначенням періоду виписки податкових накладних і відповідно декларується в рядку 10.1 податкової декларації.

За результатами дослідження наданих до суду декларацій з ПДВ за серпень 2010 р., вересень 2010 р. з урахуванням наявності оригіналів податкових накладних, що не оспорюється відповідачем по справі, суд вважає встановленим виконання ТОВ «СУРП «Газхім»вище приведених вимог чинного законодавства.

Відповідно до наданої до суду податкової декларації ТОВ «СУРП «Газхім» з податку на додану вартість за вересень 2010 року, судом встановлено заявлення товариством бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов’язань з ПДВ наступних податкових періодів на суму 263 280 грн.

17.08.2010 року позивачем до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов’язань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок, за яким уточнювались показники податкового кредиту, задекларованого у травні 2010 року. Таким чином, до складу податкового кредиту у вересні 2010 р. увійшли тільки суми ПДВ по податковим накладним, складеним у серпні 2010 р. та у липні 2010 року. Тобто, 58 813 грн., які позивач задекларував шляхом подання уточнюючого розрахунку податкових зобов’язань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень 2010 року, не могли приймати участь у формуванні податкового кредиту у серпні 2010 року.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що згідно з даними рядка 17 податкової декларації за серпень 2010 року сума податкового кредиту складає 940 693 грн., яка сформована за рахунок ПДВ на суму 788 278 грн., сплаченого позивачем при ввезенні товару на митну територію України та ПДВ на суму 152 415 грн., отриманого в результаті придбання товару (робіт, послуг) у вітчизняних постачальників. До складу податкового кредиту серпня 2010 року входять суми ПДВ по податковим накладним, складеним постачальниками у серпні 2010 року на суму 151 415 грн. та по двом накладним виписаним в липні 2010 року на суму 1000 грн. Таким чином, податковий кредит задекларований в серпні 2010 року було зменшено на 161 028, 78 грн.

Обґрунтувань зменшення податкового кредиту на суму 102 215,52 грн. акт перевірки взагалі не містить.

Відповідно до п. 2.3.4 Наказу Державної податкової адміністрації, від 10.08.2005, № 327 "Про затвердження Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства", в редакції чинній на час проведення перевірки, не допускається відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень перевіряючими, які не мають підтверджених доказів, та різного роду висновків щодо дій посадових осіб суб'єкта господарювання.

Згідно ст. 19 Конституції України –органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, суд прийшов до висновку, що позивач довів суду ті обставини, на які посилався в обґрунтування позовних вимог і вони підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2,6-14,17,19, 86,159-164 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Сумісне українсько-російське підприємство “Газхім” до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси про визнання противоправним та скасуванні податкового повідомлення рішення –задовольнити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений 15 листопада 2011 року.

Суддя Сафарова А.Ф.