Справа № 815/1273/13-а
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2015 року м. Київ К/800/60568/13

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18.03.2013 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2013 року

у справі № 815/1273/13-а

за позовом Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквілон плюс»

про стягнення заборгованості,

встановив:

Державна податкова інспекція у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області звернулась до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквілон плюс» про стягнення заборгованості.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18.03.2013 року у справі № 815/1273/13-а, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2013 року, позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 26.02.2014 року замінено Державну податкову інспекцію у Суворовському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби правонаступником - Державною податковою інспекцією у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Аквілон плюс» по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками ТОВ «УММК», ТОВ «ВСТК», ТОВ «Реконструкція» за період з 01.12.2010 року по 31.05.2011 року відповідачем складено акт від 27.07.2012 року №1697/22-2/3396, яким встановлено порушення п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «Аквілон плюс» завищено суму податку на додану вартість на суму 54 750, 00 грн.

На підставі акта перевірки позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.08.2012 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 56 968, 00 грн., з яких 54 750, 00 грн. - за основним платежем та 2 218, 00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

В подальшому за невиконання відповідачем цього зобов'язання податковим органом були нараховані пеня та додаткові штрафні санкції, після чого загальна сума зобов'язання відповідача була визначена у розмірі 66 788, 26 грн.

Оскільки в добровільному порядку вказане податкове зобов'язання з податку на додану вартість відповідачем не було сплачене, то, на думку позивача, у ТОВ «Аквілон плюс» виник податковий борг.

Відмовляючи у задоволені позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що вимоги позивача є передчасними у зв'язку з тим, що податкове зобов'язання не було узгодженим, оскільки воно оскаржене у судовому порядку.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, зважаючи на таке.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

В силу п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Як було встановлено судами попередніх інстанцій, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05.03.2013 року у справі № 815/466/13-а визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби від 10.08.2012 року № .

Колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2014 у справі №815/466/13-а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05.03.2013 скасовано. Прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси Одеської області ДПС від 10.08.2012 року №.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 07.07.2014 року у відкритті касаційного провадження у справі № 815/466/13-а відмовлено.

У зв'язку із наведеним, висновки судів попередніх інстанцій про те, що підстави для стягнення заборгованості відсутні, є обгрунтованими.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та встановлених обставин справи.

З урахуванням викладеного, є підстави вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено законні і обґрунтовані рішення, які постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для їх скасування не вбачається.

За таких обставин підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Стаття 220 Кодексу адміністративного судочинства України визначає межі перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

В силу частини другої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області відхилити, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18.03.2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2013 року у справі №2а-0870/5101/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук