Справа № 816/627/15-а
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 р.Справа № 816/627/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Мінаєвої О.М. , Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 07.04.2015р. по справі № 816/627/15-а

за позовом ОСОБА_3

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 (далі за текстом ОСОБА_3, позивач) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі за текстом - Кременчуцька ОДПІ, відповідач), в якому просила суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14 жовтня 2014 року № НОМЕР_1.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.04.2015 року в задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме: п.п. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14, п. 164.1, абз. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 15 вересня 2014 року по 19 вересня 2014 року Кременчуцькою ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків-фізичної особи ОСОБА_3, і.п.н. НОМЕР_2, щодо повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи з фізичних осіб за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року.

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом складено акт перевірки від 26 вересня 2014 року № 2306/16-03-17-01-08/НОМЕР_2 (а.с. 8-14), яким встановлено факт порушення позивачем вимог абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, що призвело до несплати суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 104716,46 грн.

Судом також встановлено, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки від 26 вересня 2014 року № 2306/16-03-17-01-08/НОМЕР_2, пов'язані з невідображенням ОСОБА_3 у річній податковій декларації за 2013 рік суми отриманого доходу у вигляді анулювання (прощення) боргу (додаткового блага) за договором із ТОВ "Кредитні ініціативи", а також несплатою податку з цього доходу.

На підставі акта перевірки від 26 вересня 2014 року № 2306/16-03-17-01-08/НОМЕР_2 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 14 жовтня 2014 року № /11799 (а.с. 15) про збільшення гр. ОСОБА_3 суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на 130895,58 грн., в тому числі: за основним платежем 104716,46 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 26179,12 грн.

Не погодившись з правомірністю податкового повідомлення-рішення від 14 жовтня 2014 року № /11799, позивач оскаржив його до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та правомірності нарахування контролюючим органом податку з доходів фізичних осіб за 2013 рік у розмірі 104716,46 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 26179,12 грн. гр. ОСОБА_3, оскільки позивачем не включено до загального річного оподатковуваного доходу та не задекларовано суму доходу у вигляді прощеного боргу у розмірі 617328,62 грн, а також не сплачено податкових зобов'язань із вказаної суми.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 25 липня 2008 року між ОСОБА_3 та ВАТ "Сведбанк" укладено кредитний договір № 1602/0708/71-041, за умовами якого ВАТ "Сведбанк" зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 92000,00 дол. США, що еквівалентно 445537,60 грн. на строк з 25 липня 2008 року по 10 липня 2036 року включно (а.с. 25-32).

28 листопада 2012 року ВАТ "Сведбанк" на підставі договору факторингу відступлено право грошової вимоги за кредитним договором від 25 липня 2008 року № 1602/0708/71-041 ТОВ "Факторингова Компанія "Вектора Плюс" (а.с. 33).

ТОВ "Факторингова Компанія "Вектора Плюс" на підставі договору факторингу від 28 листопада 2012 року право грошової вимоги за кредитним договором від 25 липня 2008 року № 1602/0708/71-041 відступлено на користь ТОВ "Кредитні ініціативи".

11 вересня 2013 року між позивачем (Боржник) та ТОВ "Кредитні ініціативи" (Кредитор) укладено Додатковий договір до Кредитного договору від 25 липня 2008 року № 1602/0708/71-041 (далі за текстом - Додатковий договір) про припинення зобов'язань переданням відступного (а.с. 35-38).

Зазначеним Додатковим договором визначено суму заборгованості гр. ОСОБА_3 в розмірі 941728,62 грн.

Пунктом 1.2 Додаткового договору передбачено, що первісні зобов'язання припиняються переданням Боржником Кредиторові відступного. Відступним за даним додатковим договором є грошові кошти в національній валюті України в сумі 324400,00 грн./п. 1.3 Додаткового договору/.

Згідно пункту 2.1 Додаткового договору з дати отримання Кредитором грошових кошів, які передані Боржником Кредитору в якості відступного в сумі 324400,00 грн. за рішенням Кредитора здійснюється анулювання залишку боргу за Кредитним договором від 25 липня 2008 року № 1602/0708/71-041 в сумі 617328,62 грн.

За умовами вказаного пункту, після отримання Кредитором грошових коштів у сумі 324400,00 грн. припиняються всі та кожне із зобов'язань, визначених Кредитним договором, а сам Кредитний договір вважається таким, що припинив свою дію.

Крім того, у пункті 3.2 Додаткового договору закріплено, що Боржник заявляє і гарантує те, що всі зобов'язання, які пов'язані зі сплатою податків, зборів та/чи будь-яких інших обов'язкових платежів до бюджетів будь-якого рівня чи державних цільових фондів, та які стосуються Боржника і можуть виникнути на підставі даного Договору, Боржник виконує самостійно. Підписанням цього договору Боржник підтверджує, що він повідомлений Кредитором про анулювання боргу за Кредитним договором в сумі, вказаній в пункті 2.1 цього договору, за самостійним рішенням Кредитора.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_3 передала відступне Кредиторові шляхом перерахування суми в розмірі 324400,00 грн. на розрахунковий рахунок ТОВ "Кредитні ініціативи", що підтверджується квитанцією від 11 вересня 2013 року (а.с. 39).

При прийнятті податкового повідомлення-рішення відповідач виходив з того, що сплативши суму відступного та погодившись із розміром боргових зобовязань, що мають припинитися переданням боржником кредиторові відступного, а також враховуючи рішення кредитора про анулювання залишку боргу за кредитним договором в сумі 617328,62 грн., у ОСОБА_3 на підставі абз. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України виник обовязок сплатити податок на доходи фізичних осіб від цієї суми анульованого (прощеного) боргу.

Колегія суддів вважає обґрунтованими вказані доводи контролюючого органу, а податкове-повідомлення-рішення правомірним, з урахуванням наступного.

У відповідності до п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

За правилами п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно абз. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Відповідно до визначення, наданого у п.п. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Колегія суддів зазначає, що нормами п.164.2 ст.164 розділу IV Податкового кодексу України передбачено види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку

Зокрема, згідно абз. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності відносяться до доходу, отриманого платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Таким чином, згідно приписів податкового законодавства на час існування спірних правовідносин, випадком, прямо передбаченим нормами розділу IV цього Податкового кодексу України, який призводить до оподаткування податком на доходи фізичних осіб, є серед іншого, випадок отримання платником податків додаткового блага у вигляді суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

При цьому, відповідно до абз. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України якщо кредитор повідомляє платникові податку боржнику про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, то боржник самостійно сплачує податок з таких доходів на підставі поданої річної податкової декларації.

Отже, кредитор у разі надання платнику податку доходу у вигляді суми анульованого (прощеного) боргу повинен відобразити інформацію щодо суми доходу у податковій звітності за підсумками звітного періоду, в якому було нараховано такий дохід, а платник податку зобовязаний відобразити вказаний дохід у річній податковій декларації та самостійно сплатити зазначену в ній суму податкового зобовязання.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Кредитні ініціативи" в 2013 році подано до контролюючого органу звіт за формою 1-ДФ, у якому відображено факт отримання доходу фізичною особою ОСОБА_3 в сумі 617328,62 грн. (ознака доходу 126 - додаткове благо). (а.с. 92-93)

Колегія суддів зазначає, що відповідно до додаткового договору від 11 вересня 2013 року між позивачем (Боржник) та ТОВ "Кредитні ініціативи" (Кредитор) про припинення зобов'язань переданням відступного (а.с. 35-38), сторони визначили та узгодили, що станом на 11.09.2013 року, загальна сума заборгованості Боржника за Кредитним договором складає 117 819,17 (Сто сімнадцять тисяч вісімсот дев'ятнадцять) доларів США 17 центів, що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату укладання цього договору становить 941 728,62 (Дев'ятсот сорок одна тисяча сімсот двадцять вісім) гривень 62 копійки, а саме:

- сума кредиту 86 794,00 (Вісімдесят шість тисяч сімсот дев'яносто чотири) долари США, що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату укладання цього договору становить 693 744,44 (Шістсот дев'яносто три тисячі сімсот сорок чотири) гривні 44 копійки;

- сума відсотків за користування кредитом 31 025,17 (Тридцять одна тисяча двадцять п'ять) доларів США 17 центів, що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату укладання цього договору становить 247 984,18 (Двісті сорок сім тисяч дев'ятсот вісімдесят чотири) гривні 18 копійок.

Отже, враховуючи, що вказані спірні відносини розповсюджуються на випадок отримання доходу платником податків у вигляді додаткового блага як прощеної суми боргу кредитором, що прямо передбачений вимогами розділу IV Податкового кодексу України та є базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб, таким чином у ОСОБА_3 наявний податковий обовязок щодо декларування та сплати суми податку на доходи фізичних осіб у сумі 104716,46 грн.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що списання зобовязання боржника не вважається отриманим доходом, оскільки не відбулось збільшення активів ОСОБА_3, а навпаки на погашення кредиту та процентів за його користування, позивач сплатила більшу суму в гривнях ніж отримала від банку, з урахуванням наступного.

Однією з підстав для включення до оподаткованого доходу платника податку та визначення грошових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб з урахуванням положень п.п. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14, абз. «д» підп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, є наявність обставини анулювання (прощення) кредитором за його самостійним рішенням суми боргу платнику податків, яка визначається як отримане платником податків додаткове благо.

Додатковим договором від 11 вересня 2013 року між позивачем (Боржник) та ТОВ "Кредитні ініціативи" (Кредитор) про припинення зобов'язань переданням відступного, сторонами погоджено суму заборгованості боржника за Кредитним договором, яка складає 941728,62 грн. Отже, позивач погодилась із наявністю зазначеної суми боргу.

При цьому, факт збільшення активів платника податку для включення спрощеної суми боргу як додаткового блага до оподатковуваного доходу, нормами податкового законодавства не обумовлено. Умовою для такого включення є факт отримання додаткового блага у конкретно передбачений спосіб у вигляді анульованого (прощеного) боргу кредитором та включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку звітного періоду.

Враховуючи, що нормами податкового законодавства прямо передбачено випадок, коли до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку у вигляді анульованого (прощеного) боргу як додаткове благо, тому у платника податків ОСОБА_3 згідно з п.176.1 ст. 176, 167.1, 167.2 ст. 167 Податкового кодексу України, виникає обовязок по сплаті податку з доходів фізичних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Між тим, позивачем не наведено належних та допустимих доказів в розумінні ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджують протиправність податкового повідомлення-рішення від 14 жовтня 2014 року № НОМЕР_1.

Отже, колегія суддів погоджується з рішенням податкового органу про донарахування позивачу зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами проведеної перевірки.

За змістом п. 1 ч. 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення, відповідач діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, а тому позовні вимоги про скасування такого рішення є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

За викладених обставин, переглянувши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 07.04.2015р. по справі № 816/627/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст ухвали виготовлений 07.07.2015 р.