Справа № 816/1384/15
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року 12:30м. ПолтаваСправа № 816/1384/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ясиновського І.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Рогози Х.С.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Орлі" до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

29 квітня 2015 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Орлі" (надалі по тексту - позивач, ПрАТ "СК "Орлі") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області (надалі по тексту - відповідач, ДПІ у м. Полтаві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 02 грудня 2014 року № 000132302, яким збільшено суми грошового зобов'язання за платежем прибуток страхових організацій, включаючи філіали аналогічних організацій, розташованих на території України у розмірі 1966446,66 грн, з яких: 1573157,33 грн - за основним платежем та 393289,33 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте контролюючим органом на підставі висновків перевірки, про порушення позивачем, зокрема, ст.1, ст.29, ст.31 Закону України № 85/96-ВР від 07 березня 1996 року "Про страхування", п.п.1, 2 ст.215, п.п.5 ст.203, ст.216 Цивільного кодексу України, п. 137.14 ст. 137, п.п.156.1.1 п. 156.1 ст.156 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податок на прибуток від страхової діяльності на загальну суму 286491,43 грн; п.п. 156.1.1 п. 156.1 ст.156 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток від страхової діяльності на загальну суму 28330,10 грн (2012 рік); п.п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14, п.п. 137.10 п. 137, п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст.135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок па прибуток від діяльності не пов'язаною із страховою па загальну суму 1831318,66 грн. Позивач вважає такі висновки протиправними з огляду на те, що вони не ґрунтуються на нормах Податкового кодексу України, а перевірка проведена без врахування всіх обставин та не досліджено у повному обсязі наданих під час перевірки первинних документів бухгалтерського та податкового обліку. З приводу взаємовідносин зі спірними контрагентами позивач вказує, що твердження контролюючого органу про безпідставність включення позивачем до складу доходу від страхової діяльності суму отриманих платежів від ПрАт АСК "Інтертрансполіс", які не є страховими платежами.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на безпідставність віднесення позивачем до складу доходу від страхової діяльності суму отриманих платежів від ПрАт АСК "Інтертрансполіс", які не є страховими платежами. Також, зауважував на порушення позивачем невірно включено доходи страхової діяльності по рахунку 76, що призвело до заниження зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 28330,10 грн, а також не включено до складу доходу від діяльності іншої ніж страхова умовно нарахованих відсотків на суму поворотної фінансової допомоги, яка залишилась не повернутою на кінець податкового періоду, при взаємовідносинах з ПАТ "Страхова компанія "Саламандра-Україна".

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

ПрАТ "СК "Орлі" зареєстровано як юридичну особу виконавчим комітетом Харківської міської ради народних депутатів 31 березня 1994 року, номер запису 1 022051, .

В період з 25 вересня 2014 року по 05 листопада 2014 року ДПІ у м. Полтаві проведено планову виїзну перевірку ПрАТ "СК "Орлі" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року

Правомірність підстав та порядку проведення перевірки позивачем не оспорюється.

За результатами перевірки складено акт № 6805/16-01-22-08/22620565 від 19 листопада 2014 року, в якому зафіксовано порушення позивачем вимог, зокрема, ст.1, ст.29, ст.31 Закону України № 85/96-ВР від 07 березня 1996 року "Про страхування", п.п.1, 2 ст.215, п.п.5 ст.203, ст.216 Цивільного кодексу України, п. 137.14 ст. 137, п.п.156.1.1 п. 156.1 ст.156 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податок на прибуток від страхової діяльності на загальну суму 286491,43 грн; п.п. 156.1.1 п. 156.1 ст.156 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток від страхової діяльності на загальну суму 28330,10 грн (2012 рік); п.п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14, п.п. 137.10 п. 137, п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст.135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток від діяльності не пов'язаною із страховою па загальну суму 1831318,66 грн (а.с. 10-58).

На підставі акту перевірки ДПІ у м. Полтаві винесено податкове повідомлення-рішення від 02 грудня 2014 року № 000132302, яким збільшено суми грошового зобов'язання за платежем прибуток страхових організацій, включаючи філіали аналогічних організацій, розташованих на території України у розмірі 1966446,66 грн, з яких: 1573157,33 грн - за основним платежем та 393289,33 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с.59).

За наслідками адміністративного оскарження скарги залишені без задоволення, а податкове повідомлення-рішення - без змін (а.с. 60-66).

Не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи правову оцінку спірному податковому повідомленню-рішенню від 02 грудня 2014 року № 000132302, яким збільшено суми грошового зобов'язання за платежем прибуток страхових організацій, включаючи філіали аналогічних організацій, розташованих на території України у розмірі 1966446,66 грн, з яких: 1573157,33 грн - за основним платежем та 393289,33 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), суд виходив з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що спірне донарахування грошового зобов'язання контролюючим органом пов'язується з наступними порушеннями позивачем податкового законодавства: віднесення позивачем до складу доходу від страхової діяльності суму отриманих платежів від ПрАт АСК "Інтертрансполіс", які не є страховими платежами; невірне включення доходу страхової діяльності по рахунку 76, що призвело до заниження зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 28330,10 грн; не включення до складу доходу від діяльності іншої ніж страхова умовно нарахованих відсотків на суму поворотної фінансової допомоги, яка залишилась не повернутою на кінець податкового періоду, при взаємовідносинах з ПАТ "Страхова компанія "Саламандра-Україна".

Надаючи правову оцінку зафіксованому відповідачем порушенню в частині віднесення позивачем до складу доходу від страхової діяльності суму отриманих платежів від ПрАт АСК "Інтертрансполіс", які не є страховими платежами, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом та не заперечувалось відповідачем, у період, що підлягав перевірці, позивач мав право здійснювати страхову діяльність у формі: обов'язкового страхування цивільної відповідальності суб'єктів господарювання за шкоду, яку може бути заподіяно пожежами та аваріями на об'єктах підвищеної небезпеки, включаючи пожежовибухонебезпечні об'єкти та об'єкти, господарська діяльність на яких може призвести до аварій екологічного та санітарно-епідеміологічного характеру; обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті; добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного); добровільного страхування від нещасних випадків; добровільного страхування вантажів та багажу (вантажобагажу); добровільного страхування здоров'я на випадок хвороби; добровільного медичного страхування (безперервне страхування здоров'я); добровільного страхування фінансових ризиків; обов'язкового страхування відповідальності суб'єктів перевезення небезпечних вантажів на випадок настання негативних наслідків при перевезенні небезпечних вантажів; добровільного страхування відповідальності перед третіми особами (крім цивільної відповідальності власників наземного транспорту, відповідальності власників водного транспорту (включаючи відповідальність перевізника)); добровільного страхування майна (крім залізничного наземного, повітряного, водного транспорту (морського внутрішнього та інших видів водного транспорту), вантажів та багажу (вантажобагажу); добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ на підставі отриманих ліцензій (а.с. 153-164).

У відповідності до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Положеннями статті 12 Закону України «Про страхування» встановлено, що перестрахування - страхування одним страховиком (цедентом, перестрахувальником) на визначених договором умовах ризику виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником у іншого страховика (перестраховика) резидента або нерезидента, який має статус страховика або перестраховика, згідно з законодавством країни, в якій він зареєстрований. Договори перестрахування підлягають реєстрації в порядку, затвердженому Уповноваженим органом.

Згідно із частиною 14 статті 30 Закону України «Про страхування» якщо страхова сума за окремим предметом договору страхування перевищує 10 відсотків суми сплаченого статутного капіталу і сформованих вільних резервів та страхових резервів, страховик зобов'язаний укласти договір перестрахування.

Частиною 5 статті 12 Закону України «Про страхування» встановлено, що страховик (цедент, перестрахувальник), який уклав з перестраховиком договір про перестрахування, залишається відповідальним перед страхувальником у повному обсязі згідно з договором страхування.

Згідно із частиною 14 статті 30 Закону України «Про страхування», якщо страхова сума за окремим предметом договору страхування перевищує 10 відсотків суми сплаченого статутного капіталу і сформованих вільних резервів та страхових резервів, страховик зобов'язаний укласти договір перестрахування.

Між позивачем та ПрАТ "АСК "ІнтерТрансПоліс" укладено договір факультативного перестрахування (ретроцесії) від 27 червня 2013 року № 01/27.06.13 (а.с. 67-74), предметом якого є загальні умови перестрахування (ретроцесії) ризиків, переданих (прийнятих) Сторонами на факультативній (необов'язковій) основі по договорах факультативного перестрахування (ретроцесії), а також права та обов'язки сторін при укладенні, виконанні і припиненні договорів факультативного перестрахування (ретроцесії). Під ризиком (страховим ризиком) розуміється визначена подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності і випадковості настання. Під передачею ризику в перестрахування розуміється страхування одним Страховиком на визначених договором факультативного перестрахування (ретроцесії), договором перестрахування (далі - конкретний договір перестрахування) умовах ризику виконання своїх зобов'язань перед Страхувальником в іншого Страховика.

Суд встановив, що в ході виконання договору ретроцесії позивач уклав ряд договорів перестрахування (ковер-ноти), а саме: від 27 червня 2013 року № 01/2013, від 28 серпня 2013 року № 02/2013, від 03 грудня 2013 року № 03/2013, від 12 грудня 2013 року № 04/2013 (а.с. 75-78).

Суд встановив, що розрахунки за вищезазначеними ковер-нотами здійснювались у безготівковій формі, на підтвердження чого позивач надав суду виписки з рахунків з відмітками банківської установи (а.с. 170-175).

Відповідно до висновків перевіряючих, викладених в акті перевірки, враховуючи укладення договорів перестрахування на необґрунтовано короткі терміни, погіршення стану страхувальника (ТОВ "Сінтез Ресурс") за рахунок укладення договору страхування (задекларовано від'ємне значення об'єкту оподаткування) та фактичну неможливість страховика (ПрАТ АСК "Інтертрансполіс") нести відповідальність згідно з умовами договору від 27 червня 2013 року № 01/27.06.2013. Зауважено про здійснення операцій між позивачем та вказаним контрагентом в межах діяльності, відмінної від страхової, та, як наслідок, здійснення господарської діяльності лише з метою проведення транзитних фінансових операцій та спрямованість на надання податкової вигоди для третіх осіб та є нікчемними відповідно до положень статей 203, 215, 228 Цивільного кодексу України.

Суд зазначає, що згідно з частиною 2 статті 215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу (частина 1 статті 215 Цивільного кодексу України).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина 3 статті 215 Цивільного кодексу України).

Частиною 3 статті 228 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний судом.

Відповідно до положень статті 204 Цивільного кодексу України діє презумпція правомірності правочину, тобто правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд зазначає, що вчинення платником податків дій, що мають своїм результатом одержання податкової вигоди (звільнення від оподаткування, зменшення бази або ставки оподаткування, одержання права на залік або відшкодування податку на додану вартість тощо), саме по собі по собі не означає, що відповідні правочини були вчинені з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Тому, для встановлення факту вчинення правочину з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, зокрема, з метою ухилення від сплати податків, необхідно встановити необґрунтованість отриманої платником податків податкової вигоди, наприклад, внаслідок її виникнення не у зв'язку із здійсненням реальної підприємницької або іншої економічної діяльності.

Разом з тим, при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Суд відхиляє вищезазначені посилання відповідача на матеріали, оскільки на вимогу суду не було надано доказів на підтвердження викладених у них доводів. Крім того, відповідач не вказав джерело інформації щодо нікчемності операцій зі страхування та перестрахування, здійснених між позивачем та ПрАТ АСК "ІнтерТрансПоліс".

Додатково варто зауважити, що діючим законодавством не обмежено право сторін договору ретроцесії стосовно терміну, на який укладається такий договір.

Стосовно посилання відповідача на відсутність реєстрації даного договору в Нацкомфінпослуг, судом, у межах виконання ухвали суду від 20 травня 2015 року, отримано відповідь Нацкомфінпослуг від 12 червня 2015 року № 3365/11-9, відповідно до якої встановлено наступне (а.с. 146-148).

Договір від 27 червня 2013 року № 01/27/06/13 про загальні умови факультативного перестрахування (ретроцесії) між Приватним акціонерним товариством акціонерна страхова компанія «ІнтерТрансПоліс» та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Орлі» не реєструвався в Нацкомфінпослуг. Крім того, відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку реєстрації договорів перестрахування, затвердженого розпорядженням Держфінпослуг від 28 березня 2011 року № 153 (у редакції розпорядження Нацкомфінпослуг від 08 січня 2013 року - №54), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 травня 2011 року за № 642/19380 (далі - Порядок), страховиком (цедентом, перестрахувальником) - резидентом в Нацкомфінпослуг реєструється договір перестрахування (договори страхування), укладений (укладені) з страховиком (перестраховиком) - резидентом, в разі, якщо сума (суми) перестрахового (перестрахових) платежу (платежів) за всіма договорами перестрахування, укладеними з одним і тим самим страховиком (перестраховиком) - резидентом, дорівнює (дорівнюють) або перевищує (перевищують) протягом календарного року сумарно 1000000 грн. Абзацом другим пункту 4 Порядку визначено, що у разі досягнення або перевищення суми здійсненого перестрахового платежу (перестрахових платежів) 1000000 грн за договором (договорами) перестрахування, укладеним (укладеними) з одним і тим самим страховиком (перестраховиком) резидентом, протягом десяти робочих днів з дня такого досягнення та/або перевищення Заявник надсилає до Нацкомфінпослуг (разом із Заявою) для реєстрації копії договорів перестрахування (разом з усіма змінами (за наявності)) із страховиком (перестраховиком) - резидентом у двох примірниках, засвідчених відбитком печатки та підписом керівника або уповноваженої особи Заяви (за умови надання відповідного документа, що засвідчує право підпису уповноваженої особи).

Виходячи з викладеного, відповідальність з приводу реєстрації таких договорів покладена переліченими нормами на ПрАТ АСК "ІнтерТрансПоліс", що згідно умов вказаного договору визначено як Страховик/цедент та відповідно до постанови Господарського суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року у справі № 910/609/14 визнано банкрутом та завершено підприємницьку діяльність такого банкрута, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження недійсності договору від 27 червня 2013 року № 01/27.06.2013 та/або ковер-нотів, укладених на його підставі відповідачем до суду надано не було.

Суд звертає увагу на те, що висновок відповідача про порушення позивачем вимог чинного податкового законодавства України ґрунтується головним чином на аналізі характеру господарської діяльності контрагента позивача.

Позивач є відокремленою юридичною особою від своїх контрагентів, а тому не може нести податкову відповідальність за відсутності вини, оскільки це б порушувало конституційний принцип індивідуального характеру відповідальності.

Крім того, чинне станом на час виникнення спірних правовідносин законодавство не покладає на платника податків обов'язку перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства.

Як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 20 липня 2010 року № 1112/11/13-10 "Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби", "якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту".

Частина 7 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України дозволяє суду у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, застосовувати закон, що регулює подібні відносини (аналогію закону).

Відтак, всупереч вимогам податкового законодавства України, висновки податкового органу у спірних правовідносинах базуються не на аналізі змісту договірних відносин між позивачем та його контрагентом, а на аналізі обставин, які не можуть бути самостійною підставою для нарахування (збільшення) суми грошового зобов'язання за податком на додану вартість, а саме побудовані на аналізі фінансово-господарської діяльності контрагента позивача.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позивачем, на підставі належним чином оформлених первинних бухгалтерських документів, правомірно включено суми грошового зобов'язання за платежем прибуток страхових організацій, включаючи філіали аналогічних організацій, розташованих на території України у розмірі 1527954,30 грн, а тому й позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення від 02 грудня 2014 року № НОМЕР_1 в частині нарахування збільшення суми грошового зобов'язання за платежем прибуток страхових організацій, включаючи філіали аналогічних організацій, розташованих на території України у розмірі 1909942,87 грн, з яких: 1527954,30 грн - за основним платежем та 381988,57 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку висновкам відповідача стосовно порушення, встановленого актом перевірки, в частині невірного включення доходу страхової діяльності по рахунку 76, що призвело до заниження зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 28330,10 грн, суд виходив з наступного.

Позивачем при підрахунку суми доходів у вигляді страхових платежів (страхових внесків, страхових премій), отриманих (нарахованих) страховиками 0 резидентами за договорами страхування, співстрахування та перестрахування ризиків на території України або за її межами, відображеної у рядку 01 Податкової декларації з податку на доходи (прибуток) страховика за 2012 рік здійснено арифметичну помилку на суму 944336,72 грн. Згідно рахунку 76 "Страхові платежі" сума доходів складала 120555268,72 грн. Страховою компанією було задекларовано у ряд.01 Декларації суму 119610932 грн, внаслідок чого різниця склала 944336,72 грн.

У відповідності до підпункту 156.1.1 пункту 156.1 статті 156 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування під доходом від страхової діяльності розуміється сума доходів страховика, нарахована протягом звітного періоду, у тому числі (але не виключно) у вигляді страхових платежів, страхових внесків, страхових премій, нарахованих страховиком за договорами страхування, співстрахування і перестрахування ризиків на території України або за її межами протягом звітного періоду, зменшених з урахуванням вимог цього підпункту на суму страхових платежів, страхових внесків, страхових премій, нарахованих страховиком за договорами перестрахування. При цьому страхові платежі, страхові внески, страхові премії за договорами співстрахування включаються до складу доходів страховика (співстраховика) тільки в розмірі його частки страхової премії, передбаченої договором співстрахування.

Згідно підпункту 151.2.1 пункту 151.2 статті 151 Податкового кодексу України при здійсненні страхової діяльності юридичних осіб - резидентів ставки податку встановлюються у розмірі 3 відсотки - при отриманні доходу внаслідок виконання договорів з інших видів страхової діяльності, визначеного пунктом 156.1 статті 156 цього Кодексу.

В ході судового розгляду представником позивача не спростовано викладене твердження відповідача, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності включення доходу страхової діяльності по рахунку 76, що призвело до заниження зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 28330,10 грн.

Виходячи з викладеного, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення від 02 грудня 2014 року № НОМЕР_1 в частині нарахування збільшення суми грошового зобов'язання за платежем прибуток страхових організацій, включаючи філіали аналогічних організацій, розташованих на території України у розмірі 35412,63 грн, з яких: 28330,10 грн - за основним платежем та 7082,53 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Надаючи правову оцінку висновкам відповідача стосовно порушення, встановленого актом перевірки, в частині не включення до складу доходу від діяльності іншої ніж страхова умовно нарахованих відсотків на суму поворотної фінансової допомоги, яка залишилась не повернутою на кінець податкового періоду, при взаємовідносинах з ПАТ "Страхова компанія "Саламандра-Україна", суд виходив з наступного.

Під час перевірки встановлено, що ПрАТ "СК "Орлі" в результаті не включення до складу доходів від діяльності іншої ніж страхова умовно нарахованих відсотків на суму поворотної фінансової допомоги, яка залишилась не повернутою на кінець податкового періоду, занижено інші доходи за 2013 рік на суму 88804,92 грн.

В ході перевірки встановлено, що станом на 31 грудня 2013 року ПрАТ "СК "Орлі" обліковує не повернуту поворотну фінансову допомогу, згідно наступних договорів: отримана поворотна допомога від ПАТ "Страхової компанії "Саламандра Україна", згідно договору №1/20.06.2013 від 20 червня 2013 року в сумі 50000 грн. Дата фактичного отримання: 20 червня 2013 року. Залишок не повернутої допомоги складає 50000 грн; отримана поворотна допомога від ПАТ "Страхової компанії "Саламандра - Україна", згідно договору №1/11.07.2013 від 11 липня 2013 року та додаткової угоди б/н від 16 липня 2013 року в сумі 1000000 грн. Дата фактичного отримання: 11 липня 2013 року - 500000 грн, 12 липня 2013 року - 250000 грн, 16 липня 2013 року 250000 грн. Залишок не повернутої допомоги складає 1000000 грн; отримана поворотна допомога від ПАТ "Страхової компанії "Саламандра - Україна", згідно договору №1/01.07.2013 від 01 липня 2013 року у розмірі 2500000 грн. Дата фактичного отримання: 01 липня 2013 року. Погашена частина 30 вересня 2013 року у сумі 500000 грн. Залишок неповернутої фінансової допомоги складає 2000000 грн.

Підпунктом 14.1.257 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що безповоротна фінансова допомога - це: сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, ідо надані платнику податків без встановлення строку повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних); сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використав поворотної фінансової допомоги.

Згідно п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу України до інших доходів включається вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Враховуючи вищевикладене в порушення п.п. 14.1.257 п. 14.1 ст.14 та п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст.135 Податкового кодексу України ПрАТ "СК "Орлі" занижено інші доходи за 2013 рік у розмірі 88804,92 грн.

В ході судового розгляду представником позивача не спростовано викладене твердження відповідача, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності не включення до складу доходу від діяльності іншої ніж страхова умовно нарахованих відсотків на суму поворотної фінансової допомоги, яка залишилась не повернутою на кінець податкового періоду, при взаємовідносинах з ПАТ "Страхова компанія "Саламандра-Україна".

Виходячи з викладеного, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення від 02 грудня 2014 року № НОМЕР_1 в частині нарахування збільшення суми грошового зобов'язання за платежем прибуток страхових організацій, включаючи філіали аналогічних організацій, розташованих на території України у розмірі 21091,16 грн, з яких: 16872,93 грн - за основним платежем та 4218,23 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Крім того, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення від 02 грудня 2014 року № НОМЕР_1 в частині нарахування збільшення суми грошового зобов'язання за платежем прибуток страхових організацій, включаючи філіали аналогічних організацій, розташованих на території України у розмірі 1909942,87 грн, з яких: 1527954,30 грн - за основним платежем та 381988,57 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За звернення до суду з даним адміністративним позовом ПрАТ "СК "Орлі" сплачено судовий збір в розмірі 487,20 грн щодо вимог майнового характеру. Таким чином, оскільки за результатами розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог підприємця в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення від 02 грудня 2014 року № НОМЕР_1 в частині нарахування збільшення суми грошового зобов'язання за платежем прибуток страхових організацій, включаючи філіали аналогічних організацій, розташованих на території України у розмірі 1909942,87 грн, з яких: 1527954,30 грн - за основним платежем та 381988,57 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), - стягненню на користь позивача підлягають витрати зі сплати судового збору в сумі 347,37 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Орлі" до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 02 грудня 2014 року № НОМЕР_1 в частині нарахування збільшення суми грошового зобов'язання за платежем прибуток страхових організацій, включаючи філіали аналогічних організацій, розташованих на території України у розмірі 1909942,87 грн, з яких: 1527954,30 грн - за основним платежем та 381988,57 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Орлі" витрати зі сплати судового збору у розмірі 347,37 грн. Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови виготовлено 06 липня 2015 року.

Суддя І.Г. Ясиновський