Справа № 820/2854/15
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

22 червня 2015 р. Справа № 820/2854/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Цибульник Г.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства "МЕГАБАНК" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, публічне акціонерне товариство "МЕГАБАНК", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів, у якому просить суд: скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 10.03.2015 року Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів; скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 10.03.2015 року Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що контролюючим органом було проведено перевірку ПАТ "Мегабанк", за результатами якої складено Акт № 24/28-09-43-02-054/09804119 від 19.02.2015 року. На підставі даного акту, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 10.03.2015 року та податкове повідомлення рішення № НОМЕР_2 від 10.03.2015 року. Позивач зазначає, що приймаючи спірні податкові повідомлення-рішення, контролюючий орган дійшов до неправомірного висновку про порушення позивачем вимог діючого законодавства, оскільки у позивача наявні всі документи, на підставі яких позивач мав встановлене законом право на віднесення сум по даним взаємовідносинам до складу витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування.

Представник позивача в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на те, що встановлені за наслідком перевірки порушення позивачем вимоги діючого законодавства є обґрунтованими, та як наслідок, прийняті на їх підставі спірні податкові повідомлення-рішення є законними, а тому позов не підлягає задоволенню.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів було проведено виїзну позапланову документальну перевірку фінансово-господарської діяльності ПАТ "Мегабанк" щодо від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість за листопад 2014 року та декларування залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного періоду за грудень 2014 року.

За результатами проведеної перевірки було складено акт № 24/28-09-43-02-04/09804119 від 19 лютого 2015 року, у висновках якого зазначені наступні порушення, а саме:

- п. 198.2, п. 198.6, ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від'ємного значення об'єкту оподаткування Декларації з ПДВ за листопад 2014 року на 5998449,00 грн., занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту Декларації з ПДВ за листопад 2014 року на 84488,00 грн. та завищено залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування, який включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду декларації з ПДВ за грудень 2014 року у сумі 5805716,00 грн.

За результатами проведеної перевірки, було винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 10.03.2015 року на суму 105610 грн., з яких основний платіж у сумі 84488,00 грн. та штрафні санкції у сумі 21122,00 грн. та податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_2 від 10.03.2015 року на суму 5998449,00 грн..

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ "Мегабанк" задекларовано зарахування від'ємного значення різниці поточного звітного періоду у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість. Так, у листопаді 2014 року позивач прийняв рішення щодо включення до складу податкового кредиту суму ПДВ з придбаного банком заставного майна до моменту продажу такого майна у відповідності до абз. 5 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України та задекларував податковий кредит у сумі 6082936,75 грн. по взаємовідносинам з ТОВ "ДЗКЗМ "Дніпрокран", АТЗТ "Сінтез", ТОВ "Рафтінг", ТОВ "ТД "Ярославна" та ТОВ "Мідас".

Так, між ПАТ "Мегабанк" та ТОВ "ДЗКЗМ "Дніпрокран" було укладено кредитний договір від 23.05.2008 року № 12-08 про надання кредиту у сумі 12000000,00 грн. строком дії до 19.05.2012 року та іпотечний договір ГД-01/2008-12-08-з від 23.05.2008 року.

Внаслідок невиконання ТОВ "ДЗКЗМ "Дніпрокран" зобов'язань за кредитним договором, ПАТ "Мегабанк" здійснив стягнення на предмет застави, відповідно до умов іпотечного договору, предметом якого є нежитлові будівлі за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, 106 а, загальною площею 14891,0 кв.м. Ринкова вартість заставленого майна оцінена ТОВ "ПБ-Консалтинг" і складає 12012300,00 грн. з урахуванням ПДВ. Право власності на дане майно було зареєстроване позивачем в КП "Дніпропетровське МБТІ" Дніпропетровської області 07.12.2012 року, № 38484245, у зв'язку з чим, звернувши стягнення на заставлене майно, ПАТ "Мегабанк" погашено заборгованість у сумі 12012300,00 грн. за кредитним договором від 23.05.2008 року № 12-08. Різниця в сумі 1987700,00 грн. між заборгованістю за кредитним договором від 23.05.2008 року № 12-08 та вартістю застави списана позивачем як безнадійна.

В подальшому, у зв'язку з ненаданням ТОВ "ДЗКЗМ "Дніпрокран" податкової накладної стосовно прийнятого позивачем заставного майна по акту прийому-передачі нерухомого майна від 07.12.2012 року на запит позивача від 11.01.2013 року № 09-300, 14.01.2013 року до податкової декларації з ПДВ за грудень 2012 року ПАТ "Мегабанк" заповнено додаток 8, а саме заяву про відмову постачальника надати податкову накладну.

Крім того, ПАТ "Мегабанк" 15.01.2013 року за № 09-342 до начальника СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові ДПС подано скаргу на постачальника про відмову ТОВ "ДЗКЗМ "Дніпрокран" надати податкову накладну при реалізації майна та копії документів, що підтверджують факт отримання майна, а також 19.12.2014 року разом з податковою декларацією з ПДВ за листопад 2014 року, позивачем повторно подано скаргу на платника податків ТОВ "ДЗКЗМ "Дніпрокран", який відмовився надавати податкові накладні на загальну суму 12012300,00 грн., де сума без ПДВ 10010250,00 грн. та ПДВ - 2002050,00 грн. та копії документів, що підтверджують правомірність віднесення до податкового кредиту операції з заставним майном, а саме: іпотечний договір № ДГ-01/2008/12-08 від 23.05.2008 року, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2012 року, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.09.2012 року, витяг про державну реєстрацію прав № 36614437 від 07.12.2012 року, акт приймання-передачі нерухомого майна від 07.12.2012 року, звіт про ринкову вартість нерухомого майна, що належить ТОВ "ДЗКЗМ "Дніпрокран", лист ПАТ "Мегабанк" від 11.01.2013 року № 09-300.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відноситься до податкового кредиту.

Згідно з абз. 11 п. 201.10 ст. 201 ПК України, у разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Суд зазначає, що відповідно до Наказу Міністерства фінансів № 1492 від 25.11.2011 року "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", який був чинний у період з 25.11.2011 року по 13.11.2013 року зазначено, що у складі декларації подаються передбачені цим Порядком додатки (у разі заповнення даних у відповідних рядках декларації) та копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних. Один із додатків до декларації, згідно п. 14 Порядку є заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації і Єдиному реєстрі податкових накладних, додаток 8).

Таким чином, ПАТ "Мегабанк" дотримано вимоги законодавства та до податкового органу надано всі необхідні документи та задекларовано право на податковий кредит у розмірі 2002050,00 грн.

Також, між ПАТ "Мегабанк" та ПФ "Мінкан" було укладено кредитний договір від 31.10.2008 року № 14/2008 про надання кредиту у сумі 9068435,00 строком до 29.01.2010 року зі сплатою 20,5 % річних та іпотечний договір № 148/2008-з від 31.10.2008 року.

Внаслідок невиконання ПФ "Мінкан" зобов'язань за кредитним договором, ПАТ "Мегабанк" здійснив стягнення на предмет застави відповідно до умов іпотечного договору № 148/2008-з від 31.10.2008 року, предметом якого є нежитлові будівлі за адресою: м. Харків, вул. Тернопільська, 6.

Право власності на дане майно було зареєстроване позивачем в КП "ХМ БТІ" 30.07.2010 року, у зв'язку з чим, звернувши стягнення на заставлене майно, ПАТ "Мегабанк" погашено заборгованість за кредитним договором від 31.10.2008 року № 14/2008.

ПАТ "Мегабанк" 19.10.2010 року, № 09-1137 було подано заяву-скаргу до начальника СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові ДПС на платника податків -ПФ "Мінкан" та копії документів щодо зазначеної операції, а саме: іпотечний договір від 31.10.2008 року, витяг за № 26876160 про реєстрацію права власності, витяг зі звіту про оцінку майна, лист-повідомлення від 27.09.2010 року з документами про відправлення.

Слід зазначити, що 19.10.2010 року з подачею заяви-скарги на платника податків ПФ "Мінкан" задекларовано право на кредит на суму 869200,00 грн., а 18.12.2014 року до СДПІ ОВП у м. Харкові МГУ Міндоходів надано реєстр отриманих та виданих податкових накладних, в тому числі і податкову накладну, порядковий № 191-1, на загальну суму з ПДВ 5215200,00 грн., де сума без ПДВ 4346000,00 грн., ПДВ 869200,00 грн., чим повторно підтверджено вказане декларування.

Між ПАТ "Мегабанк" та АТЗТ "Сінтез" з іноземними інвестиціями було укладено іпотечний договір № 119/2008-з від 14.08.2008 року. Договір забезпечує виконання ТОВ "Лаксана" зобов'язань за кредитним договором від 14.08.2008 року № 119/2008 про надання кредиту у сумі 10000000,00 грн. строком до 13.08.2013 року.

Внаслідок невиконання ТОВ "Лаксана" зобов'язань за кредитним договором, ПАТ "Мегабанк" шляхом укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12.01.2010 року № 49, в якому продавець АТЗТ "Сінтез" з іноземними інвестиціями, в особі ОСОБА_4 зобов'язується передати, а ПАТ "Мегабанк" зобов'язується прийняти у власність предмет іпотеки та сплатити за нього обумовлену грошову суму майна у розмірі 8810010,20 грн..

Відповідно до листа від 15.01.2010 року за № 13-298 ПАТ "Мегабанк" звернувся до керівництва АТЗТ "Сінтез" з іноземними інвестиціями щодо необхідності надання податкової накладної стосовно прийнятого банком заставного майна по акту прийму-передачі нерухомого майна від 12.10.2010 року. Податкова накладна АТЗТ "Сінтез" на адресу позивача не була надана (виписана).

ПАТ "Мегабанк" 03.02.2010 року за № 09-1054 було подано до начальника СДПІ по роботі з АПП у м. Харкові ДПС заяву-скаргу на платника податків АТЗТ "Сінтез" з іноземними інвестиціями та копії документів щодо зазначеної операції, а саме: іпотечний договір від 14.08.2008 року № 119/2008-з, договір купівлі-продажу нерухомого майна № 49 від 12.01.2010 року, акт приймання-передачі до договору купівлі-продажу від 12.01.2010 року, платіжне доручення від 14.01.2010 року № 273-1, витяг з державного реєстру правочинів, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25024304 від 13.01.2010 року, лист повідомлення від 15.01.2010 року з відміткою про вручення, довіреність представника від 10.11.2009 року та паспорт ОСОБА_5. З наданими документами, позивачем було задекларовано право на податковий кредит на суму 1468335,00 грн., а 19.12.2014 року за № 09-12504 позивачем повторно було подано заяву-скаргу на платника податків АТЗТ "Сінтез" з іноземними інвестиціями, який відмовився надавати податкові накладні на загальну суму 8810010,20 грн., де сума без ПДВ - 7341675,00 грн., ПДВ 1468335,00 грн..

Також, матеріалами справи підтверджено, що у зв'язку з висновком СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові, що заява-скарга не дає права для включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту, ПАТ "Мегабанк" звернувся з позовною заявою до Харківського окружного адміністративного суду. Так, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2011 року по справі за позовом ПАТ "Мегабанк" до СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові, третя особа АТЗТ "Сінтез" про визнання дій протиправним, зобов'язання вчинити дії та скасувати рішення, позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірними дії СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові, викладені в листі від 11.06.2010 року за № 83881/10/50.222 про відмову у включенні сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту при проведенні операції по договору купівлі-продажу від 12.01.2010 року щодо придбання нерухомого майна; зобов'язано СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Харкові визнати право ПАТ "Мегабанк" на включення до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість у розмірі 1468335,03 грн., сплаченого на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12.01.2010 року за № 49. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.08.2013 року зазначена постанова залишена без змін.

Між ПАТ "Мегабанк" та ТОВ "Рафтінг" було укладено іпотечний договір № 18/95/2007-з від 06.09.2007 року. Між ПАТ "Мегабанк" та ТОВ ТД "Ярославна" було укладено іпотечний договір № 74/110/25/ГД-02/2007-з від 23.12.2009року. Зазначені договори забезпечують виконання іпотекодавцями зобов'язань перед іпотекодержателем, відповідно до Генерального кредитного договору на здійснення кредитних операцій № ГД-02/2007 від 06.09.2007 року, укладеного між ТОВ "Рафтінг" та ПАТ "Мегабанк", де розмір зобов'язань складає 7500000,00 грн. по строку до 05.09.2011 року.

Предметом іпотеки є нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. М. Бажанова, 21/23, загальною площею 250,30 кв.м., 434,60 кв.м. та приміщення за адресою м. Харків, вул. Слинька, 9 загальною площею 346,60 кв.м..

Внаслідок невиконання ТОВ "Рафтінг" зобов'язань за кредитним договором № ГД-02/2007 від 06.09.2007 року, позивачем здійснено стягнення на предмет застави відповідно до умов іпотечних договорів № 18/95/2007-з від 06.09.2007 року та № 74/110/25/ГД-02/2007-з від 23.12.2009 року.

Таким чином, звернувши стягнення на заставне майно, шляхом набуття права власності, ПАТ "Мегабанк" погашено заборгованість у сумі 2022680,40 грн. за кредитним договором від 06.09.2007 року № ГД-02/2007.

ПАТ "Мегабанк" звернувся до керівництва ТОВ "Рафтінг" від 03.06.2010 року за № 69-6014 та до ТОВ "ТД "Ярославна" від 03.06.2010 року за № 69-6016 щодо необхідності надання податкової накладної стосовно прийнятого у власність майна, однак податкові накладні позивачу не були надані.

В подальшому, 18.06.2010 року позивачем подано начальнику СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові ДПС заяву-скаргу на платника податків ТОВ "Рафтінг" за № 09-6555 та на платника податків ТОВ "ДТ "Ярославна" за № 09-6556 та копії документів щодо здійснених операції, а саме: іпотечний договір від 23.12.2009 року № 74/110/25/ГД-02/2007-з, витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 26110588 та № 26109812 від 13.05.2010 року, звіт про оцінку майна, листи-повідомлення від 03.06.2010 року.

Також, позивачем 18.06.2010 року задекларовано право на податковий кредит по взаємовідносинам з ТОВ "Рафтінг" на суму 128544,21 грн. та по взаємовідносинах з ТОВ ТД "Ярославна" на суму 208569,19 грн., а 19.12.2014 року повторно підтверджене вказане декларування.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що між ПАТ "Мегабанк" та ТОВ "Мідас" було укладено іпотечний договір № 104/2007-з від 24.09.2007 року. Зазначений договір забезпечує виконання АТЗТ "Гея" зобов'язань за кредитним договором від 24.09.2007 року № 104/2007 про надання кредиту у сумі 11300000,00 грн. строком до 23.09.2012 року.

Предметом іпотеки є майно загальною площею 3994,80 кв.м, розташоване за адресою: Харківська обл., Дергачівський р-н., смт. Мала Данилівка, Кільцевий шлях, 6.

Внаслідок невиконання АТЗТ "Гея" зобов'язань за кредитним договором, ПАТ "Мегабанк" здійснив стягнення на предмет застави відповідно до умов іпотечного договору № 104/2007-з від 24.09.2007 року, у зв'язку з чим погашено заборгованість за кредитним договором № 104/2007 від 24.09.2007 року у розмірі 8437430,10 грн..

Право власності на зазначене майно зареєстровано Дергачівським КПТІ "Інвенрос" 15.01.2010 року за № 12527239.

ПАТ "Мегабанк" звернувся до керівництва ТОВ "Мідас" 21.01.2010 року за № 69-507 з листом щодо необхідності надання податкової накладної стосовно прийнятого банком заставного майна по акту-прийому-передачі нерухомого майна № 42 від 14.01.2010 року, однак ТОВ "Мідас" податкова накладна надана не була.

В подальшому, ПАТ "Мегабанк" 03.02.2010 року за № 09-1055 подано начальнику СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові ДПС заяву-скаргу на платника податків ТОВ "Мідас" та копії документів щодо зазначеної операції, а саме: іпотечний договір від 24.09.2007 року, акт приймання-передачі майна, свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 15.01.2010 року серії САС № 503559, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25047337 від 15.01.2010 року, протокол загальних зборів учасників ТОВ "Мідас" № 8 від 17.10.2006 року, копію паспорту ОСОБА_5

Також, позивачем 03.02.2010 року задекларовано право на податковий кредит по взаємовідносинам з ТОВ "Мідас" на суму 1406238,35 грн.. а 19.12.2014 року повторно підтверджене вказане декларування.

Податковий кредит по взаємовідносинам зі вказаними постачальниками заставного майна, на яке банком звернено стягнення визначався нормами Закону України "Про податок на додану вартість" № 168/97-ВР.

Відповідно до абз. 1 та 2 п. 7.2.6 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги) на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту. У разі відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення отримувач таких товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку внаслідок придбання таких товарів (послуг).

Крім того, відповідно до Висновків Верховного суду України від 01.02.2013 року, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 237 КАС України за І півріччя 2012 року зазначено, що у разі якщо платник податку не скористався правом подачі заяви, передбаченим пп. 7.2.6 п.7.2 ст. 7 Закону України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" і не звернувся до податкової інспекції зі скаргою, не має права включати до податкового кредиту суму ПДВ, не підтверджену податковою накладною. Саме своєчасно подана платником податку заява до податкового органу є підставою для включення до податкового кредиту суми податку, сплаченої з зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг).

Суд констатує, що відповідно до ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норма матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права для всіх судів України. суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Суд зазначає, що відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Для операцій із ввезенням на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з п. 187.8 ст. 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України-дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду. Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Платники податку, що застосували касовий метод до набрання чинності цим Кодексом або застосовують касовий метод, мають право на включення до податкового кредиту сум податку на підставі податкових накладних, отриманих протягом 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платнику податку.

Для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно з метою подальшого продажу таке право зберігається до моменту продажу такого майна (редакція чинна до 01.01.2015 року). З 01.01.2015 року суми податку відносяться до податкового кредиту для банківських установ при одержанні ними права власності на заставлене майно.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стало, зокрема, не врахування позивачем норм ст. 15 Закону України " Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ для визначення права на податковий кредит по операціям зі стягнення на заставне майно, яке відбувалось згідно до норм ЗУ "Про податок на додану вартість".

Суд зазначає, що Податковий кодекс України та ЗУ "Про податок на додану вартість" не передбачав застосування до зменшення податкових зобов'язань з ПДВ за рахунок відображення податкового кредиту терміну давності. Правила повернення надміру сплачених коштів в межах установлених строків стосуються тільки переплати.

Відповідно до пп. 14.1.115 ПК України надміру сплачені грошові зобов'язання (переплата) -це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Тобто переплата з податку на додану вартість існуватиме тільки у тому разі, якщо платник податку сплатив до бюджету податкове зобов'язання вище за розмір узгодженого.

Якщо за результатами діяльності у платника податку виникає від'ємне значення податку на додану вартість, то, за певних умов, у такого платника податку виникає право на бюджетне відшкодування або подальше врахування такого від'ємного значення у складі податкового кредиту наступних періодів.

Згідно до п. 200.1 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

У разі якщо виникає додаткове значення, така сума після врахування від'ємного значення попереднього періоду (за наявності), підлягає сплаті до бюджету та відображається у рядку 25 Декларації.

При від'ємному значенні суми, відповідно до п. 200.3 ПК України, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу-зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового періоду).

Відповідно до листа ДПСУ від 12.01.2012 року № 808/7/15-3417-16 зазначено, що платник податку, який не мав права на бюджетне відшкодування через відсутність оподатковуваних поставок, має право в рядку 24 податкової декларації з ПДВ відображати залишок від'ємного значення податку, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду та з дати виникнення якого минуло 1095 днів до повного його погашення.

Відповідно до пп. 15.3.1 п. 15.3 ст. 15 Закону № 2181-ІІІ заяви на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) або на їх відшкодування у випадках, передбачених податковими законами, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, наступного за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Крім того, відповідно до п. 102.5 ст. 102 ПК України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Тобто, податкове законодавство не обмежує право платника податку заявити до повернення суми бюджетного відшкодування часовими межами певного податкового періоду, та не ставить право платника податку на отримання податкової вигоди в залежність від того, в якому звітному податковому періоді у платника виникло право на податковий кредит у розмірі суми бюджетної заборгованості.

Крім того, в ході судового розгляду зазначеної справи встановлено, що відповідачем при наданні податкової консультації стосовно обмежень в строках збереження права на податковий кредит, якщо банк на протязі 3 років не зможе реалізувати майно, листом від 12.12.2012 року № 10831/10/50-123 повідомив, що за банком зберігається право на податковий кредит по заставному майну у податковому періоді, в якому об'єкт застави буде реалізовано, що свідчить про незастосування строків давності до права на податковий кредит при одержанні банком права власності на заставне майно з метою подальшого продажу.

Що стосується порушень, які діяли на час подання податкової декларації з податку на додану вартість (листопад-грудень2014 року), суд зазначає, що відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового періоду).

Відповідно до п. 200.2, п. 200.3, п. 200.4 ст. 200 Податкового Кодексу України, при позитивному значені суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні ( податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу-зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового періоду). Якщо в наступному податковому періоді, сума, розрахована згідно з п. 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включаються до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Оскільки декларування права на податковий кредит, проведене відповідно до вимог законодавства з наданням відповідних документів призвело до від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання ПАТ "Мегабанк" та сумою податкового кредиту, то відсутні підстави вважати завищення податкового кредиту по податковій декларації за листопад-грудень 2014 року, а відтак позивачем не порушено вимоги п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3, п. 200.4 ст. 200 ПК України.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що ПАТ "Мегабанк" мав право на податковий кредит по операціям з контрагентами ТОВ "ДЗКЗМ "Дніпрокран", ПФ "Мінкан", АТЗТ "Сінтез", ТОВ "Рафтінг", ТОВ "ТД "Ярославна" та ТОВ "Мідас", яке задекларував у відповідності до вимог чинного законодаства.

Відповідно приписів ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п. 21.1.1 п. 21.1 ст. 21 ПК України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС України, суд дійшов до висновку, що оспорювані податкові повідомлення-рішення було прийнято не на підставі законодавства.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень та заперечуючи проти адміністративного позову не виконав покладений на нього ч. 2 ст. 71 КАС України обов'язок та не довів юридичної та фактичної обґрунтованості мотивів винесення спірних податкових повідомлень-рішень.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ч. 1 ст. 94 КАС України. -

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов публічного акціонерного товариства "МЕГАБАНК" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 10.03.2015 № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1.

Стягнути з Державного бюджету України на користь публічного акціонерного товариства "МЕГАБАНК" (61002, м. Харків, вул. Артема, 30, ідентифікаційний код юридичної особи 09804119) судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн 20 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 26 червня 2015 року.

Суддя Р.В. Мельников