Справа № 494/660/15-а
Суддя: Римар І. А.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №494/660/15-а

30 червня 2015 року 16:00 год. м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді Римаря І.А.,

за участю секретаря Авдєєвій С.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 (по довіреності),

представника відповідач - ОСОБА_2 (по довіреності),

представник третьої особи - ОСОБА_3 ( по довіреності)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Березівської міської ради Одеської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ВАТ «Березівський харчкомбінат» та акціонера ВАТ «Березівський харчкомбінат»: ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення Березівської міської ради Одеської області №1371-УІ від 25 червня 2014 року,-

В С Т А Н О В И В:

19 травня 2015 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_4 до Березівської міської ради Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення Березівської міської ради Одеської області №1371-УІ від 25 червня 2014 року. В обґрунтування позовних вимог позивач послалась на те, що 25 червня 2014 року Березівська міська рада Одеської області прийняла рішення за №1371-УІ, згідно якого скасувала рішення виконавчого комітету Березівської міської ради №05/77 від 15 березня 1995 року «Про видачу державного акту на право користування земельними ділянками Березівського райхарчкомбінату на території міської Ради народних депутатів». Вказане рішення прийнято всупереч положенням Конституції України, вимогам чинного законодавства та порушує права акціонерів ВАТ «Березівський харчкомбінат». Березівська міська рада Одеської області не мала жодних підстав для скасування рішення 05/77 від 15 березня 1995 року, відповідачем попередньо не було встановлено порушень в діях акціонерного товариства, також не було проведено ніяких перевірок відносно ВАТ «Березівський харчкомбінат». На виконання рішення Березівської міської ради №05/77 від 15 березня 1995 року ВАТ «Березівський харчкомбінат» отримало Державний акт на право постійного користування серії ОД-04-01-002 від 03 квітня 1995 року. Отже, рішення №05/77 від 15 березня 1995 року є ненормативним правовим актом одноразового застосування та вичерпало свою дію актом його виконання, а тому не могло бути скасоване відповідачем, що підтверджується Рішенням Конституційного Суду України. Все вищевикладене свідчить про протиправність оскаржуваного рішення від 25.06.2014 року, а тому воно підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 21 травня 2015 року вищевказаний адміністративний позов залишено без руху.

Ухвалою суду від 29.05.2015 року провадження по справі відкрито.

Ухвалою суду від 15.06.2015 року поновлено строк звернення до суду та по справі залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ВАТ «Березівський харчкомбінат» та акціонера ВАТ «Березівський харчкомбінат»: ОСОБА_5.

У судовому засіданні 30 червня 2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та значив, що рішення міської ради є незаконним та підлягає скасуванню з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що оскаржуване рішення є правомірними та винесено на підставі діючого законодавства. Правомірність вказаного рішення також підтверджено рішенням Господарського суду Одеської області від 25 грудня 2014 року, яке набрало законної сили. Крім того вказала, що рішення від 25.06.2014 року приймалось на підставі п.15 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки виконавчий комітет Березівської міської ради не міг приймати рішення про видачу державного акту на право користування земельними ділянками Березівському райхарчкомбінату, то воно було скасовано у звязку із порушенням встановленої процедури його прийняття. Також, представник відповідача зазначила, що 16.06.2015 року Березівською міською радою було прийнято рішення про припинення ВАТ «Березівськийхарчкомбінат» права постійного користування земельною ділянкою та внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Представник третьої особи - акціонера ВАТ «Березівський харчкомбінат»: ОСОБА_5 підтримав позовні вимоги позивача та вказав, що оскаржене рішення є протиправним, з підстав зазначених позивачем та підлягає скасування.

Третя особа ВАТ «Березівський харчкомбінат» у судове засідання 23.06.2015 року та 30.06.2015 року не зявився. Разом з цим, у матеріалах справи міститься розписка про отримання копії ухвали про залучення в якості третьої особи (а.с.84) та поштовий конверт з повісткою на 30.06.2015 року з відміткою: за відмовою адресата від одержання, а тому відповідно до положень ч.11 ст.35 та ст.37 Кодексу адміністративного судочинства України (далі- КАС України) вважається, що третя особа повідомлена належним чином. За таких обставин, справа розглядалась за відсутності їх представника.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та представника третьої особи на боці позивача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, суд встановив наступне.

15.03.1995 року виконавчий комітет Березівської міської ради народних депутатів прийняв рішення №05/77 «Про видачу Березівському райхарчкомбінату державного акту на право користування земельними ділянками площею 2,56 га під промисловими обєктами» (а.с.11).

На підставі вказаного рішення №05/77 від 15 березня 1995 року Березівському райхарчкомбінату видано державний акт від 03 квітня 1995 року серії ОД-04-01-002 на право постійного користування земельною ділянкою, загальною площею 2,56 га., яка розташована за адресою:67300, Одеська область, м. Березівка, вул. Перемоги,62, для будівництва харчкомбінату (а.с.12-14).

Суд також вважає зазначити, що ст.72 КАС України передбачено: «Обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини»

Як вбачається з рішення господарського суду Одеської області від 22 вересня 2014 року (рішення набрало законної сили 10.10.2014 року) встановлено: «… відповідно до рішення регіонального відділення Фонду державного майна України №1/23 від 10.07.1995 року, шляхом перетворення державного підприємства було створено відкрите акціонерне товариство «Березівський харчкомбінат», яке є правонаступником ДП «Березівський райхарчокомбінат (Березівський завод продтоварів)», що відображено у статуті ВАТ «Березівський харчокомбінат». Згідно п.4.1. вказаного статуту засновником товариства є держава в особі Фонду державного майна України. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність у ВАТ «Березівський харчокомбінат», як правонаступника відповідно державного підприємства, законних підстав для користування земельною ділянкою, загальною площею 2,56 га, яка розташована за адресою :67300, Одеська область, м.Березівка, вул. Перемоги,62…».

У судовому засіданні представник позивача підтвердив вищевказане та вказав, що відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Серії А00 №287161 ВАТ «Березівський харчкомбінат» зареєстрований за адресою 67300, Одеська область, Березівський район, м. Березівка, вул. Перемоги, 62 (а.с.15).

Судом також встановлено, що 25 червня 2014 року Березівська міська рада Одеської області прийняла рішення за №1371-УІ (а.с.10), згідно якого скасувала рішення виконавчого комітету Березівської міської ради №05/77 від 15 березня 1995 року «Про видачу державного акту на право користування земельними ділянками Березівського райхарчкомбінату на території міської Ради народних депутатів», у звязку з порушенням встановленої процедури його прийняття.

Оцінюючи оскаржене рішення Березівської міської ради Одеської області від 25 червня 2014 року, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України та доходить висновку про незаконність прийнятого рішення та його скасування виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пункту першого частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з оскаржуваного рішення №1371-УІ від 25 червня 2014 року, рішення виконавчого комітету Березівської міської ради народних депутатів №05/77 від 15 березня 1995 року скасовано, у звязку із порушенням встановленої процедури його прийняття.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України «В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову».

Представник відповідача у судовому засіданні зазначила, що рішення від 25.06.2014 року приймалось на підставі п.15 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки виконавчий комітет Березівської міської ради народних депутатів не міг приймати рішення від 15 березня 1995 року про видачу державного акту на право користування земельними ділянками Березівському райхарчкомбінату, питання надання у користування земельними ділянками відносилось до компетенції саме Березівської міської ради народних депутатів, а тому Березівська міська рада Одеської області встановила порушення процедури його прийняття.

Письмових заперечень та доказів, які підтверджують правомірність оскаржуваного рішення представником відповідача не надано.

Суд вважає вищевказане твердження представника відповідача безпідставним виходячи з наступного:

По-перше, пунктом 5 рішення Конституційного суду України від 16.04.2009 року №7-рп-2009, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення, оскільки це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення... Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Як встановлено судом, на виконання рішення Березівської міської ради народних депутатів №05/77 від 15.03.1995 року ВАТ «Березівський харчкомбінат» отримало Державний акт на право постійного користування землею серії ОД 04-01-002 від 03 квітня 1995 року.

З огляду на вказане, суд погоджується з твердженням представника позивача, що рішення 05/77 від 1995 року є ненормативно-правовим актом одноразового застосування та вичерпало свою дію фактом його виконання, а тому не може бути скасовано Березівською міською радою.

Вказане також підтверджується у рішенні Верховного Суду України від 24.10.2011 року по справі 21-309а11 та є обов'язковою для всіх судів у відповідності зі ст.244-2 КАС України.

По-друге, під час прийняття рішення Березівської міської ради народних депутатів 05/77 (у 1995 році) земельні правовідносини регулювалися Земельним кодексом України від 18.12.1990 року.

Згідно частини 3 ст. 3 цього Кодексу «…повноваження щодо передачі, надання або вилучення земельних ділянок місцеві ради народних депутатів можуть передавати відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування».

Разом з тим, у травні 1997 року набрав чинності Закон України «Про місцеве самоврядування в України», п.34 ст. 26 якого встановлено, що «земельні відносини регулюються виключно міською (селищною, сільською) радою».

Таким чином, лише з травня 1997 року обсяг повноважень місцевих ради у питанні, що стосується вирішення земельних відносин регулювалися Законом України "Про місцеве самоврядування в України" (1997 року).

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що положеннями Земельного кодексу України 1992 року було передбачено повноваження виконавчих комітетів вирішувати питання з регулювання земельних відносин.

По-третє, положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено: «Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права».

Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи №2,4, 7, 11 до Конвенції.

За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Виходячи із змісту рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року, майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. У рішенні Європейський суд з прав людини зазначив: «Наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила».

У цій справі Європейський суд дійшов висновку, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції» (пункт 41).

У судовому засіданні представник позивача також зазначив, що прийнявши рішення за №1371-УІ від 25.06.2014 року відповідачем попередньо не було встановлено порушень в діях акціонерного товариства, також не проводились перевірки органами державних служб, не виносились ніякі попередження, складання актів та приписів щодо усунення порушень земельних, санітарних та екологічних вимог санстанції та екологічної служби до ВАТ «Березівський харчкомбінат» не предявлялись.

Представник відповідача у вказаному не заперечувала, докази щодо іншого не надала.

Щодо твердження представника відповідача, що правомірність рішення Березівської міської ради №1371-УІ від 25 червня 2014 року підтверджено рішенням Господарського суду Одеської області від 25 грудня 2014 року по справі 916/4793/14, яке набрало законної сили (а.с.35-37), суд вважає безпідставним та зазначає наступне.

Вказане рішення Господарського суду Одеської області від 25.12.2014 стосується саме визнання недійсним Державного акту від 03 квітня 1995 року серії ОД 04-01-002 на земельну ділянку загальною площею 2,56 га. та зобовязання ВАТ «Березівський харчкомбінат» повернути її.

Однак, рішення Березівської міської ради Одеської області №1371-УІ прийнято 25.06.2014 року (раніше ніж рішення господарського суду), тобто саме винесення вказаного рішення слугувало підставою для звернення Березівської міської ради до господарського суду Одеської області про визнання недійсним державного акту, а тому правомірність рішення міської ради повинна розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Окрім цього, у матеріалах справи міститься рішення господарського суду Одеської області від 22 вересня 2014 року по справі №916/3129/14 (встановлено вище, набрало законної сили 10.10.2014 року), у якому розглядався аналогічний спір та винесено рішення на користь ВАТ «Березівський харчкомбінат», тобто у задоволенні вимог Березівської міської ради Одеської області щодо визнання недійсним та скасування державного акту на право користування земельною ділянкою серії ОД-04-01-002 від 03.04.1995 року відмовлено. Вказане рішення господарського суду є первинним по відношенню до рішення господарського суду Одеської області від 25 грудня 2014 року.

Разом з цим, представник позивача надав копію апеляційної скарги від 17 червня 2015 року на рішення господарського суду Одеської області по справі №916/4793/14 від 25 грудня 2014 року.

Таким чином, відповідно до положень ч.2 ст.71 КАС України, в судовому засіданні представник відповідача не довів суду належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами, з посиланням на відповідні положення законодавства, правомірність свого рішення та необґрунтованість позовних вимог позивача. Натомість представник позивача, навів та надав допустимі докази порушення відповідачем норм діючого законодавства.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, отже підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11,86, 159-164 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Березівської міської ради Одеської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ВАТ «Березівський харчкомбінат» та акціонера ВАТ «Березівський харчкомбінат»: ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення Березівської міської ради Одеської області №1371-УІ від 25 червня 2014 року - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Березівської міської ради Одеської області №1371-УІ від 25 червня 2014 року «Про скасування рішення виконавчого комітету Березівської міської ради №05/77 від 15 березня 1995 року «Про видачу державного акту на право користування земельними ділянками Березівському райхарчкомбінату на території міської ради народних депутатів».

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Березівський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови у порядку ст.160,167,185-187 КАС України.

Повний текст постанови суду виготовлений та підписаний 03.07.2015 року.

Суддя Римар І.А.