Справа № 22-а-23525/11
Суддя: Кашперська Т. Ц.
Дата ухвалення: 2011-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія90Доповідач у 2 інстанціїТамара
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

Суддів Кашперської Т.Ц., Фінагєєва В.О.,

розглянула у судовому засіданні у м. Києві в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області на рішення Славутицького міського суду Київської області від 06 вересня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області про визнання дій незаконними та зобовязання здійснити перерахунок і виплату недоплаченої частини пенсії, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2010 року позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на порушення відповідачем ст. ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», просив визнати незаконними дії УФПУ у м. Славутичі Київської області у проведенні перерахунку його пенсії у 2010 році із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік, призначенні і виплаті додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, який має статус ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС і віднесений до категорії 2, що не відповідає вимогам ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 22.05.2008 року; зобовязати УФПУ у м. Славутичі Київської області здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 01.032010 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, за 2009 рік у розмірі 1650,43 грн., здійснити призначення, перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю як особі, який є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи і віднесений до категорії 2, з 22.05.2008 року, у відповідності із вимогами ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з наступним підвищенням даного розміру; зобовязати відповідача забезпечити щомісячну виплату перерахованої пенсії та перерахованої додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю; стягнути із відповідача на його користь сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 06 вересня 2010 позов задоволено частково. Визнано незаконними дії відповідача щодо проведення перерахунку основної державної пенсії за віком позивачу із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників за 2007 рік; щодо призначення та виплати позивачу як особі, яка є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеної до категорії 2 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах, що не відповідає вимогам ст. 51 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобовязано відповідача провести перерахунок та виплату позивачу пенсії на підставі ст. 40, 42 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із 01.03.2010 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за 2009 рік у розмірі 1650,43 грн., який враховується для обчислення пенсії; зобовязати відповідача здійснити призначення, перерахунок та виплату позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю як особі, яка є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеної до категорії 2, з 22.05.2008 року у відповідності з вимогами ст. 51 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбаченої розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»; стягнуто із відповідача на користь позивача понесені ним витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні пенсійного фонду України у м. Славутичі із 03.04.2008 року, отримує пенсію за віком, продовжує працювати та у лютому 2010 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», однак відповідач при перерахунку пенсії застосував показник середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії за 2007 рік.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд обґрунтував свої висновки тим, що позивач, як працюючий пенсіонер, має право на перерахунок своєї пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2009 рік, відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Доводи апеляційної скарги про необхідність застосування до спірних правовідносин листа Міністерства праці та соціальної політики України від 11.03.2009 року № 20/18-09/039 та Пенсійного фонду України від 11.03.2009 року № 4096/02-01 колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки зміст даного листа суперечить положенням ч. 2 ст. 40 Закону України Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, при якому враховується середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.

Проте, при ухваленні рішення суд виходив з того, що на теперішній час існує лише один показник середньої заробітної плати - заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, який підлягає застосуванню як при первісному призначенні, так і при перерахунку пенсій.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Перерахунок пенсій у звязку із збільшенням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України та страхового стажу регулюється статтею 42 Закону 1058, частина 4 якої передбачає, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через 2 роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсій. Перерахунок пенсій здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону.

Така редакція існує після визнання неконституційними змін, внесених підпунктом "б"підпункту 10 пункту 35 Розділу 2 Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-6 визнаних такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

Скасовані зміни надавали можливість перераховувати пенсію із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії.

Аналіз відновленої (діючої) норми абзацу 3 частини 4 статті 42 Закону 1058 доводить, що перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.

Тобто, правила частини першої статті 40 при перерахунку пенсії, застосовуються виключно з метою визначення періоду страхового стажу, за який може бути обчислена заробітна плата (дохід).

Частина 1 статті 40 передбачає, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу, починаючи з 01 липня 2000 року.

Середня заробітна плата працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, використовується як складова для призначення пенсії відповідно до ч.2 ст.40 Закону 1058 і є величиною постійною, незмінною при перерахунку пенсії, на відміну від інших показників, які використовуються при визначенні заробітної плати (доходу) застрахованої особи для обчислення пенсії.

Крім того, необхідно зазначити, що не можна ототожнювати визначення "середня заробітна плата працівників, зайнятих в галузях економіки України"та "показник середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка, відповідно до цього закону враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії", оскільки ці поняття є різними правовими категоріями, основу яких становлять різні економічні критерії.

З урахуванням наведеного, підстави для перерахунку пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні відсутні і судове рішення підлягає скасуванню в цій частині.

По справі встановлено також, що позивач є потерпілим від аварії на ЧАЕС 2 категорії.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та прийшов до правильного висновку про те, що позивач відповідно до вказаних нормативно правових актів має право на одержання додаткової пенсії з розрахунку 30 % від мінімальної пенсії за віком, починаючи з 22 травня 2008 року. При цьому суд обґрунтовано виходив із засад пріоритету законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що при розрахунку додаткової пенсії, передбаченої статтями, наведеними вище, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Висновки суду в цій частині відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Безпідставними суд вважає доводи апеляційної скарги про відсутність бюджетних коштів для виплати вищевказаної доплати, оскільки відсутність відповідного фінансування не звільняє відповідача як субєкт владних повноважень від обовязку діяти відповідно до вимог закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо порядку визначення розміру мінімальної пенсії за віком не поширюються на спірні правовідносини, не заслуговують на увагу, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 вказаної статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідно до вимог ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції в частині перерахунку пенсії відповідно до вимог ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та ухвалити нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області частково задовольнити.

Абзаци другий та четвертий рішення Славутицького міського суду Київської області від 06 вересня 2010 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову до Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області в частині визнання незаконними дій Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області щодо проведення перерахунку основної державної пенсії за віком ОСОБА_2 у 2010 році із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за 2007 рік, а також в частині зобовязання Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області провести перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_2 пенсії та підставі п. 4 ст. 42 та у відповідності з вимогами ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІУ від 09.07.2003 року з 01.03.2010 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року звернення за перерахунком пенсії, а саме за 2009 рік у розмірі 1650,43 грн., який враховується для обчислення пенсії.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий

Судді