Справа № 414/260/14-а
Суддя: Коротких О.А.
Дата ухвалення: 2015-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

6 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

Судді-доповідачаКоротких О.А.,
Суддів:Кривенди О.В., Терлецького О.О., -
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 31 березня 2015 року у справі за його позовом до Кремінської районної державної адміністрації Луганської області про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 31 березня 2015 року рішення судів попередніх інстанцій скасував, а провадження у справі закрив.

Не погодившись із такою ухвалою Вищого адміністративного суду України, позивач подав заяву про її перегляд Верховним Судом України, посилаючись на наявність підстави, установленої пунктом 2 частини першої статті 237 КАС, а саме неоднакове застосування судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах норм процесуального права, що на думку заявника, підтверджується рішенням касаційного суду від 14 травня 2013 року (№ К/9991/81719/12).

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.

За правилами пункту 2 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявник, Вищий адміністративний суд України, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій про задоволення позову та закриваючи провадження у справі виходив із того, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку господарської юрисдикції, оскільки виникає спір про господарське право.

Разом із тим у рішенні суду касаційної інстанції, на які посилається заявник, обґрунтовуючи наявність інакшого правозастосування, вбачається, зокрема, що Вищий адміністративний суд України погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції про задоволення позову, виходив із того, що припинення суб'єктом владних повноважень в односторонньому порядку договору оренди земельної ділянки водного фонду не є письмовим запереченням в розумінні частини третьої статті 33 Закону України «Про оренду землі». Крім того, його відмова продовжити договір оренди земельної ділянки суперечить умовам раніше укладеного договору оренди земельної ділянки водного фонду, у тому числі і щодо строку повідомлення орендарем про бажання продовжити термін дії договору.

Таким чином, рішення касаційного суду, додані на обґрунтування заяви, ухвалені цим судом не підтверджують наявність неоднакового застосування одних і тих самих норм процесуального права, а тому у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Ураховуючи наведене та керуючись статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску справи за позовом ОСОБА_4 до Кремінської районної державної адміністрації Луганської області про зобов'язання вчинити певні дії до провадження Верховного Суду України для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 31 березня 2015 року.

Суддя-доповідач О.А. Коротких
Судді: О.В. Кривенда
О.О. Терлецький