Справа № 751/5482/15-а
Суддя: Маслюк Н. В.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№751/5482/15-а
Провадження №2-а/751/190/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Маслюк Н.В.,

при секретарі Дасюк Н.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Чернігові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звертаючись до суду з адміністративним позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, просить визнати протиправними дії відповідача щодо складання акту опису й арешту майна від 08.04.2015 року в процесі виконання виконавчого листа №1-88/08, а саме 1/4 частки квартири №14, що знаходиться в м. Чернігові по пр ту Перемоги, буд. 27; просить зобовязати Центральний відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції виключити з акту опису й арешту майна та зняти заборону на відчуження вищевказану квартиру. Крім того, просить визнати поважними причини пропуску строку для подання позову до суду та поновити його.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17.03.2008 року його визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.307 КК України, ч.3 ст.311 КК України, ч.3 ст. 28, ч.2 ст.306 КК України, ч.3 ст. 28, ч.2 ст.317 КК України і призначено покарання у вигляді 8 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна. На підставі вироку видано виконавчий лист №1-88/08 та відкрито виконавче провадження з приводу виконання вироку в частині конфіскації майна. При примусовому виконанні виконавчого листа №1-88/08 все майно ОСОБА_1 описано і на нього накладено арешт, зокрема накладено арешт на 1/4 частину квартири №14, що знаходиться в м. Чернігові по пр ту Перемоги, буд. 27, що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, а також обмежено право користування ним. Вважає, що державним виконавцем порушено ст. 41,46 Конституції України про право на житло та правові норми додатку до КК України щодо переліку майна, що не підлягає конфіскації за судовим вироком. Зазначає, що про проведенні виконавчих дій державний виконавець його не повідомляв, а тому він пропустив строк для подання позову.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника відділу ДВС та заперечення проти позову, при вирішенні даного питання просив відмовити в повному обсязі (а.с.58-59, 92-93).

Представник третьої особи ДПІ у м. Чернігові ГУ Міндоходів у Чернігівській області, якого ухвалою суду від 21.05.2015 року залучено до участі у справі, в судове засідання не зявився, надіслав заперечення проти позову та клопотання про розгляд справи без участі представника (а.с.49-50).

Суд на підставі ст.128 КАС України, визнав можливим провести розгляд справи без участі представника відповідача та представника третьої особи, на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 02 грудня 2003 року ОСОБА_3 та членам його сімї ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в рівних частинах належить квартира №14, що знаходиться в м. Чернігові по пр ту Перемоги, буд. 27 (а.с.27).

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 березня 2008 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.307 КК України, ч.3 ст.311 КК України, ч.3 ст. 28, ч.2 ст.306 КК України, ч.3 ст. 28, ч.2 ст.317 КК України і призначено покарання у вигляді 8 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна (а.с.11-23). Вказаний вирок набрав законної сили.

На виконання вказаного вироку Новозаводським районним судом м.Чернігова був виданий виконавчий лист №1-88/08 про конфіскацію у ОСОБА_1 всього особистого майна на користь держави (а.с.63-64).

В силу ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІУ примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

08 жовтня 2014 року, з метою виконання вироку суду, постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження №44996391 (а.с.65).

В порядку виконання виконавчого листа №1-88/08 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.68) та направлено копії постанови у відповідні установи для відома та виконання, що відображено у витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 16.01.2015 року (а.с.69-71,73). Також, 16.01.2015 року вищевказана постанова була направлена на адресу позивача (а.с.67).

Як вбачається із інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно від 09.10.2014 року, ОСОБА_1 належить 1/4 частина квартири №14, що знаходиться в м. Чернігові по пр ту Перемоги, буд. 27 (а.с.87-90).

Відповідно до пункту 4.2.1 Інструкції після виявлення майна боржника державний виконавець проводить опис та арешт цього майна, про що складає акт.

Згідно з частиною 2 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

08 квітня 2015 року державним виконавцем складено акт опису та арешту майна, в результаті чого описано і накладено арешт на 1/4 частину квартири №14, що знаходиться в м. Чернігові по пр. Перемоги, буд. 27, що належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с.25-26).

Як вбачається із копії реєстру відправлень за №784, 09.04.2015 року ОСОБА_1 направлено копію акту опису й арешту майна (а.с.104).

Відповідно до пояснень позивача копію вказаного акту ним було отримано.

Суд не приймає до уваги твердження представника позивача про те, що було пропущено строк предявлення вказаного документа до виконання, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження позивачем не оскаржується, крім того, як свідчить відмітка на виконавчому документі (а.с.63-64) виконавчий лист знаходився на примусовому виконанні та 13.02.2010 року був надісланий по територіальності до Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, в подальшому в грудні 2013 року повернутий стягувачеві у відповідності до п.3 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Повторно був предявлений до виконання вказаний документ в жовтні 2014 року.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як на підставу свого позову ОСОБА_1 посилається на ст..41 Конституції України та правові норми Додатку до КК України, щодо переліку майна, що не підлягає конфіскації за судовим вироком.

Відповідно до статті 41 Конституції України, яка є нормою прямої дії, конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених Законом. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Порядок виконання рішення суду про конфіскацію майна встановлений ст. 64 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 7.6. Інструкції про проведення виконавчих дій затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року за № 74/5.

Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Конфіскація майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого, у тому числі його частка в спільній власності, статутному фонді суб'єктів господарської діяльності, гроші, цінні папери та інші цінності, включаючи ті, що знаходяться на рахунках, на вкладах чи на зберіганні у фінансових установах, а також майно, передане засудженим у довірче управління.

При виконанні конфіскації майна засудженого за вироком суду державний виконавець виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, якщо виконавчий лист відповідає вимогам статті 19 Закону, з доданням до нього копії вироку суду, протоколу накладення арешту на майно і опису майна або протоколу про відсутність майна, яке підлягає опису, або довідки суду про їх відсутність у кримінальній справі, а при потребі й копії постанови про накладення арешту на майно.

Згідно з ч.1 ст. 49 Кримінально-виконавчого кодексу України, конфіскації підлягає майно, що є власністю засудженого, в тому числі його частка у спільній власності, статутному фонді суб'єктів господарської діяльності, гроші, цінні папери та інші цінності, включаючи ті, що знаходяться на рахунках і на вкладах чи на зберіганні у фінансових установах, а також майно, передане засудженим у довірче управління.

Відповідно до п.2 Перехідних та прикінцевих положень Кримінального кодексу України, який набрав чинності 1 вересня 2001 року, з набранням чинності цим Кодексом втрачають чинність: Кримінальний кодекс Української РСР від 28 грудня 1960 року із змінами, внесеними до нього, крім Переліку майна, що не підлягає конфіскації за судовим вироком (Додаток до цього Кодексу).

Згідно вказаного Переліку не підлягають конфіскації такі види майна та предмети, що належать засудженому на правах особистої власності чи є його часткою у спільній власності, необхідні для засудженого та осіб, які перебувають на його утриманні: житловий будинок з господарськими будівлями в сільській місцевості, якщо засуджений та його сім'я постійно в ньому проживають

Державний виконавець здійснив опис і арешт майна, яке належить лише позивачу ОСОБА_6, а саме 1/4 частини квартири №14, що знаходиться в м. Чернігові по пр. Перемоги, буд. 27.

Однак, відповідно до зазначеного Переліку частка квартири, що є власністю засудженого не входить.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем доведена правомірність дій державного виконавця в частині проведення опису та арешту майна позивача, а також відсутність підстав для скасування акту опису та арешту майна та виключення майна з акту опису й арешту. Тому у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно ст.181 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається із матеріалів справи позивач після отримання акту опису і арешту майна звертався до суду з позовом та скаргою в порядку цивільного судочинства, проте ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 22.04.2015 року та ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 07.05.2015 року у відкритті провадження відмовлено (а.с.8-10, 34-35). Вказані ухвали позивачем були отримані відповідно 29.04.2015 року та 16.05.2015 року (а.с.97-98), після отримання ухвали від 07.05.2015 року позивачем 18.05.2015 року (а.с.36) було подано позов в порядку адміністративного судочинства. Отже, суд вважає за можливе визнати вказані причини поважними, поновити строк звернення до суду із даним позовом.

Керуючись ст.ст.2, 9-12, 17, 71, 99, 128, 158-163, 167, 181, 186 КАС України, Законом України "Про виконавче провадження", суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з даним позовом та поновити позивачеві строк звернення до суду.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини постанови, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.В. Маслюк