Справа № 804/1746/14
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2015 рокусправа № 804/1746/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Західно-Донбаської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня 2014 року у справі № 804/1746/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградський завод технологічного обладнання" до Західно-Донбаської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

24 січня 2014р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Павлоградський завод технологічного обладнання" звернулося до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Західно-Донбаської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області у якому позивач просив: визнати протиправним та скасувати податкове повідомленнярішення від 17 жовтня 2013 року № НОМЕР_1 (форми Р) відповідно до якого ТОВ Павлоградський завод технологічного обладнання збільшено суму грошового зобовязання зі сплати податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 298050,00 грн (двісті девяносто вісім тисяч пятдесят гривень, 00 коп.) з них за основним платежем 238440,00 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями 59610,00 грн.; визнати протиправним та скасувати податкове повідомленнярішення від 17 жовтня 2013 року № НОМЕР_2 (форми Р) відповідно до якого ТОВ Павлоградський завод технологічного обладнання збільшено суму грошового зобовязання зі сплати податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 423942,00 грн. (чотириста двадцять три тисячі девятсот сорок дві гривні) 00 коп., з них за основним платежем 282628,00 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями 141314,00 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня 2014 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 17 жовтня 2013 року № НОМЕР_1 (форми Р) відповідно до якого ТОВ Павлоградський завод технологічного обладнання збільшено суму грошового зобовязання зі сплати податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 298050,00 грн., (двісті девяносто вісім тисяч пятдесят гривень, 00 коп.) з них за основним платежем 238440,00 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями 59610,00 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення від 17 жовтня 2013 року № НОМЕР_2 (форми Р) відповідно до якого ТОВ Павлоградський завод технологічного обладнання збільшено суму грошового зобовязання зі сплати податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 423942,00 грн. (чотириста двадцять три тисячі девятсот сорок дві гривні) 00 коп., з них за основним платежем 282628,00 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями 141314,00 грн.

Не погодившись з вищевказаною постановою відповідач подав апеляційну скаргу, мотивуючи тим, що судом першої інстанції під час винесення судового рішення були порушені норми матеріального та процесуального права, та просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до наказу ЗахідноДонбаської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області (далі відповідач по справі) від 01.08.2013 року № 71 Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ Павлоградський завод технологічного обладнання та на підставі направлення від 13.08.2013 року №№ 75-78 від 11.09.2013 року та від 11.09.2013 року № 114, від 16.09.2013 року № 118 виданий відповідачем по справі було проведено планову виїзну перевірку ТОВ Павлоградський завод технологічного обладнання () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року за результатами якої складено акт № 44 22.3 33019165 від 01.10.2012 року та встановлено порушення передбачено по перше п.135.1, пп. 135.5.4 п.135.4 ст. 135, п. 137.10 ст. 137, пп. 138.1.1 п.138.1, п. 138.2, п. 138.4 ст. 138 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755 6 підприємством занижено податок на прибуток в сумі 238439 грн., в тому числі. За 1 квартал 2012 39992 грн., 2 квартал 2012 року 117770 грн., 3 квартал 2012 року 79117 грн., 4 квартал 2012 року 1561 грн. По друге п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, п. 198.3 ст. 196 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755 6, що призвело до заниження суми ПДВ , що підлягає сплати до бюджету у загальній сумі 285628 грн., в тому числі за серпень 2012 року 82529 грн., вересень 2012 року 89195 грн., жовтень 2012 року 110582 грн., листопад 2012 року 322 грн.

На підставі акту від 01.10.201 року відповідачем 17 жовтня 2013 року прийнято податкові повідомлення рішення № НОМЕР_1 (форми Р) відповідно до якого позивачем було збільшено суму грошового зобовязання зі сплати податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 298050,00 грн., з них за основним платежем 238440,00 та за штрафними (фінансовими) санкціями 59610,00 грн. № НОМЕР_2 (форма Р) відповідно до якого позивачем збільшено суму грошового зобовязання зі сплати податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 423942,00 грн., з них за основним платежем 282628,00 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями 141314,00 грн.

Не погодившись з податковими повідомленнями-рішеннями позивач вирішив оскаржити їх в судовому порядку.

Вирішуючи спір у справі та задовольняючи позовні вимоги позивача у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено реальність господарських операцій, які підтверджено первинними документами, які містяться в матеріалах справи та відповідають вимогам чинного законодавства.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між позивачем та ТОВ Дніпрокомпрессордеталь, ТОВ Метал Стил, ТОВ ПМПТ Промснаб, ТОВ «Діксі Буд» були встановленні господарські правовідносини, реальність яких підтверджується наступними документами: Договор куплі-продажу №20 від 12.03.12. ТОВ Дніпрокомпрессордеталь; видаткові накладні ТОВ Дніпрокомпрессордеталь; Рахунки-фактура ТОВ Дніпрокомпрессордеталь; Товарно-транспортні накладні ТОВ Дніпрокомпрессордеталь, виписки банку по ТОВ Дніпрокомпрессордеталь, податкові накладні ТОВ Дніпрокомпрессордеталь, контракт №27/15 від 15.07.2009. ТОВ Метал Стил, вантажно-митна декларація № 110020000/2012/000399 від 13.03.12 ТОВ Метал Стил ,CMR №077941 від 13.03.12 сертифікат походження товару, виписка банку по ТОВ Метал Стил від 13.03.12, договір купівлі-продажу № 020302 від 02.03.11. ТОВ ПМПТ Промснаб, видаткові накладні ТОВ ПМПТ Промснаб, податкові накладні ТОВ ПМПТ Промснаб, виписки банку по ТОВ ПМПТ Промснаб, акт здачі-прийняття робіт ТОВ ПМПТ Промснаб, вантажні декларації, договір підряду №04/04-12 від 04.04.12 ТОВ Діксі Буд, податкові накладні ТОВ Діксі Буд, акт № 40 від 01.06.2012 ТОВ Діксі Буд, довідка вартості виконаних підрядних робіт ТОВ Діксі Буд, акт прймання виконаних підрядних робіт ТОВ Діксі Буд, розрахунок загальновиробничих витрат до актів КБ-2 в ТОВ Діксі Буд, підсумкова відомість ресурсів, виписки банку.

Статтею 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" установлено наступне: якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то вони вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до цього реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні, за винятком випадків, коли вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Відповідно до вимог податкового законодавства України платник податків не може нести відповідальність як за несплату податків своїми контрагентами, так і за можливу недостовірність даних про них, які включені в Єдиний державний реєстр, при умові, що він не знав про такі факти. У разі невиконання контрагентом платника податків зобовязань по сплаті податку до бюджету негативні наслідки (відповідальність) настають лише для нього.

В акті перевірки не наведено жодних доказів на підтвердження того, що позивач діяв без належної обачності і йому мало бути відомо про порушення, які допускав його контрагент, або що самостійною діловою метою здійснення господарської операції було одержання товариством податкової вигоди. Також, не зазначено обставин, які могли б свідчити про недобросовісність позивача як платника податків.

Нарахування податковим органом штрафних санкцій є мірою юридичної відповідальності за порушення податкового законодавства. Однак порушення порядку здійснення господарської діяльності третіми особами не впливають на результати діяльності платника податків та не можуть бути підставою для притягнення останнього до відповідальності.

Відповідно п.14.1.36. ПКУ господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п.14.1.56. доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами. Згідно п. 135.4. Дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань, та включає: п.135.4.1. дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо).

Відсутність прибутку від конкретно узятої окремої господарської операції, а не від діяльності підприємства в цілому за певний звітний період, не може свідчити про відсутність господарської діяльності. При цьому окрема господарська операція може бути безпосередньо не направлена на отримання прибутку, але бути передумовою для останнього.

Поняття "дохід" та "прибуток" не є тотожними, а тому їх підміна є неприпустимою, оскільки для визначення наявності господарської діяльності платника податків законодавчо визначена необхідність спрямованості такої діяльності саме на отримання доходу, а не прибутку.

Оскільки матеріальні витрати безпосередньо повязані з продажем товарів, що в свою чергу приносить підприємству дохід, то понесення таких матеріальних витрат безумовно повязано з його господарською діяльністю. Розмір оплати за продукцію визначається сторонами договору, а не регулюється державою на законодавчому рівні, у звязку з чим не може бути обєктом регулювання податковими органами.

В акті перевірки вказано, що перевірками ТОВ Діксі Буд, ТОВ ПМТП Промснаб, ТОВ Дніпрокомпрессордеталь не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентами, їх вид, обсяг, якість та розрахунки, а саме встановлено відсутність обєктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків операцій ТОВ Діксі Буд, ТОВ ПМТП Промснаб, ТОВ Дніпрокомпрессордеталь.

Твердження відповідача на недійсність укладеного договору ТОВ Діксі Буд спростовуються наступним.

Відповідно до розділу 1 правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.97 р., товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, прийом, передачу, перевезення, здачу вантажу і взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, а товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на дорозі їх переміщення, оприбутковування, складського, оперативного і бухгалтерського обліку, а також для розрахунків при перевезенні вантажу і обліку виконаної роботи.

Згідно пп. 11.1, 11.3, 11.4 11.5, 11.7 правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні і дорожні листи вантажного автомобіля. Шляховий аркуш вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не вирішуються.

Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом замовник (вантажовідправник) повинен виписувати у кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно товарно-транспортної накладної водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачеві, третій і четвертий екземпляри, завірені підписом вантажоодержувача (при необхідності і друком або штампом), передаються перевізникові.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі ст.228 ЦК України, правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України, має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін.

Саме по собі встановлення факту недодержання необхідних вимог для дійсності правочину, передбачених ст.203 Цивільного кодексу України, не є підставою нікчемності правочину, а є лише підставою для звернення до суду з метою визнання правочину недійсним.

Відповідно до статті 208 Господарського кодексу України якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Разом з тим, суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що органи державної податкової служби взагалі позбавлені права самостійно визнавати договори недійсними з підстав недотримання, під час їх укладення, вимог, які встановлені Цивільним Кодексом України, а відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись відповідним органом судової влади.

В статті 135.2 розділу 3 та статті 138.2 Податкового Кодексу України ПК встановлено, що об'єкт оподаткування податком на прибуток, визнається на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат та отримання доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку таких, як, наприклад, акт виконаних робіт, накладна, вантажна митна декларація, подорожний лист тощо.

В ході проведення планової перевірки для визначення правильності нарахування податку на прибуток позивачем було надано належним чином оформлені первинні документи від вище названих підприємств.

Підставою для правомірного визначення податкового зобов'язання з ПДВ, формування податкового кредиту/бюджетного відшкодування з ПДВ є також первинні документи, а саме, податкова накладна, банківська виписка тощо.

При цьому, частиною 1 ст. 9 Закону Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є саме первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отримані податкові накладні від ТОВ Діксі Буд, ТОВ ПМТП Промснаб, ТОВ Дніпрокомпрессордеталь, оформлено згідно переліку обовязкових реквізитів податкової накладної наведених в п. 201.1 ПКУ, Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Мінфіну України від 01.11.2011 р. № 1379, та надано для перевірки.

Згідно пункту 56.1. статті 56 ПК України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що висновки відповідача в акті перевірки не обґрунтовані та не відповідають дійсності, а господарська діяльність позивача направлена на реальне настання правових наслідків по взаємовідносинам з вище зазначеними контрагентами, та з боку позивача були надані всі документи які підтвердили цей факт.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке б потягло за собою наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, не було встановлено, тому постанову суду першої інстанції від 08.02.2014 року у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. п.1 ч.1 ст.198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Західно-Донбаської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки передбаченні ст. 212 КАС України.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов