Справа № 809/2426/14
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"21" липня 2014 р. справа № 809/2426/14

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Чуприна О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до відділу Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.07.2014 року ВП43972994, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 18.07.2014 року звернувся в суду з адміністративним позовом до відділу Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.07.2014 року ВП43972994.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі та дотримання позивачем вимог статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

За приписами частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Позивач звернувся до суду із позовом до відділу Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, прохальна частина якого складається із двох позовних вимог, першою з яких є визнання дій державного виконавця неправомірними щодо відкриття виконавчого провадження ВП43972994, а другою скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.07.2014 року ВП43972994.

Таким чином, адміністративний позов містить вимоги про оскарження дій відповідача не майнового характеру та рішення (постанови), виконання якої може змінити майновий стан позивача.

При визначенні характеру даного адміністративного позову суд виходить із наступного.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Окремі рішення, прийняті суб'єктом владних повноважень, можуть породжувати підстави для змін майнового стану фізичної чи юридичної особи.

Зокрема, реалізація таких рішень може призводити до зменшення або збільшення майна особи. Відповідно оскарження такого рішення спрямоване на захист порушеного права у публічно-правових відносинах з метою збереження належного особі майна.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" слідує, що збільшення податковим органом зобов'язань особи з податку є втручанням до його майнових прав.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

З огляду на викладене адміністративними позовами майнового характеру є вимоги щодо протиправності рішень про визначення грошових зобов'язань платників податків, про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, про стягнення адміністративно-господарських та інших штрафних санкцій, в тому числі про визначення іншими органами контролю грошових зобовязань, які підлягають сплаті до бюджетів різних рівнів та до небюджетних цільових фондів.

До вказаних також відносяться будь-які рішення субєкта владних повноважень, на підставі яких реалізовується владна управлінська функція з метою проведення примусового стягнення грошових коштів, що має безпосереднім правовим наслідком зміну майнових прав того, кого таке рішення стосується.

За змістом вимог частини 1 і 2 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначається Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 3 вказаного Закону судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Частинами 2 і 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору складає 0,06 розміру мінімальної заробітної плати; майнового характеру 10 відсотків від ставки, що становить 2 відсотка розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", який вступив в дію з 01.01.2014 року, встановлено, що мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня складає 1 218,00 гривень.

Щодо першої (немайнової) позовної вимоги (оскарження дій відповідача), ставка судового збору складає 73,08 гривень (1 218,00 гривень * 0,06 = 73,08 гривень).

Як слідує із другої позовної вимоги ОСОБА_1 оскаржує постанову про відкриття виконавчого провадження, за якою здійснюється примусове стягнення з позивача штрафу в сумі 850,00 гривень.

Таким чином, суд вважає, що звернення до суду такої вимоги як скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.07.2014 року ВП43972994, правова реалізація якої матиме безпосереднім наслідком зміну складу майна позивача, - є майновими.

Отже, позивач при сплаті судового збору з урахуванням розміру майнових вимог, зобовязаний був сплатити 10 відсотків від ставки не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати (1 827,00гривень/10 = 182,70 гривень).

Відтак, загальна сума судового збору за поданим адміністративним позовом повинна становити 255,78 гривень (182,70 гривень + 73,08 гривень).

До матеріалів адміністративного позову позивачем долучено квитанцію №12276220 від 18.07.2014 року про сплату судового збору в сумі 73,08 гривень. Втім, внесена до бюджету сума не відповідає розміру судового збору, встановленого пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання адміністративного позову, який містить вимоги майнового і немайнового характеру, так як сплачена у меншому розмірі.

Сума недоплати становить 182,70 гривень (255,78 гривень 73,08 гривень).

Суд також зазначає, що згідно положень частини 1 статті 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

З змістом інформації, яка міститься на офіційному веб-порталі "Судова влада України" в розділі "Реквізити для сплати судового збору" для сплати судового збору до Івано-Франківського окружного адміністративного суду визначені відповідні платіжні реквізити його перерахування.

Не подання до суду належних доказів про сплату судового збору, є не дотримання позивачем вимог статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, при поданні даної позовної заяви.

Із урахуванням наведено судом вище, позовна заява не відповідає вимогам, встановленим статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 108 згаданого Кодексу суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

На підставі наведеного, керуючись частиною 4 статті 106, частиною 1 статті 108, статтями 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відділу Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.07.2014 року ВП43972994, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків шляхом подання документа про сплату в повному обсязі судового збору за подання до суду адміністративного позову із вимогами немайнового і майнового характеру.

Вказані недоліки усунути до 01 серпня 2014 р., та роз'яснити, що в разі не усунення недоліків у вище зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною і повернена.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя /підпис/ ОСОБА_2