Справа № 810/1827/15
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року 810/1827/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Балаклицького А.І., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу

за позовомБілоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області
дофізичної особи-підприємця ОСОБА_1
простягнення податкового боргу,

в с т а н о в и в:

Білоцерківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить суд стягнути з відповідача податковий борг перед бюджетом у сумі 82217,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з даними податкового обліку у відповідача утворилась заборгованість перед бюджетом з податку на додану вартість та з податку з доходів фізичних осіб. Дана заборгованість підтверджується декларацією з ПДВ, податковими повідомленнями-рішеннями, згідно з яким до відповідача застосовані штрафні санкції, а також нарахованою пенею.

Податкові органи в силу закону від імені держави здійснюють функції з контролю за своєчасністю, правильністю нарахування та сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів), а також стягнення з платників податків заборгованості перед бюджетами та державними цільовими фондами, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких проси суд у задоволенні позові відмовити з тих підстав, що ним було частково погашено заборгованість. А також з тих підстав, що ним оскаржується податкове повідомлення-рішення, з якого визначено предмет позову.

У судове засідання, призначене на 30.06.2015, з'явився представник позивача та подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно з вимогами частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Беручи до уваги ту обставину, що про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, однак у судове засідання явку свого представника не забезпечив, враховуючи, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 29.08.1997 та як платник податків, зборів та інших обов'язкових платежів відповідач перебуває на податковому обліку в Білоцерківській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

З матеріалів справи вбачається, що за відповідачем рахується податковий борг у загальному розмірі 82217,16 грн., який виник з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачем було подано до податкового органу податкові декларації з податку на додану вартість, в яких самостійно визначено суму, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет, а саме:

- податкова декларація з ПДВ за серпень 2014 року, в якій самостійно визначено суму податкового зобов'язання з ПДВ в розмірі 2725,00 грн.;

- податкова декларація з ПДВ за лютий 2015 року, в якій самостійно визначено суму податкового зобов'язання з ПДВ в розмірі 850,00 грн.

Також, з матеріалів справи вбачається, що в квітні 2013 року Білоцерківською ОДПІ Київської області ДПС була проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2012, за результатами якої складено Акт перевірки від 23.04.2013 №1777/17-2/71/НОМЕР_1.

За висновками цього Акта, податковим органом встановлено наступні порушення відповідачем вимог податкового законодавства, а саме:

- п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 40247,10 грн., в т.ч. за 2011 рік на суму 4767,00 грн., за 2012 рік - 35480,10 грн.;

- п. 198.4 ст. 198, ст. 199, п. 15 підрозділу 2 розділу ХХ перехідних положень Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість (ПДВ) на загальну суму 18418,00 грн., в т.ч. за червень 2011 року на суму 12656,00 грн., за липень 2012 року на суму 5762,00 грн., та завищено від'ємне значення з ПДВ (рядок 19 декларації) за червень 2011 року на суму 1669,00 грн.

За результатами розгляду матеріалів перевірки Білоцерківською ОДПІ Київської області ДПС 05 червня 2013 року прийняті податкові повідомлення-рішення №1274//140, згідно з яким відповідачу визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у сумі 18418,00 грн. і штрафних санкцій у сумі 1441,50 грн., та №1275//141, згідно з яким відповідачу визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем у сумі 40247,10 грн. і штрафні санкції в сумі 10061,78 грн.

Згідно з абзацом 5 п. 56.18 ст. 56 Податкового Кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Судом встановлено, що вказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені відповідачем в судовому порядку.

Так, постановою Київського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2013 року в адміністративній справі №810/6390/13-а адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області від 05.06.2013 №10/002601702/142. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2015 у справі №810/6390/13-а постанову Київського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2013 року скасовано, та прийнято нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Згідно з вимогами ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

При цьому, частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2015 в адміністративній справі №810/6390/13-а, суд дійшов висновку про правомірність прийнятих Білоцерківською ОДПІ Київської області податкових повідомлень-рішень від 05.06.2013 №1274//140 та №1275//141.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення від 05.06.2013 №1274//140 та №1275//141, якими відповідачу визначено суму грошового зобов'язання в загальному розмірі 70168,38 грн. є правомірними, на сьогоднішній день не скасовані та підлягають виконанню, а податкове зобов'язання в сумі 70168,38 грн. є узгодженим в силу закону.

Також, з матеріалів справи вбачається, що в вересні 2014 року Білоцерківською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань достовірності декларування податкового кредиту та податкового зобов'язання з ПДВ за травень 2014 року, червень 2014 року, за результатами якої складено Акт перевірки від 19.09.2014 №2851/17-3//17.

За висновками цього Акта, податковим органом встановлено порушення відповідачем п. 187.1 ст. 187, п. 201.1, п. 201.4, п. 201.6 ст. 201, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 2617 грн.

За результатами розгляду матеріалів перевірки Білоцерківською ОДПІ 22 вересня 2015 року прийнято податкові повідомлення-рішення №2964//229/140, згідно з яким відповідачу визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у сумі 2617,00 грн. і штрафних санкцій у сумі 1308,50 грн.

З матеріалів справи вбачається, що вказане податкове повідомлення-рішення було отримано відповідачем 23.09.2014, що підтверджується підписом на корінці вказаного податкового повідомлення-рішення.

При цьому, будь-яких доказів щодо оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення відповідач суду не надав.

Згідно облікової картки ФОП ОСОБА_1 з податку на додану вартість, за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов'язання останньому нараховано пеню в загальному розмірі 4160,53 грн.

Згідно облікової картки ФОП ОСОБА_1 з податку на доходи з фізичних осіб, за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов'язання останньому нараховано пеню в загальному розмірі 2373,44 грн.

Враховуючи викладене, податковий борг відповідача перед бюджетом становить 82217,16 грн.

Однак, у встановлений Податковим кодексом України строк відповідачем самостійно узгоджену суму податкового зобов'язання у повному обсязі не сплачено.

Так, на виконання вимог п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України позивачем була виставлена податкова вимога від 10.01.2012 №13 про сплату податкового боргу за узгодженими податковими зобов'язаннями.

Вказана податкова вимога була отримана відповідачем 14.01.2012, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого наявна в матеріалах справи.

Проте, дана податкова вимога залишилась без задоволення.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів з 1 січня 2011 року регулюються Податковим кодексом України.

Так, Податковий кодекс України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 цього Кодексу податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно з приписами підпунктів 16.1.3 та 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 цього Кодексу платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно (пункт 31.1 статті 31 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Отже, у випадку визначення податкового (грошового) зобов'язання органом Міндоходів граничним днем сплати буде десятий календарний день, що настає за днем отримання платником відповідного податкового повідомлення-рішення.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання;

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.5 зазначеної статті, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Отже, самостійно нараховані відповідачем суми податкового зобов'язання, а також грошові зобов'язання, визначені в податкових повідомленнях-рішеннях, які не було оскаржено в установленому законом порядку, є узгодженим податковим боргом.

Таким чином, загальна сума податкового боргу, що підлягає сплаті відповідачем, становить 82217,16 грн.

З приводу доводів відповідача, що ним було частково сплачено податкову заборгованість на загальну суму, суд зазначає наступне.

За правилами пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Із системного тлумачення пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України випливає, що законом імперативно встановлено обов'язок податкового органу здійснювати зарахування коштів, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, а платнику податків встановлено заборону спрямовувати кошти на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу (крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування).

Отже, зарахування податковим орган коштів, що надходили від відповідача в оплату податкових зобов'язань за відповідний період на погашення податкового боргу, що виник у попередніх податкових періодах, є правомірним.

Таким чином, відповідачем не виконане зобов'язання платника податків сплатити до бюджету відповідну суму податкової заборгованості в порядку та у строки, визначені Податковим кодексом України, у зв'язку з чим за Відповідачем рахується податкова заборгованість перед бюджетом на загальну суму 82217,16 грн.

Зазначений факт підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.

На час розгляду справи та винесення рішення по суті заявлених позовних вимог доказів про сплату зазначеної суми відповідачем суду надано не було.

Відповідно до підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з пунктом 87.2 статті 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи позивача відповідачем суду не надано.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги ту обставину, що суму заборгованості до державного бюджету у розмірі 82217,16 грн. відповідач у встановлені законодавством строки не сплатив; наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується доказами, що містяться у матеріалах справи; доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості на день прийняття рішення не надано, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 11, 14, 69, 70, 71, 86, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України податковий борг у сумі 82217 (вісімдесят дві тисячі двісті сімнадцять) грн. 16 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Балаклицький А. І.