Справа № 2а-/0370/3401/11
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року Справа № 4385/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Нововолинську Волинської області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2011 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Нововолинську Волинської області до відділу державної виконавчої служби Нововолинського міського управління юстиції про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

06.12.2011 року Управління Пенсійного фонду України в м. Нововолинську Волинської області звернулося до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Нововолинського міського управління юстиції, в якому просило скасувати постанову державного виконавця про накладення штрафу від 25.11.2011 року, винесену на підставі зведеного виконавчого провадження.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що постанова про накладення штрафу від 25.11.2011 року за невиконання рішень судів є незаконною, оскільки фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України. Крім того, позивачем частково виконано рішення суду, а саме: проведено нарахування підвищення до пенсії дітям війни. Наявний фінансовий ресурс та відсутність коштів на рахунку УПФ України в м. Нововолинську ускладнює виконання виконавчих документів в частині проведення виплат. Позивач просить скасувати постанову від 25.11.2011 року про накладення штрафу в сумі 680,00 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2011 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що підстави для скасування постанови про накладення штрафу відсутні, оскільки рішення судів по виконавчих листах не виконано, а постанова про накладення штрафу відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України в м. Нововолинську Волинської області подало апеляційну скаргу, в якій просило оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, за період з 24.06.2011 року по 26.09.2011 року ВДВС Нововолинського міського управління юстиції були відкриті виконавчі провадження про зобовязання УПФ України в м. Нововолинську здійснити нарахування та виплату дітям війни підвищення до пенсії відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням статті 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та виплачених сум, та надано боржнику добровільний термін для виконання рішень судів до семи днів.

УПФ України в м. Нововолинську здійснено нарахування підвищення до пенсії дітям війни згідно виконавчих документів, але у зв'язку із відсутністю фінансування виплати не проведені, тобто рішення судів виконані частково.

25.11.2011 року державним виконавцем ВДВС Нововолинського міського управління юстиції Юдіною В. Ю., при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №29562576 по примусовому виконанню виконавчих листів про зобовязання УПФ України в м. Нововолинську здійснити нарахування та виплату дітям війни підвищення до пенсії відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням статті 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та виплачених сум, винесено постанову про накладення штрафу в сумі 680,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із законності постанови, оскільки наведені позивачем підстави не можна визнати такими, які б перешкоджали виконанню рішення суду.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюється Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XІV.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим законом, зокрема підлягають до виконання виконавчі листи, що видаються судами, накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії; державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Відповідно до ст.11 вказаного Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим законом, зокрема підлягають до виконання виконавчі листи, що видаються судами, накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду.

Cт. 30 вказаного Закону передбачає обов'язок державного виконавця щодо невідкладного початку примусового виконання, якщо боржник у встановлений державним виконавцем строк добровільно не виконав рішення.

Згідно із частинами першою та другою статті 75 цього Закону після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 89 Закону № 606-ХІV у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу - від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Враховуючи викладене, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління ПФУ від 30 квітня 2002 року № 8-2 (далі - Положення, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин), управління ПФУ у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі - Управління) є органами ПФУ, підпорядкованими відповідно головним управлінням ПФУ в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів ПФУ.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2.1 та підпункту 2 пункту 2.2 Положення основним завданням Управління, крім іншого, є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів ПФУ та інших джерел, визначених законодавством. Управління відповідно до покладених на нього завдань планує доходи та видатки коштів ПФУ в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету ПФУ.

Отже, невиконання судового рішення УПФ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

З наявної в матеріалах справи облікової картки на зведене виконавче проваження № ЄДРВП 29562576 слідує, що УПФ включило виплати недоплаченої державної соціальної допомоги у додаткові списки, виплата за якими буде проведена за наявності фінансування з Державного бюджету України(а.с.8-25). Фінансування на виплату пенсії здійснюється централізовано УПФ згідно з потребою, яка опрацьовується управлінням, інших наявних коштів, які б могли бути спрямовані на виконання рішень суду, немає(а.с.26).

Відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов'язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку , що оскільки у позивача були поважні причини невиконання судового рішення, то постанова про накладення штрафу у розмірі 680 грн. є передчасною.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 24 березня 2015 року у справі № 21-66а15.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з'ясував обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, постанова прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Нововолинську Волинської області задовольнити повністю.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2011 року у справі № 2а/0370/3401/11 - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в м. Нововолинську Волинської області задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нововолинського міського управління юстиції про накладення штрафу від 25.11.2011 року винесену на підставі зведеного виконавчого провадження № 29562576.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Б. Заверуха

Судді О.М. Гінда

В.В. Ніколін