Справа № 820/3734/15
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

02 липня 2015 р. № 820/3734/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Лук'яненко М.О.,

за участі секретарі судового засідання Звягіна Я.І.,

представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача - державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області - ОСОБА_3,

відповідача - Харківської митниці Державної фіскальної служби України - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Харківської митниці Державної фіскальної служби України, державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області про визнання протиправним та скасування висновку

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_5, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд: визнати протиправним та скасувати висновок державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" від 20.02.2015 року №913-39/7/113-20-31-17-01-27 в частині недостовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права).

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 20.02.2015 року державною податковою інспекцією у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області складено висновок №913-39/7/113-20-31-17-01-27 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади". Позивач не згоден з висновком державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області, вважає його протиправним та необґрунтованим, оскільки, ним виконано обов'язок щодо декларування майна, доходів та витрат відповідно до ст.12 Закону України "Про засади запобігання та протидії корупції" та зазначено все належне йому майно в декларації за 2013 рік. Також позивач вказує, що автомобіль ВАЗ 21099, 2000 року випуску, не вказаний ним у декларації за 2013 рік, так як вищевказаний автомобіль в 2008 році за довіреністю проданий гр. ОСОБА_6 з правом розпорядження даним автомобілем, за таких підстав, позивач просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представники позивача підтримали вимоги і доводи заявленого позову, просили суд прийняти рішення про задоволення позову.

Представник відповідача, державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області проти позову заперечував, надав суду письмові заперечення, позиція яких повністю збігається з викладеною в судовому засіданні, де зазначив, що на думку контролюючого органу ОСОБА_5 є дійсним власником автомобіля ВАЗ 21099 (державний номер НОМЕР_1), що підтверджується довідкою головного управління внутрішніх справ України в Харківській області управління Державтоінспекції №52/604 від 24.01.2015 року. Також, зазначив, що положеннями п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388 власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб, після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Відповідно до ч. 3 ст. 244 Цивільного кодексу України, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Отже, згідно вимог діючого законодавства ОСОБА_6 не є власником даного автомобілю, тому що не набув права власності, та не взятий на облік в органах Державтоінспекції.

Представник відповідача, Харківської митниці Державної фіскальної служби України проти позову не заперечував, та визнав його у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_5 працює на посаді головного державного інспектора митного посту "Харків-пасажирський" Харківської митниці.

З матеріалів справи встановлено, що позивач отримав від державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області висновок №913-39/7/113-20-31-17-01-27 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади" від 20.02.2015 року (а.с. 10).

У спірному висновку вказано, що за результатами проведеної перевірки, з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_5, встановлено, що ОСОБА_5 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік вказав не достовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого (набутих) ОСОБА_5 за час перебування на посад, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади" не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_5 У розділі IV "Відомості про транспортні засоби" декларації про майно, доходи, втирань зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік не вказані транспортний засіб, а саме: ВАЗ 21099, 2000 року випуску, номерний знак НОМЕР_2, дата здійснення реєстрації 10.12.2008 року відповідно письмових пояснень ОСОБА_5, був переданий у користування розпорядження за довіреністю від 2008 року.

Поряд із цим, вищезазначеним висновком також встановлено, що вартість майна (майнових прав), вказаного (вказаних) ОСОБА_5 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, набутого (набутих) ОСОБА_5 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 -10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_5 із законних джерел.

Перевіряючи дотримання відповідачем як суб'єктом владних повноважень вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України при прийнятті спірного висновку, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3, 4, 5 ст. 1 Закону України "Про очищення влади", протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Особи, зазначені у частинах третій, п'ятій - сьомій статті 3 цього Закону, не можуть обіймати посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), протягом п'яти років з дня набрання чинності відповідним рішенням суду.

Заборона, передбачена частиною третьою або четвертою цієї статті, може застосовуватися до особи лише один раз.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону, заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо: членів Вищої ради юстиції, членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, професійних суддів, Голови Державної судової адміністрації України, його першого заступника, заступника.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частинами 3 або 4 статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону (далі - заява).

Згідно із ч. 5 ст. 5 Закону перевірці підлягають: 1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами 3 та 4 статті 1 цього Закону; 2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Частиною 8 ст. 3 Закону визначено, що заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Порядок проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1 - 11 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади" (далі - Закон), у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік (далі - декларація), за формою, встановленою Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - перевірка) затверджено наказом Міністерства фінансів України від 03.11.2014 №1100 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1385/26162 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 3 Порядку, загальний алгоритм проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною четвертою статті 5 Закону, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації, у тому числі копії трудової книжки особи, стосовно якої проводиться перевірка;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в: аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації; порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності; порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Судом встановлено, що під час проведення перевірки контролюючим органом, органи внутрiшнiх справ повiдомили про наявнiсть у власностi ОСОБА_5 транспортного засобу ВАЗ 21099 (2000 року випуску), колір зелений, №дв .23, №куз. ХТА5522 (а.с. 85-87).

В розділі 35 розділу IV "Відомості про транспортні засоби" не вказано відомості щодо автомобіля ВАЗ 21099, 2000 року випуску.

20.03.2015 року на підставі встановлених в перевірці фактів щодо наявності на праві власності у ОСОБА_5 транспортного засобу ВАЗ 21099, останнім надано пояснення, в яких зазначено, що на момент подачі податкової декларації за 2013 рік позивач вважав, що право власності на автомобіль ВАЗ 21099 має ОСОБА_6 (а.с. 16).

Судом також встановлено, що 25.06.2008 року позивач (продавець) фактично уклав правочин у формі усного договору купівлі - продажу з ОСОБА_6 щодо продажу транспортного засобу: автомобіль ВАЗ 21099, (2000 року випуску), колір зелений, №дв. 23, №куз. ХТА5522.

На виконання зобовязань за указаним вище правочином ОСОБА_6 сплатив узгоджену вартість автомобіля, а ОСОБА_5 в свою чергу написав розписку, в якій зазначив, що отримав кошти за продаж автомобіля.

З листа управління Державтоінспекції головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 08.06.2015 року №5448 встановлено, що згідно баз даних УДАІ ГУМВС України в Харківській області 10.12.2008 року ОСОБА_6 видавався тимчасовий реєстраційний талон ДАО №366253 з терміном дії до 25.06.2013 року, в якому останній зазначений як власник даного транспортного засобу (а.с. 105-106).

Крім того, відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 26.05.2015 року, яке набуло чинності 08.06.2015 року, визнано договір купівлі - продажу автомобіля ВАЗ 21099, 2000 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, укладений 25.06.2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дійсним (а.с.112-113).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З урахуванням викладеного вище, з 25.06.2008 року позивач мав всі законні підстави не вважати себе власником автомобілю марки ВАЗ 21099, 2000 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, а тому при складанні декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2013 рік цілком правомірно не відобразив автомобіль марки ВАЗ 21099, 2000 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, як належний йому на праві власності, оскільки добросовісно виходив з факту належності цього автомобіля ОСОБА_6

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що в даному випадку мала місце недостовірність відомостей щодо наявності майна (транспортних засобів), вказаного в декларації позивача за 2013 рік.

Приймаючи до уваги вище наведене, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню в частині позовних вимог про скасування висновку державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" від 20.02.2015 року №913-39/7/113-20-31-17-01-27 в частині недостовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права).

Щодо позовних вимог про визнання протиправним висновку державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" від 20.02.2015 року №913-39/7/113-20-31-17-01-27 в частині недостовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права), суд зазначає, що вказана позовна вимога не підлягає задоволенню, оскільки поглинається вимогою про скасування оскаржуваного висновку, крім того, з урахуванням приписів ч.3 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України саме скасування оскаржуваного висновку є тим засобом захисту, який гарантуватиме захист прав позивача.

Додатково суд зауважує, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 118 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може одночасно з прийняттям постанови або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення адміністративного позову або заміну одного способу забезпечення адміністративного позову іншим.

На виконання приписів вищевказаної норми права, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення адміністративного позову, накладені відповідно до ухвали Харківського окружного адміністративного суду 17 квітня 2015 року.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов про часткове задоволення позовних вимог в частині скасування висновку державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" від 20.02.2015 року №913-39/7/113-20-31-17-01-27 в частині недостовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права). Решта позовних вимог задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до положень ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 8 і 19 Конституції України, ст.ст. 7-11, ч. 1 ст. 158, ст. 159, ч. ч. 1, 2 ст. 160, ст. 161, ч. 1 ст. 162, ст. 163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Скасувати висновок державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" від 20.02.2015 року №913-39/7/113-20-31-17-01-27 в частині недостовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Скасувати заходи забезпечення адміністративного позову, накладені відповідно до ухвали Харківського окружного адміністративного суду 17 квітня 2015 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили у порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 07 липня 2015 року.

Суддя М.О. Лук'яненко