Справа № 2а-1822/11/2670
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2011-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

місто Київ

01 березня 2011 року№ 2а-1822/11/2670
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., ознайомившись з позовною заявою і доданими до неї матеріалами

за позовомОСОБА_1
до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у місті Києві
проскасування постанови державного виконавця від 16.11.2010,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у місті Києві, в якому просить суд:

- або скасувати постанову державного виконавця від 16.11.2010, якщо суддя Ладиченко С.В. правильно склав виконавчий лист від 16.04.2010;

- або зобовязати суддю Ладиченко С.В. скласти виконавчий лист від 16.04.2010 у відповідності із статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження», якщо суддя Ладиченко С.В. неправильно склав виконавчий лист від 16.04.2010.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2011 року №2а-1822/11/2670 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у звязку з недотриманням позивачем вимог статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, до позовної заяви ОСОБА_1 не було додано документу про сплату судового збору; в позовній заяві не зазначено обовязкового реквізиту відповідача поштової адреси; не вказано моменту, з якого позивач дізнався про оскаржувану постанову державного виконавця. Крім того, спосіб викладення прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 не давав змоги встановити конкретних зміст позовних вимог та конкретного відповідача, щодо якого заявлено ці вимоги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2011 №2а-1822/11/2670 позивачеві надано строк до 23 лютого 2011 року для усунення недоліків позовної заяви. Позивачу необхідно було визначитися з колом осіб, до яких заявлено позовні вимоги, у разі визначення третьої особи зазначити, яким чином рішення у справі може вплинути на права, інтереси, свободи або обовязки цієї особи; конкретизувати позовні вимоги відповідно до визначеного відповідача; надати суду документ про сплату судового збору у разі відсутності обставин, коли його не належить сплачувати; вказати момент, коли позивач дізнався про оскаржувану постанову державного виконавця.

Зазначена ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва не оскаржена позивачем в апеляційному порядку, а тому набрала законної сили і є обовязковою до виконання.

Згідно з відміткою служби діловодства суду 22.02.2011, 25.02.2011 (згідно поштового штампу на поштовому конверті відправлено 22.02.2011) ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2011 №2а-1822/11/2670 подано письмові пояснення.

Ознайомившись із цими поясненнями, суд встановив, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, залишеної судом без руху, з огляду на наступне.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2011 №2а-1822/11/2670 на усунення недоліків позовної заяви позивача зобовязано надати документ про сплату судового збору крім наявності випадків, коли його не належить сплачувати.

Цією ж ухвалою ОСОБА_1 розяснено щодо порядку звільнення від сплати державного мита на підставі статті 86 Закону України «Про виконавче провадження». Так, відповідно до частини першої статті 86 Закону України «Про виконавче провадження»стягувач має право звернутися з позовом до юридичної особи, яка зобов'язана провадити стягнення коштів з боржника, у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи. При цьому стягувач звільняється від сплати державного мита. У той же час необхідно зважати на те, що під юридичними особами, які зобов'язані провадити стягнення коштів з боржника, маються на увазі підприємства, установи, організації незалежно від форми власності та інші суб'єкти підприємницької діяльності, зазначені у частині першій статті 9 названого Закону (податкові органи, установи банків, кредитно-фінансові установи, а також інші органи, установи, організації, що виконують судові рішення на вимогу чи за дорученням державного виконавця).

Органи державної виконавчої служби не є юридичними особами, про яких ідеться у частині першій статті 86 Закону України «Про виконавче провадження». Тому, позовні заяви на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби оплачуються державним митом у загальному порядку. Вказана позиція суду узгоджується з позицією Пленуму Вищого адміністративного суду України, викладеною у постанові від 13.12.2010 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби».

Водночас, відповідно до частини першої статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Ознайомившись із письмовими поясненнями ОСОБА_1, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких фактичних даних, які б були достатніми та необхідними для звільнення позивача від сплати судових витрат на підставі статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України. Також позивачем не зазначено та не обґрунтовано наявність інших підстав для несплати судового збору.

З огляду на те, що ОСОБА_1 на усунення недоліків позовної заяви не надано суду документу про сплату судового збору, суд дійшов висновку про неусунення позивачем недоліків позовної заяви, залишеної без руху.

Суд доводить до відома позивача, що відповідно до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору судовий збір при зверненні до адміністративного суду сплачується у порядку, встановленому законодавством для державного мита і визначається відповідно до підпункту «б»пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», тобто складає 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (3, 40 грн.).

Крім того, ОСОБА_1 не виконано вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху в частині необхідності конкретизувати позовні вимоги відповідно до визначеного відповідача, а у разі визначення третьої особи зазначити, яким чином рішення у справі може вплинути на права, інтереси, свободи або обовязки цієї особи.

Також письмові пояснення ОСОБА_1 містять інформацію про додаткові фактичні обставини справи, а також нові докази на їх підтвердження, водночас, їх подано лише в одному примірнику.

Відповідно до частини третьої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, крім випадків подання адміністративного позову субєктом владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 106, 108, 160 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву повернути позивачеві.

Повідомити позивача, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.В. Літвінова