Справа № 821/1331/15-а
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/1331/15-а
09 год. 32 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області від 04.12.13 № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість на 31582 грн. 35 коп. та застосування штрафних санкцій на суму 9255 грн. 59 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що підприємець не перевищував граничного обсягу операцій з постачання товарів/послуг, після якої потребується обов'язкова реєстрація платником ПДВ і сплата податку, а висновки податкового органу є неправильними, адже при обчисленні загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг податковий орган не зменшив вказану суму операцій на суми податку, сплачені позивачем контрагентам у складі ціни товару. Вказує на неправильне визначення розміру штрафних санкцій, який перевищує 25 відсотків від грошового зобов'язання.

Представник позивача прибув в судове засідання, просить задовольнити позов.

Державна податкова інспекція у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області ( далі відповідач, ДПІ у м. Херсоні), заперечує проти позову, вважає, що дії посадових осіб контролюючого органу із складання податкового повідомлення-рішення вчинені у спосіб та в порядку визначеному чинним законодавством України. На думку податкового органу, від загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг у 300000 гривень не слід відраховувати жодної суми ПДВ, оскільки суб'єкт, якого стосується вказана норма, ще не є платником ПДВ.

Представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши представників сторін, судом встановлено наступне.

ОСОБА_3 зареєстрована суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою в 2000 році, здійснює діяльність в сфері роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.

Державною податковою інспекцією у м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області складений акт від 18.11.2013 № 1393/21-03-17-02/НОМЕР_2 "Про результати документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 за період з 18.08.2010 по 31.12.2012", в якому зазначено про порушення п. 181.1 ст. 181, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкові зобов'язання по податку на додану вартість за період з 11.05.2012 по 31.12.2012 на загальну суму ПДВ 31582 грн. 35 коп., пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України - неподання декларації з податку на додану вартість до ДПІ у м. Херсоні за травень-грудень 2011 року, січень - грудень 2012 року, та інші порушення податкового законодавства.

В акті зазначено, що позивачем у періоді з травня 2011 року по квітень 2012 року отримано дохід у розмірі 307753 грн. 84 коп., про що свідчать дані книг обліку доходів та витрат, а також книг обліку розрахункових операцій. У квітні 2012 року відбулось перевищення обсягу виручки понад 30000 грн.

При перевищенні виручки за 12 календарних місяців 300 000 грн. особа, яка не є платником податку на додану вартість, ФОП ОСОБА_3 відповідно до п. 183.1, п. 183.2 ст. 183 Податкового Кодексу, повинна була надати заяву про реєстрацію платником ПДВ не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто вказаного обсягу оподатковуваних операцій, а саме - до 10.05.12 року. В порушення п. 181.1. ст. 181 Податкового Кодексу , на початок проведення перевірки станом на 29.10.13 ФОП ОСОБА_3 не зареєструвалась як платник податку на додану вартість.

З посиланням на п.183.10 ст. 183 Податкового Кодексу, відповідно до якого будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею та п. 181.1 ст. 181 цього кодексу, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування, податкова інспекція визначила розмір ПДВ, який має сплатити приватний підприємець за період з 11.05.12 по 31.12 12. Згідно з первинними документами та даними книг обліку доходів та витрат, книг обліку розрахункових операцій, сума податкового зобов'язання по податку на додану вартість складає 31582 грн. .коп., а саме: з 11.05.12 по 31.05.12 - 3419.54 грн., за червень 2012 року - 4748,95 грн. за липень 2012 року - 3155,70 грн., за серпень 2012 - 2390,9 грн. , за вересень 2012 - 4175,47 грн. , за жовтень 2012 - 4610,29 грн. , за листопад 2012 - 4183,58 грн. , за грудень 2012 - 4897,91 грн.

Відповідно до п. 203.1 ст. 203 Кодексу №2755, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Згідно з пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Кодексу № 2755, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. В порушення пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п 203.1 ст. 203 Кодексу № 2755 фізична особа - підприємець ОСОБА_3 не подавала декларації з ПДВ до ДПІ у м. Херсоні за травень - грудень 2011, січень-грудень 2012 року, чим порушила граничні строки подання податкових декларацій з ГІДВ.

На підставі висновків даної перевірки податковою інспекцією складено податкове повідомлення-рішення від 04.12.2013 № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 31582 грн. 35 коп. та застосування штрафних санкцій на суму 9255 грн. 59 коп. ( 7895 грн. 59 коп. за заниження грошового зобов'язання та 1360 грн. за неподання декларацій з ПДВ за травень-грудень 2012 року).

Не погоджуючись з рішенням про застосування штрафних санкцій, позивач звернувся до суду.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникла між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 181.1 ст. 181 ПК ( в редакції станом на період виявленого порушення) у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у т.ч. з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених ст. 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Відповідно до п. 183.2 ст. 183 ПК у разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до органу державної податкової служби не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у ст. 181 цього Кодексу.

Будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку на додану вартість, і у випадках та порядку, передбаченими статтями 180 - 183 Розділу V Кодексу, не подала до органу державної податкової служби заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату податку на додану вартість на рівні зареєстрованого платника податку на додану вартість без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Позивач не є платником єдиного податку, вперше досяг обсягу оподатковуваних операцій у розмірі понад 300 тис. грн. у квітні 2012 року, що він не заперечує, однак відповідної заяви не подав, не сплачував протягом травня грудня 2012 року зобов'язання з податку на додану вартість.

Позивач стверджує, що податковий орган невірно визначив загальну суму від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість, оскільки не зменшив суму виручки (доходу) на суми податку на додану вартість, які позивач сплачував контрагентам у складі ціни товарів під час їх закупівлі. На підтвердження фактів сплати сум податку на додану вартість у складі ціни товару позивач представив суду копії видаткових накладних та податкових накладних, з яких убачається, що товар придбавався ФОП ОСОБА_3 у платників ПДВ з включенням до складу ціни товару податку на додану вартість. При продажу товарів нарахування ПДВ позивачем не здійснювалось, оскільки позивач не був зареєстрований платником ПДВ.

Суд вважає доводи позивача необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість визначались операції платників податку, зокрема, з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України. Згідно з підпунктом 2 пункту 180.1 статті 180 Податкового кодексу України, для

цілей оподаткування платником податку є будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

Згідно з підпунктом 183.10 статті 183 Податкового кодексу України, будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, вважається платником податку з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу, без права на віднесення сум податку до податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування до моменту реєстрації платником податку на додану вартість.

При розрахунку загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню згідно з Податковим кодексом України, для визначення необхідності обов'язкової реєстрації платником ПДВ потрібно враховувати операції, що відповідають критеріям постачання товарів/послуг (пп. 14.1.191 і 14.1.185 ПКУ) за останні 12 календарних місяців, а також методику визначення граничної суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню.

Так, постачанням товарів згідно з п.п. 14.1.191 ПКУ є будь-які операції, що передбачають передання права на розпоряджання товаром як власник, у тому числі продаж товару. Крім того, істотною умовою для визначення необхідності обов'язкової реєстрації платником ПДВ є гранична сума, нарахована (сплачена) платнику податків протягом останніх 12 календарних місяців від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, - 300000 гривень сукупно без урахування податку на додану вартість.

Як вбачається з позовної заяви та пояснень представника позивача в судовому засіданні, згідно копій звітів про використання реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій загальна сума розрахунків за продані товари за період травень 20111- квітень 2012 року становить 307753 грн. 84 коп. без ПДВ. Таким чином, позивач на дану суму не нараховував ПДВ, а тому вона є сумою без ПДВ.

Крім того, позивач у наведеному періоді не був платником ПДВ, а отже не був уповноважений на нарахування, утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем.

З аналізу положень пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України вбачається, що при визначенні показника сум від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість, сплачені такому платнику податків протягом останніх 12 календарних місяців, законодавець не встановив правила щодо зменшення суми за продані товари на суми податку на додану вартість, сплачені цим платником податків при придбанні товарів у інших контрагентів. Використаний законодавцем вираз «без урахування податку на додану вартість» у пункті 181.1 статті 181 Податкового кодексу України позивач тлумачить помилково.

Вираз «без врахування податку на додану вартість» відповідно до п. 181.1 ст. 181 ПКУ розповсюджується і на інші випадки виключення ПДВ з отриманого доходу, які в даному разі не стосуються позивача. Суд вважає, що на наведене у п. 181.1 ст. 181 ПКУ уточнення у скобках «(без урахування податку на додану вартість)» не слід звертати увагу, оскільки до предмету даного спору воно не відноситься. Така 300 тисячна межа, оговорена в п. 181.1 ст. 181 ПКУ, враховується не тільки при первинній реєстрації осіб платниками ПДВ, але і в інших випадках. Так, наприклад, особи, які повторно реєструються платниками ПДВ, реєстрація яких до цього була анульована, для визначення 300 тисячної межі при повторній реєстрації повинні брати обсяги операцій по поставці товарів (послуг), які здійснювались ними протягом останніх 12 місяців, включаючи і місяці попередньої реєстрації, без ПДВ. Крім того, уточнення, яке наведене у скобках, може стосуватись випадків анулювання ПДВ-реєстрації ( п.п. «а» п. 184.1 ПКУ), тобто, коли така особа вже є платником ПДВ та відповідно ПДВ при поставці вже нараховує. Таким особам, які виходять зі складу платників ПДВ, для порівняння треба орієнтуватись на 300 тисячний обсяг операцій без

врахування ПДВ, який входить у вартість здійснених поставок.

Сплата ПДВ у складі ціни товару, який придбавався позивачем, не впливає на його обов'язок з реєстрації платником ПДВ, оскільки для цього встановленню підлягає наявність податку у складі ціни товару, що ним реалізовувався, а не придбавався.

Законодавством не передбачене врахування сплаченого особою при придбані товарів податку при визначенні суми операцій з продажу товарів такою особою.

Доводи позивача були б взяті до уваги, якби норма даного пункту 181.1 ПКУ мала б розширене тлумачення, наприклад , «без урахування податку на додану вартість, сплаченого при придбанні товарів, робіт, послуг...». Але навіть в такому випадку, ця правова позиція потребувала б додаткового розяснення, які саме податки повинні бути виключені за той самий період, в якому здійснений продаж, або включені у ціну товарів, які в подальшому продавались тощо.

Таким чином, при вирішенні питання про необхідність обов'язкової реєстрації позивача платником ПДВ та визначенні йому податкового зобов'язання з податку на додану вартість податковий орган не повинен зменшувати показник доходу, одержаного позивачем, на суми ПДВ, сплачені ним у складі ціни придбаних товарів . У разі перевищення суми від здійснення операцій з поставки товарів (послуг) межі 300000 грн., підприємець підлягає обов'язковій реєстрації платником ПДВ, і лише після реєстрації платником ПДВ особа має право здійснювати утримання податку, що сплачується покупцем, але несе відповідальність за дотримання достовірності, повноти та своєчасності нарахування ПДВ.

Це означає, що податковий орган вірно визначив передбачений пунктом 181.1 статті 181 Податкового кодексу України, показник сукупної суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню ПДВ, одержаної позивачем протягом останніх 12 календарних місяців.

Також вірно був застосований штраф за неподання декларацій з податку на додану вартість за травень-грудень 2012 року. Згідно п. 120.1 ст. 120 ПКУ неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Не зазначення даної норми в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні підтвердилось при розгляді справи, але дана обставина не є беззаперечною підставою для скасування податкового повідомлення-рішення, враховуючи, що факти податкових порушень підтверджені належними доказами.

Суд відмовляє в задоволенні позову.

Відповідно до ч.2 ст.87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати. Оскільки позивач просив скасувати податкове повідомлення-рішення на загальну суму 40837 грн. 94 коп., то судовий збір за адміністративний позов майнового характеру складає 1827 грн. (мінімальний розмір судового збору). Згідно із ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги. Судом за результатами розгляду справи відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, у зв'язку з чим з позивача підлягає стягненню решта судового збору в сумі 1644 грн. 30 коп. (1827 грн. - 182,70 грн. )

Керуючись. ст.ст. 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Відмовити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 в задоволенні позову про скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області від 04.12.2013 № НОМЕР_1.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ідн. код НОМЕР_2) до Державного бюджету судовий збір в сумі 1644,30 (одна тисяча шістсот сорок чотири тисячі гривні) 30 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 07 липня 2015 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 8.3.3