Справа № 335/5882/13-а (2а/335/155/2013)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2015 рокусправа № 335/5882/13-а (2а/335/155/2013)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

представника особи, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1,

прокурора: Колесніченко Вікторії Іванівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2013 року

у справі за позовом прокурора Жовтневого району м. Запоріжжя до ОСОБА_3 міського голови, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання не чинним та скасування розпорядження,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач прокурор Жовтневого району м. Запоріжжя звернувся 10.06.2013 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом до ОСОБА_3 міського голови. Просив визнати нечинним та скасувати розпорядження ОСОБА_3 міського голови від 30.04.2004 року №542р „Про затвердження акта державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію магазину продовольчих товарів з баром по пр. Леніна,81/вул. Грязнова,49" в частині: реконструкції приміщення VII в під'їзді №11 з утворенням приміщення №18 з'єднаного з приміщенням ХХХХІХ (кімната №4); влаштування перегородки у приміщення №8, приєднаного до приміщення ХХХХІХ (кімната №13).

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2013 року позов задоволено. Визнано нечинним та скасовано розпорядження ОСОБА_3 міського голови від 30.04.2004 року №542р „Про затвердження акта державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію магазину продовольчих товарів з баром по пр. Леніна,81/вул. Грязнова,49" в частині: реконструкції приміщення VII в під'їзді №11 з утворенням приміщення №18 з'єднаного з приміщенням ХХХХІХ (кімната №4); влаштування перегородки у приміщення №8, приєднаного до приміщення ХХХХІХ (кімната №13). Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що факт збільшення площі підвального приміщення, що є власністю ОСОБА_5 підтверджується розпорядженням ОСОБА_3 міського голови від 30.04.2004 року №542р, згідно якого загальна площа спірного приміщення після реконструкції склала 389,4кв.м.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, згідно якої апелянт просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та залишити адміністративний позов без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права. Посилається на те, що вона є дружиною третьої особи у справі ОСОБА_5, який є власником підвального приміщення з приводу якого вирішується питання про скасування розпорядження ОСОБА_3 міського голови від 30.04.2004 року №542р. Зазначає, що вказана постанова порушує її інтереси як дружини третьої особи щодо майна подружжя. Вказує, що прокурором пропущено строк звернення до суду, а суд першої інстанції не звернув на це уваги та не застосував ст. 99, 100 КАС України. Предметом спору є розпорядження ОСОБА_3 міського голови від 30.04.2004 року. Однак прокурор звернувся до суди лише в 2013 році. При цьому, протест прокурора на спірне розпорядження був винесений в 2011 році. Вважає, що відсутні обєктивні причини, що перешкоджали своєчасному зверненню прокурора до суду.

Представником прокуратури надано до суду заперечення, згідно яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Вказує, що рішенням ОСОБА_3 міської ради від 23.03.2012 року задоволено протест прокурора району та скасоване розпорядження ОСОБА_3 міського голови від 30.04.2004 року. Проте в подальшому постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2012 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_5 та вищезазначене рішення ОСОБА_3 міської ради визнано нечинним. Таким чином спірне розпорядження ОСОБА_3 міського голови від 30.04.2004 року знову стало чинним. Проте, прокурору не було відому про постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2012 року, про це судове рішення прокурору стало відомо лише 22.03.2013 року. Тому, вважає, що строку пропущений з поважних причин.

У судовому засіданні представник особи яка подала апеляційну скаргу (ОСОБА_2) підтримав доводи апеляційної скарги та виклав пояснення, викладені в апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції, а справу залишити без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду.

Представник прокуратури проти апеляційної скарги заперечив. Просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Надав пояснення аналогічні, викладеним в запереченнях.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між Управлінням у справах приватизації ОСОБА_3 міської ради та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу об'єкта права комунальної власності від 07.05.2002 року №69. За вказаним договором ОСОБА_5 передано у власність шляхом викупу комунальне майно, що перебувало на балансі КП „ВРЕЖО №2" - приміщення ХХХХІХ підвалу літ. А-4 багатоповерхового житлового будинку по пр. Леніна,81/вул. Грязнова,49" загальною площею 347,6 кв.м.

Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач (прокурор) звернувся до суду першої інстанції 10.06.2013 року, зазначивши, про порушення інтересів держави та визначивши відповідачем ОСОБА_3 міського голову (імя не зазначено); просив скасувати розпорядження ОСОБА_3 міського голови від 30.04.2004 року №542.

Між тим, суд апеляційної інстанції, враховуючи дату звернення позивача до суду першої інстанції 10.06.2013 року та дату розпорядження від 30.04.2004 року (яке оскаржується) вважає за необхідне зазначити:

Відповідно до частини 1 статті 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною 2 вказаної статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шести місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, частиною 3 статті 99 КАС України визначено, що для звернення до суду у справі щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження , звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Натомість, причину, яка б свідчила про поважність пропуску строку звернення до адміністративного суду позивачем зазначено, однак колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає можливості визнати дану причину поважною.

З цього приводу суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа "Стаббігс та інш. Проти Великобританії" рішення від 22.10.1996р., "Девеер проти Бельгії" рішення від 27.02.1980р.).

Також слід зазначити, що поважними визнаються такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами справи певних процесуальних дій.

Позивач займає посаду Прокурора Жовтневого району м. Запоріжжя, радник юстиції, має чималий штат співробітників, які мають відслідковувати справи за участю Прокуратури Жовтневого району, додержуватися строків звернення до суду в порядку ст. 99 КАС України та додержуватися 15-ти денного строку звернення до суду з позовом в разі відхилення протесту, отже, суд апеляційної інстанції ставить під сумнів твердження позивача про його необізнаність.

Згідно пояснень позивача та матеріалів справи, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені ст. 100 КАС України: адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Таким чином, враховуючи дату звернення позивача до суду першої інстанції з адміністративним позовом, та відсутність поважності причин пропуску строку звернення до суду, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги слід залишити без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Суд першої інстанції не дослідив дане питання, тому на думку колегії суддів апеляційної інстанції, прийшов до помилкового вирішення справи, порушивши процесуальний закон, а саме ст. 99, 100 КАС України та не застосувавши наслідки порушення строку звернення до адміністративного суду.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне дане порушення процесуального закону усунути, постанову суду першої інстанції скасувати та залишити даний позов без розгляду.

Керуючись п. 4 ч.1 ст. 198, ст. 202, п. 4 ч.1 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2013 року у справі за позовом прокурора Жовтневого району м. Запоріжжя до ОСОБА_3 міського голови, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання не чинним та скасування розпорядження скасувати.

Позов залишити без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Л.П. Туркіна