Справа № 2а-1452/11/1370
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

Іменем України

09.06.2015 № К/800/9557/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів: головуючого судді Юрченко В.П., суддів: Голубєвої Г.К., Сіроша М.В., розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргуГородоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівської області
на постановуЛьвівського окружного адміністративного суду міста від 29.09.2011
та ухвалуЛьвівського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015
у справі №2а-1452/11/1370
за позовомДержавної податкової інспекції у Городоцькому районі Львівської області
доПриватного підприємця ОСОБА_1
простягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Городоцькому районі Львівської області, правонаступником якої є Городоцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівської області, звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила стягнути з Приватного підприємця ОСОБА_1 заборгованість в сумі 72027,38 грн., яка виникла внаслідок несплати відповідачем пені за порушення розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 72027,38 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду міста від 29.09.2011 у даній справі, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки вважає, що постанову та ухвалу було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність відсутність для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач має борг 72027,38 грн., який виник в 2010-2011 р.р. внаслідок несплати пені за порушення розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до положень ст.6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» Державна податкова інспекція в Городоцькому районі Львівської області надіслала відповідачу першу податкову вимогу від 17.11.2010 №1/534 та другу податкову вимогу від 20.12.2010 №2/581.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2011, яка набрала законної сили, у справі №2а-3090/11/1370 за позовом відповідача до Державної податкової інспекції в Городоцькому районі Львівської області названі податкові вимоги скасовано. При цьому, рішення мотивоване тим, що заборгованість із сплати штрафних санкцій і пені за порушення вимог валютного законодавства і розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності не є податковим боргом в розумінні Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податку перед бюджетами та державними цільовими фондами», тому механізм її стягнення не передбачає виставлення податкових вимог.

Суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, дійшов висновку про відсутність законних для стягнення заявленої податковим органом суми заборгованості.

Судова колегія касаційної інстанції погоджується з позицією судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Так, з 01.01.2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 14.1.39 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пп. 14.1.175 цієї статті податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Таким чином, відповідно до наведених норм Податкового кодексу України санкції (штрафні санкції і пеня) за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності є податковим зобов'язанням, а у випадку їх несплати у встановлений законодавством строк набувають статусу податкового боргу і відповідно застосовуються механізми стягнення податкового боргу, передбачені цим Кодексом.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється ст.ст. 95-99 Податкового кодексу України.

Приписи п. 95.1 ст. 95 цього Кодексу визначають перелік заходів, що можуть вживатися податковим органом до платника податків із метою погашення податкового боргу, зокрема стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, а також продаж майна платника податків, що перебуває в податковій заставі.

При цьому, згідно з п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги.

Водночас відповідно до п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Таким чином, пунктом 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України встановлено особливий порядок стягнення податкового боргу платників податків - фізичних осіб у порівнянні з порядком погашення податкового боргу юридичних осіб, у зв'язку чим положення ст.ст. 95-99 Податкового кодексу України можуть застосовуватися до процедури стягнення податкового боргу з фізичних осіб лише в тій частині, що не суперечить вимогам п. 87.11 ст. 87 цього Кодексу.

Особливості процедури стягнення податкового боргу з платника податків - фізичної особи полягають, зокрема, у тому, що процедура стягнення податкового боргу з фізичної особи може ініціюватися виключно через звернення органу стягнення з відповідним позовом.

Разом з тим, пункт 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України не встановлює граничних часових меж або періоду, з яких у податкового органу виникає право на стягнення податкового боргу, зокрема, не передбачено особливостей щодо направлення платникові податку - фізичній особі податкової вимоги як умови для виникнення права на примусове стягнення податкового боргу, передбаченої п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України.

Стаття 59 Податкового кодексу України передбачає уніфіковані правила направлення податкових вимог усім платникам податків, внаслідок чого випливає висновок про наявність законної підстави для надіслання фізичним особам податкових вимог в аналогічному порядку та тотожних підстав, що і платникам податку - юридичним особам.

Таким чином, даючи правову оцінку обставинам у справі, суди дійшли вірного висновку, що, оскільки предметом даного позову є стягнення податкового боргу, а з дня набрання чинності Податковим кодексом України лише його нормами регламентовано порядок та процедуру стягнення податкового боргу, яким, в свою чергу, не встановлено жодних особливостей або застережень щодо стягнення податкового боргу, в тому числі і за рішенням суду, який виник до набрання чинності даним Кодексом, відтак скасування податкових вимог в судовому порядку не позбавляло право податковий орган повторно скласти та направити вимогу відповідно до вимог Податкового кодексу України та права звернутись до суду з позовом про стягнення спірної заборгованості відповідно до положень ст. 20 Податкового кодексу України.

За таких обставин, судова колегія касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги про наявність законних підстав для відмови у задоволенні позову.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних судових рішень судами першої та апеляційної інстанцій були порушені норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин та з урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав, які могли б призвести до скасування оскаржуваних судових рішень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівської області залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду міста від 29.09.2011 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, що беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.П.Юрченко
Судді Г.К.Голубєва
М.В.Сірош