Справа № 2а-1057/10/0870
Суддя: Янюк Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2010-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2010 року < ОСОБА_1 > Справа № 2а-1057/10/0870

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Янюк О.С.,

при секретарі судового засідання Світлицькій О.В.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_2 (довіреність від 01.03.2010 № б/н);

відповідача ОСОБА_1І.(довіреність від 22.02.2010 № 261/10/12-115)

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Запоріжжя

до Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України в Запорізькій області

про визнання нечинним рішення про застосування фінансових санкцій

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2010 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3, позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду (далі-суд) із адміністративним позовом до Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України в Запорізькій області (далі - відповідач), у якому просить визнати нечинним рішення від 13.03.2009 № 08032/0830-32.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Зокрема зазначає, що відповідач, в порушення приписів чинного законодавства не надав позивачу спірне рішення, про існування якого позивач дізнався лише 20.01.2010. Вказує, що жодних відомостей про перевірку не має, записи в журналі реєстрації перевірок відсутні, у звязку із чим просить скасувати спірне рішення.

Відповідач проти позову заперечив на надав пояснення, аналогічні викладеним у запереченні на позов від 10.03.2010 № 107/9/32-115.

За клопотанням представника позивача у судовому засіданні у якості свідка допитана ОСОБА_4, яка на час перевірки працювала продавцем продтоварів у магазині, що належить ОСОБА_3 Пояснила, що у лютому 2009 року притягнена до адміністративної відповідальності за продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів неповнолітньому та зазначила, що особа, якій вона реалізувала указаний товарів виглядала старше свого віку.

У судовому засіданні за клопотанням відповідача у якості свідка був допитаний працівник Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України ОСОБА_5, який проводив перевірку позивача. Останній пояснив, що у лютому 2009 року працівниками Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України у Запорізькій області проведено перевірку магазину, який належить позивачу, та встановлений факт реалізації ОСОБА_4 алкогольний та тютюнових виробів особі, яка не досягла 18-літнього віку.

Також у судове засідання у якості свідків викликались особи, залучені у якості понятих під час проведення перевірки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які до суду не зявились. Представники сторін не заперечили проти розгляду справи по суті без пояснень указаних осіб.

На підставі ст.160 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані документи, заслухавши пояснення представників сторін та свідків, судом установлені наступні обставини.

До Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України в Запорізькій області від Шевченківського РВ ГУМВС України в Запорізькій області надійшли матеріали перевірки магазину, який знаходиться за адресою: вул. Полякова, 17, м. Запоріжжя, що належить позивачу. Під час перевірки встановлений факт реалізації ОСОБА_4 особі, яка не досягла 18-річного віку - ОСОБА_8, 1992р.н. - паку вина та пачки сигарет. Факт реалізації вина та пачки сигарет неповнолітньому підтверджується поясненнями понятих ОСОБА_7 та ОСОБА_9, які містяться у матеріалах справи.

ОСОБА_4 є продавцем продтоварів магазину, що належить позивачу, на підставі трудового договору від 09.07.2008, що укладений останньою та позивачем.

За указане порушення ОСОБА_4 притягнена до адміністративної відповідальності, про що посадовими особами Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України у Запорізькій області 24.02.2009 складений протокол про адміністративне правопорушення № 000781, та винесено постанову № 000781 за справою про адміністративне правопорушення. Із указаними документами ОСОБА_4 ознайомлена, про що свідчить підпис останньої.

З урахуванням виявленого порушення, на підставі матеріалів перевірки магазину позивача, відповідачем винесено рішення про застосування фінансових санкцій від 13.03.2009 № 080332/0830-32, яким застосований штраф у розмірі 3 400,00грн. Указане рішення 13.03.2009 направлене на адресу позивача, та отримано 16.03.2009, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 5469251.

До суду позивач звернулась 23.02.2010, оскільки стверджує, що про існування спірного рішення до знала.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі Закон № 418/95-ВР, у редакції, чинній на момент винесення спірного рішення).

Згідно із приписами ст. 153 Закону № 418/95-ВР забороняється продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів, зокрема, особам, які не досягли 18 років. Продавець алкогольних напоїв або тютюнових виробів має право вимагати у покупця, який купує алкогольні напої або тютюнові вироби, документ, що засвідчує його вік, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

За порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Статтею 17 Закону № 418/95-ВР встановлено, що до суб'єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог ст. 153 цього Закону у розмірі 1700 гривень, у разі повторного протягом року порушення - 3400 гривень.

Оскільки перевіряючи ми особами встановлений факт реалізації неповнолітній особі алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відповідачем правомірно застосований штраф у розмірі 3 400,00грн.

Твердження позивач про те, що перевірка проведена не була, а рішення про застосування фінансових санкцій вона не отримувала спростовується поясненнями свідків та матеріалами справи, а саме:

протоколом огляду та виїмки від 24.02.2009;

протоколом від 24.02.2009 № 000781 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП;

постановою від 24.02.2009 № 000781 за справою про адміністративне правопорушення;

повідомленням про вручення поштового відправлення від 16.03.2009 № 5469251.

Крім того, перевірка позивача здійснювалась не посадовими особами податкового органу, а працівниками правоохоронних органів у межах вимог, встановлених Законом України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-XII. Тобто, у даному випадку перевірялась не фінансово-господарська діяльність, а виконувалися вимоги ст. 10 указаного Закону, у звязку із чим, у відповідності до діючого законодавства, ні наказ про проведення перевірки, ні направлення, ні запис у журналі реєстрації перевірок не потрібні.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідачем правомірно винесене спірне рішення, у звязку із чим позов не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вище викладене, суд вважає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, отже заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.161-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги, якщо вони не були подані у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя (підпис) О.С.Янюк