Справа № 297/1365/15-а
Суддя: Гал Л. Л.
Дата ухвалення: 2015-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 297/1365/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Гал Л. Л. , при секретарі Боротей А.Е., перекладачі ОСОБА_1, з участю позивача ОСОБА_2, представника позивача за договором адвоката ОСОБА_3, представника відповідача за довіреністю ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі, третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Берегівське автотранспортне підприємство 12137», про визнання незаконним рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах,

встановив:

ОСОБА_2, третя особа ТДВ «Берегівське автотранспортне підприємство 12137», звернувся в суд із адміністративним позовом до УПФ України в Берегівському районі, в якому просив суд визнати рішення комісії для розгляду питань повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій при УПФ України в Берегівському районі про відмову йому, ОСОБА_2, в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах незаконним. Так, позивач ОСОБА_2 просить визнати час роботи по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, а саме з 21 квітня 1987 року по 16 травня 1987 року таким, що підлягає зарахуванню до періоду часу (стажу) передбаченого ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» необхідного при призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку та зобовязати УПФ України в Берегівському районі призначити пенсію за зменшенням пенсійного віку, тобто за віком на пільгових умовах, з моменту звернення ОСОБА_2, тобто з 09 січня 2015 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він в січні 2015 року звернувся до управління Пенсійного фонду в Берегівському районі для призначення йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Рішенням №6 від 08 квітня 2015 року комісією по призначенню та виплаті пенсій при УПФ України в Берегівському районі йому, позивачу, було відмовлено в призначенні пенсії мотивуючи тим, що в поданих ним документах підтверджується тільки 4 дні перебування у зоні відчуження, а саме с. Гдень, Гомельської області, а згідно ст. 55 згаданого Закону пенсія надається із зменшенням пенсійного віку особам, які працювали у 1987 році в зоні відчуження не менше 14 календарних днів.

Проте, позивач зазначає, що з 04.07.1983 року по 02.10.2006 року він працював в Берегівському АТП-12137 водієм вантажного автомобіля та після настання Чорнобильської катастрофи він та його колега ОСОБА_5 були відряджені у Чорнобиль для відновлення інфраструктури в зоні відчуження, а саме будівництво дороги до Чорнобиля та Припяті, де пробув з 21.04.1987 року по 16.05.1987 року, а всього 26 днів.

Виконуючи відповідні завдання, він щоденно возив гравій, асфальт, тощо до району атомної електростанції будучи дорогу для транспорту. Із-за невідомих йому причин дислокацію машин перевели із с. Гдень, Гомельської області до с. Іванків, Київської області, яке розташоване за межами 30 км. зони відчуження, однак він щоденно продовжував працювати у зоні відчуження на вантажному автомобілі.

Комісія УПФ при перевірці документів посилалася на те, що смт. Іванків не входить у зону території відчуження, просили надати путівки, які видавалися щоденно на роботі для підтвердження знаходження в зоні відчуження, однак в АТП пояснили, що путівки були знищені і надати їх ніхто не зможе.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що він та його напарник ОСОБА_5, з яким разом працювали в Берегівському АТП у 1987 році були відряджені в Чорнобильську зону для роботи водіями на вантажному автомобілі. У відрядженні вони пробули з 21.04.1987 року по 16.05.1987 року. Спочатку їхня база була в с. Гдень, Гомельської області, де вони жили чотири дні, а потім вони передислокувалися в с. Іванків, Київської області, однак продовжували працювати в зоні відчуження, безпосередньо біля реактора щоденно майже по 20 годин на добу. У звязку тим, що с. Іванків, Київської області, не входить у зону відчуження, тому Пенсійний фонд відмовив йому у призначенні пільгової пенсії. При розгляді його заяви в управлінні він, ОСОБА_2, пояснював, що він за час перебування у відрядженні щодня працював біля реактора, але представити путівки, які тоді йому як водію видавались, не зміг, оскільки вони були знищені. Крім того, його напарник ОСОБА_5, який був із ним весь час у зоні відчуження може підтвердити обставини, які він наводить. ОСОБА_5 з яким вони працювали на одному вантажному автомобілі, отримує пільгову пенсію у відповідності до Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Представник позивача адвокат ОСОБА_3 в суді позов ОСОБА_2 підтримав з підстав викладених у позові, а також додав, що позивач ОСОБА_2 та його колега ОСОБА_5 разом були відряджені у зону відчуження Чорнобиля з 21.04.1987 року по 16.05.1987 року. Однак підтвердити перебування у зоні відчуження з 25.04.1987 року по 16.05.1987 року позивач не може, оскільки маршрутні листи, які йому видавалися, як водію щодня перед виїздом із бази с. Іванків, були знищені. Проте, позивач щодня працював біля реактору на вантажному автомобілі, виконував роботи по будівництву доріг разом із ОСОБА_5. Після повернення із відрядження позивач отримав учасника ліквідації ІІ категорії, його діти також користуються пільгами встановленими для дітей осіб постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. У звязку цим, представник вважав, що рішення комісії про відмову у призначенні позивачу пенсії є незаконною, оскільки наданими документами та поясненнями позивача підтверджується його перебування в зоні відчуження протягом 26 днів, що надає йому право у відповідності до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на отримання пенсії зі зменшенням пенсійного віку, у звязку чим просив зобовязати відповідача призначити ОСОБА_2 пенсію на пільгових умовах з 09.01.2015 року моменту його звернення до УПФ України в Берегівському районі.

Відповідач управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі через канцелярію суду подало письмове заперечення по справі.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала письмове заперечення та пояснила, що отримав пакет документів ОСОБА_2, який звернувся до управління Пенсійного фонду з метою призначення йому пенсії на пільгових умовах, було встановлено, що позивач був відряджений в с. Гдень, Гомельської області, з 2.04.1987 року по 24.04.1987 року, що складає чотири дні, а з 25.04.1987 року по 16.05.1987 року в смт. Іванків Київської області. Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, смт. Іванків Київської області не входить у перелік пунктів зони відчуження, а відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Свої пояснення позивач ОСОБА_2 про те, що дислокація автомашин була переведена в смт. Іванків Київської області, однак в подальшому роботу продовжували вести в зоні відчуження, документально не міг підтвердити, у звязку чим йому було відмовлено у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав, що у 1987 році він разом із ОСОБА_2, як водії були відряджені до Чорнобиля із Берегівського АТП на одному вантажному автомобілі. Спочатку вони чотири дні жили в с. Гдень, а потім була передислокація автомашин в с. Іванків, де вони проживали ще майже місяць. Щодня вони виїжджали із бази до реактора, куди возили пісок, асфальт та інше необхідне для будівництва доріг від атомної електростанції в різні напрямки. Він, ОСОБА_5, з 2010 року отримує пільгову пенсію, як особа - учасник ліквідації Чорнобильської катастрофи.

Представник третьої особи Товариства з додатковою відповідальністю «Берегівське автотранспортне підприємство 12137» в судове засідання не зявився.

Заслухавши пояснення сторін, допитав свідка та вивчив матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що документами, які підтверджують статус громадян та дають право користуватись пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Встановлено, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році 2 категорії, що підтверджується посвідченням серії А №082907 (а.с. 18).

В січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до УПФ України в Берегівському районі із заявою для призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також додав документи, необхідні для розгляду його заяви.

Рішенням №6 від 08 квітня 2015 року комісії по призначенню та виплаті пенсій при УПФ України в Берегівському районі ОСОБА_2 було відмовлено в призначенні пенсії мотивуючи тим, що в поданих ним документах підтверджується тільки 4 дні перебування у зоні відчуження, а саме с. Гдень, Гомельської області. Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, смт. Іванків Київської області не входить у перелік пунктів зони відчуження, а відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, а згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсія надається із зменшенням пенсійного віку особам, які працювали у 1987 році в зоні відчуження не менше 14 календарних днів (а.с. 5-6).

Статтею 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження у 1987 році - не менше 14 календарних днів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування": учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в 1987 році в зоні відчуження не менше 14 календарних днів, із зменшенням пенсійного віку на 8 років.

Так, з довідки виданої директором ТДВ «Берегівське АТП-12137» вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, водій вантажного автомобіля ТДВ «Берегівське АТП-12137» був та приймав участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи на Чорнобильській АЕС, працював в 30-ти кілометровій зоні забруднення, згідно з наказом АТП №163 з 21.04.1987 року по 16.05.1987 року (а.с. 10).

З наданих позивачем посвідок про відрядження вбачається, що він був відряджений в с. Гдень, Гомельської області, куди прибув 21.04.1987 року, звідки 24.04.1987 року вибув та прибув в с. Іванків, Київської області 25.04.1987 року, де пробув до 16.05.1987 року (а.с. 8-9).

Слід зазначити, що згідно Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 року №106, смт. Іванків Київської області, дійсно не входить у перелік пунктів зони відчуження, а відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Проте, довідкою начальника зведеної автоколони Мінавтотрансу УССР підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з 25.04. по 16.05.1987 року приймали участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на будівництві автодороги Неданчичи-ЧАЕС. В тому числі, в населених пунктах, розташованих в 30-кілометровій зоні, згідно маршрутних листів (а.с.14).

Факт роботи позивачем ОСОБА_2 в період з 25.04.1987 рок по 16.05.1987 року в 30 кілометровій зоні відчуження підтвердив свідок ОСОБА_5, який з ним працював разом, та який з 2010 року отримує пенсію відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На думку суду, позивачем надано достатньо доказів того, що він більш як чотирнадцять днів у 1987 році виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, ці обставини підтвердив свідок, та на це також вказує наявність у нього статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 2) та довідки надані ним. Те, що маршрутні листи зазначені в довідці начальника зведеної автоколони Мінавтотрансу УССР не збереглися в архіві, оскільки були знищені, не залежали від позивача. А тому суд вважає, що ОСОБА_2 має право на пенсію зі зменшенням пенсійного віку на 8 років, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, відповідач своїм рішенням незаконно позбавив позивача, який є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, категорія 2, пільгової пенсії відповідно до п.1 ч.1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому позовні вимоги про визнання рішення відповідача незаконним та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах з моменту виникнення цього права підлягають задоволенню.

Відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 18 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі керуючись ст.ст. 14,55,65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року, ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року, керуючись ст. ст. 2, 6, 9 17, 19, 86, 161-163, 256 КАС України,

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі, третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Берегівське автотранспортне підприємство 12137», про визнання незаконним рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах задовольнити.

Визнати рішення комісії для розгляду питань повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій при УПФ України в Берегівському районі №6 від 08.04.2015 року про відмову ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах - незаконним.

Визнати час роботи ОСОБА_2 по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, а саме з 21 квітня 1987 року по 16 травня 1987 року таким, що підлягає зарахуванню до періоду часу (стажу) передбаченого ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» необхідного при призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі призначити пенсію зі зменшенням пенсійного віку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з моменту його звернення до УПФ України в Берегівському районі, тобто з 09.01.2015 року.

Постанова суду про присудження виплати пенсій підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Апеляційну скаргу на постанову суду може бути подано до Львівського апеляційного адміністративного суду через Берегівський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_6