Справа № 22-а-23032/11
Суддя: Кашперська Т. Ц.
Дата ухвалення: 2011-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія102Доповідач у 2 інстанціїТамара
ПОСТАНОВА
Іменем України

13 жовтня 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Олійника В.І.,
суддів Кашперської Т.Ц., Білоконь С.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2010 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , командира військової частини НОМЕР_1 , Департаменту фінансів Міністерства оборони України на протиправні дії, -

в с т а н о в и л а:
У листопаді 2009 року позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, який мотивував тим, що був звільнений із Збройних Сил у 1998 році, після проходження військової служби отримав інвалідність, пов`язану із проходженням служби 2 групи із 16.10.2007 року. При зверненні до військового комісаріату йому було відмовлено у виплаті одноразової допомоги у разі настанні інвалідності в обсязі 54-місячного грошового забезпечення згідно вимог ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» та Постанови Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2008 року. На підставі вищевикладеного просив визнати протиправними дії Київського обласного військового комісаріату, підтвердити його право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 54-місячного грошового забезпечення на час виплати, зобов`язати Київський обласний військовий комісаріат нарахувати і виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі 140791,5 грн., матеріальні збитки за упущену вигоду у розмірі 29331 грн. 50 коп. за час прострочення у 9 місяців виплати одноразової грошової допомоги у повному обсязі, стягнути із відповідача судові витрати.

В процесі розгляду справи другим відповідачем залучено Міністерство оборони України, яке в подальшому замінено на Департамент фінансів Міністерства оборони України.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2010 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 по невиплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в зв`язку із інвалідністю, що настала внаслідок виконання обов`язків військової служби, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 54-місячного грошового забезпечення за останньою посадою.

Відповідач Київський обласний військовий комісаріат подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 звільнений із Військово-повітряних Сил у серпні 1998 року. Згідно довідки КИО-1 обласної МСЕК № 1 № 259915 ОСОБА_1 із 16.10.2007 року встановлено другу групу інвалідності в зв`язку з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку (а. с. 4).

Встановлено також, що позивач звернувся до Департаменту фінансів Міністерства оборони України з проханням виплатити йому разову грошову допомогу відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Разом з тим, Департамент фінансів Міністерства оборони України у листі № 835 від 03.08.2009 року, надісланому позивачу, зазначив, що дія Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та соціальні збори і деяких інших осіб», зокрема яким викладено статтю 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції, на яку посилається позивач, поширюється на військовослужбовців, які звільнені після 01.01.2007 року, а тому позивач не має права на отримання такої разової грошової допомоги.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції до 01.01.2007 року) військовослужбовці підлягали державному обов`язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті в розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня населення України на час загибелі або смерті, а також у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів) у розмірі, залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті. Частиною 2 цієї статті передбачено, що умови страхування в порядок виплат страхових сум військовослужбовцям і військовозобов`язаним, призваним на збори, та членам їх сімей встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Умов державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядку виплат їм та членам їх сімей страхових сум, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 року № 488, державне обов`язкове страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, здійснювалося Національною акціонерною страховою компанією «ОРАНТА» за рахунок коштів державного бюджету, що виділялися Міністерству оборони України та іншим військовим формуванням, створеним Верховною Радою України.

Згідно з п.п. «б» п. 6 Умов Національна страхова компанія «ОРАНТА» виплачувала страхові суми в разі втрати застрахованим працездатності, що сталася внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів), у розмірі залежно від ступеня втрати працездатності, що визначається у процентному відношенні до загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті.

Колегія суддів погоджується з доводами відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі, смерті, поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» від 28.05.2008 року № 499, п. 2, зазначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 01.01.2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою. Одночасно, ч. 3 даної постанови передбачає завершити виплату страхових сум за страховими випадками, що сталися до 01.01.2007 року відповідно до Умов державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядку виплат їм та членам їх сімей страхових сум, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.1992 року № 488.
Таким чином, на день звільнення ОСОБА_1 з військової служби він мав право на отримання страхової суми за обов`язковим особистим страхуванням військовослужбовців від НАСК «ОРАНТА».
Також, при ухваленні постанови судом першої інстанції не прийнято до уваги, що Департамент фінансів Міністерства оборони України не є органом державної влади в розумінні ст. 3 КАС України, оскільки відповідно до наказу Міністра оборони України № 625 від 15.10.2005 року «Про затвердження Положення про Департамент фінансів Міністерства оборони України» він є лише структурним підрозділом центрального апарату Міністерства оборони України, підпорядкованим Міністру оборони України, і таким чином належним відповідачем у справі замість Департаменту фінансів Міністерства оборони України є Міністерство оборони України (а. с. 49).

З огляду на викладене колегія суддів не може погодитися із висновком суду першої інстанції про те, що Київський обласний військовий комісаріат діяв неправомірно, відмовляючи позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, та про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 54-місячного грошового забезпечення за останньою посадою.

Крім того, під час розгляду справи не було встановлено, а в матеріалах справи відсутні докази про те, що позивач взагалі звертався до даної установи і надав відповідні документи.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нової постанови, якою ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 202, 206 КАС України, колегія судів, -
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2010 року скасувати, ухвалити нову постанову, якою ОСОБА_1 відмовити в позові до Київського обласного військового комісаріату, командира військової частини НОМЕР_1 , Департаменту фінансів Міністерства оборони України на протиправні дії.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :