Справа № 821/95/14
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/95/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Єщенка О.В.,

суддів Димерлія О.О.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 13.03.2014 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Верхньосірогозький олійно-переробний завод" до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Верхньосірогозький олійно-переробний завод" звернулось до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області, у якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 25.07.2013 року № про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 178796,00 грн. та застосування штрафних санкцій у сумі 89398,00 грн.

Вказані вимоги позивач обґрунтовує дотриманням з боку ТОВ "Верхньосірогозький ОПЗ" вимог податкового законодавства при визначенні суми ПДВ 178796,00 грн., заявленої до відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів, оскільки вказана сума ПДВ є сплаченим відємним значенням попередніх податкових періодів, що підтверджується відповідними первинним документами та спростовує висновок відповідача про його формування за рахунок повернення покупцю-контрагенту сум передоплати за товар. При цьому, позивач вказує, що у січні та березні 2013 року були відкориговані (зменшені) податкові зобовязання з ПДВ у зв'язку із поверненням покупцям товару сум передоплати, що підтверджується платіжними дорученнями, розрахунками коригувань кількісних і вартісних показників до тих податкових накладних та відповідає ст. 192 Податкового кодексу України, а тому є неправомірним висновок податкового органу щодо заниження позивачем залишку відємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного звітного податкового періоду (рядок 24) по декларації за квітень 2013 року на суму ПДВ 178796,00 грн., та, як наслідок, завищення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на вказану суму ПДВ.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 13.03.2014 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 25.07.2013 року № про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 178796,00 грн. та застосування штрафних санкцій у сумі 89398,00 грн.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, Державна податкова інспекція у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У звязку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позову.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення почтових відправлень, однак в судове засідання вони не зявилися, поважність своєї неявки суду не повідомили, тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст.197 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що посадовими особами ДПІ у м. Херсоні на підставі пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України та в порядку статті 76 Податкового кодексу України було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ "Верхньосірогозький ОПЗ" щодо суми бюджетного відшкодування за квітень 2013 року та встановлено порушення позивачем вимог пунктів 200.1., 200.2., 200.3., 200.4. статті 200 Податкового кодексу України, що спричинило завищення заявленої суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних звітних (податкових) періодів по декларації за квітень 2013 року на 178796,00 грн. та заниження залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного звітного податкового періоду (рядок 24) по декларації за квітень 2013 року на суму ПДВ 178796,00 грн., про що складено акт перевірки №60/21-03-15-02 від 18.07.2013 р.

На підставі вказаного висновку відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення від 25.07.2013 року № НОМЕР_1 про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 178796,00 грн. та застосування штрафних санкцій у сумі 89398,00 грн.

Оцінюючи правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень рішень, суд виходить з встановлених в ході розгляду справи фактичних обставин та їх узгодженості з діючими, на момент виникнення спірних правовідносин, положеннями Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI ( далі ПК України).

Як вбачається з акта перевірки, податковий орган приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення виходив з того, що при перевірці правомірності нарахування податкових зобовязань та податкового кредиту ПДВ за січень, березень, квітень 2013 року встановлено, що ТОВ "Верхньосірогозький ОПЗ" проведено коригування (зменшення) податкових зобов'язань за січень 2013 року в сумі ПДВ 866387,00 грн., та за березень 2013 року в сумі ПДВ 457060,00 грн. у зв'язку з поверненням передоплати за товар, що призвело до зменшення податкових зобов'язань та як наслідок збільшення від'ємного значення ПДВ у січні та березні 2013 року.

Тобто, податковим органом зроблено висновок про безпідставне декларування позивачем у рядку 23.2 декларації за квітень 2013 року суми ПДВ 178796,00 грн., і як стверджує ревізор-інспектор, через відсутність доказів сплати вказаної суми ПДВ позивачем постачальникам таких товарів/послуг у січні та березні 2013 року, що є порушенням пункту «а» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України.

Вирішуючи справу по суті суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для задоволення позову, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши норми чинного законодавства, що вбачається в наступному.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що позивачем складався розрахунок коригування, в якому в графі 2 «причина коригування» було зазначено п. 1 ст. 192 ПКУ - «повернення передоплати».

Операції повернення коштів, як і отримання коштів позивачем, підтверджується платіжними дорученнями, що містяться в матеріалах справи. Розрахунки коригувань заповнені у відповідності до первісної податкової накладної.

Факт отримання/повернення коштів позивачем було підтверджено платіжними дорученнями, а факт зміни номенклатури постачання - накладною на реалізацію товарів.

Згідно з п. 192.1 ст. 192 ПК України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

За приписами пп. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192 ПК України, якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку; отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів/послуг.

Результат перерахунку податкових зобов'язань і податкового кредиту постачальника та отримувача відображається у складі податкової декларації за звітний податковий період у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики (п. 192.3 ст. 192 ПК України).

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі, коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п.200.2 ст. 200 ПК України).

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п. 200.3 ст. 200 ПК України).

Згідно з п. 200.4 ст. 200 ПК України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну. В даному пункті перелічені обов'язкові реквізити, що мають міститися в податковій накладній.

Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця (п. 201.4 ст. 201 ПК України).

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (п. 201.6 ст. 201 ПК України).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу (п. 201.8 ст. 201 ПК України).

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції, факт здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом підтверджується наявними в матеріалах справи первинними документами. Позивач здійснював виписку документів відповідно до вимог діючого податкового законодавства України.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

З огляду на викладене апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, зазначених у рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195,197,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 13.03.2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя О.В.Єщенко

суддя О.О.Димерлій

суддя В.Л.Романішин