Справа № 332/2406/15-а
Суддя: Сінєльнік Р. В.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2406/15-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2015

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,

при секретарі - Васильченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м.Запоріжжя про визнання рішення протиправним та зобовязання призначити пенсію, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м.Запоріжжя про визнання рішення протиправним та його скасування, зобов'язання призначити пенсію.

В позові зазначив, що 26.05.2015 року ОСОБА_1 звернувся до управління ПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Для підтвердження спеціального стажу для призначення пенсії позивач надавав трудову книжку та видану ВАТ «Запоріжсталь» довідку від 25.05.2015 року №346.

Але, рішенням засідання Комісії для розгляду питань, повязаних з призначенням та виплатою пенсій управління ПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя від 02.06.2015 року № 69 відповідач відмовив йому у призначенні пенсії у звязку із відмовою зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи позивача з 13.01.1984 року по 31.12.1991 року.

Позивач вважає, що вказане рішення прийнято відповідачем усупереч чинному законодавству, ґрунтується на безпідставних мотивах і не відповідає критеріям правомірності рішення субєкта владних повноважень визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України, тому просить суд визнати його протиправним та скасувати, зобовязати відповідача зарахувати період його роботи з 13.01.1984 року по 31.12.1991 року до пільгового стажу за Списком № 1, у звязку з чим призначити та виплачувати йому пенсію за віком відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та до ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 31.05.2015 року.

Ухвалою суду від 11.06.2015 р. було відкрито скорочене провадження по справі.

Ухвалою суду від 01.07.2015 р. суд призначив справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку ч.4 ст.183-2 КАС України.

Позивач та його представник у судове засідання не з'явились, від представника позивача надійшла письмова заява з проханням розглянути справу без їхньої участі, в заяві представник позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, від представника відповідача ОСОБА_2 надійшла суду заява з проханням розглянути справу без її участі, в заяві позов не визнала та просила у задоволенні позову відмовити.

Окрім того, до суду надійшли письмові заперечення відповідача, де відповідач вказує на відсутність підстав для задоволення позову, правомірність своїх дій обґрунтовує посиланнями на ті ж норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» та «Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», що і позивач, але тлумачить їх у іншому розрізі та просить суд у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. Так, відповідач зазначає, що відповідно до п. 3 Порядку при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки що чинні на період роботи особи, отже, зарахувати пільговий стаж за Списком №1, за певних умов, можливо тільки з 01.01.1992 року (з дати введення до Списку №1) згідно із постановою РМ СРСР №10 від 21.01.1991, а період роботи ОСОБА_1 з 13.01.1984 року по 31.12.1991 року зарахувати до Списку №2 так, як дана посада до 1991 р. була передбачена Списком №2 затвердженим Постановою РМ СРСР від 22.08.1956 р. №1173.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з нижченаведених підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак є підставою для задоволення адміністративного позову.

При вирішенні цієї справи суд, у відповідності до ст. 8 Конституції України та ст. 8 КАС України керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Предметом розглядуваного позову є оскарження рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 у звязку з відмовою у зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 1 періоду його роботи з 13.01.1984 року по 31.12.1991 року.

Згідно із п. 2 Прикінцевих положень закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено умови призначення пенсій за віком, зокрема необхідний вік для чоловіків - 60 років.

Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років, зайняті повний робочий день на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць. Працівникам, які мають не менше половини стажу на зазначених роботах, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Згідно із ч. 2 ст. 44 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився 30.05.1963 року, тобто 30.05.2015 року йому виповнилось 52 роки, що підтверджується копією паспорта позивача.

26.05.2015 року, тобто не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку, ОСОБА_1 звернувся до управління ПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та необхідними документами, зокрема трудовою книжкою, довідкою ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» від 25.05.2015 року №346 про підтвердження пільгового стажу.

Як видно з копії вказаної довідки, ОСОБА_1 безперервно з 13.01.1984 року по 11.05.1992 року працював у термічному відділі цеху холодної прокатки ВАТ «Запоріжсталь» електромонтером по ремонту та обслуговуванню електрообладнання, що також підтверджується копією його трудової книжки.

Вказана професія первинно включена до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, затвердженого постановою КМ СРСР від 26.01.1991 р. № 10, розділ ІІІ підрозділ 3 «а» код 1030300а-1753а.

Розглянувши надані ОСОБА_1 документи для призначення пенсії, відповідач ОСОБА_3 засідання Комісії для розгляду питань, повязаних з призначенням та виплатою пенсій управління ПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя від 02.06.2015 року № 69 відмовив у її призначенні з підстав відмови у зарахуванні стажу роботи позивача з 13.01.1984 року по 31.12.1991 року до пільгового за Списком №1.

Як вбачається із змісту Рішення, питання підтвердження пільгового стажу Позивача розглядалось відповідною комісією, за результатами розгляду якої Відповідач дійшов висновку, що зарахувати пільговий стаж Позивачу за період роботи з 16.12.1984 року по 31.12.1991 року можливо лише за Списком № 2 відповідно до постанови РМ СРСР від 22.08.1956 року № 1173. У звязку з наведеним пільговий стаж ОСОБА_1 за Списком №1, на думку відповідача, склав лише 4 місяці 11 днів.

У відповідності до положень ст. 72 КАС України вищезазначені обставини не підлягають додатковому доказуванню, оскільки визнаються сторонами, зокрема відповідачем у наданих суду на даний позов письмових запереченнях, які долучені до матеріалів справи.

При вирішенні спірних правовідносин обидві сторони посилаються на необхідність застосування норм Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок застосування списків).

Згідно із п. 3 Порядку застосування списків до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Наведена норма тлумачиться однозначно та саме в тому розрізі, в якому її викладає позивач, тобто, у разі підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та результатами проведеної атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року до пільгового стажу має бути зараховано весь період роботи особи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків.

Відповідно до п. 4.3 Порядку застосування Списків у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації робочих місць, вперше проведеної до 21.08.1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками.

Як вбачається з матеріалів справи, атестація робочого місця ОСОБА_1 за Списком №1 вперше була проведена згідно із наказом про атестацію робочих місць від 25.05.1995 року № 73, тобто до 21.08.1997 року, тому, у відповідності до вищевказаних норм, весь період його роботи за період з 13.01.1984 року по 11.05.1992 року має бути зараховано до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі довідки, передбаченої п. 20 цього Порядку, виданої за місцем роботи, а також архівними установами.

Довідка про підтвердження пільгового стажу за Списком №1 від 25.05.2015 року№346 видана позивачу ВАТ «Запоріжсталь», містить усі встановлені п. 20 вищевказаного Порядку відомості.

Із змісту заперечень відповідача вбачається, що його довід про невідповідність вказаної довідки вимогам чинного законодавства ґрунтується лише на особистому тлумаченні управлінням вимог чинного законодавства, зокрема п. 3 Порядку застосування списків.

Доказів, які б підтверджували, що зазначені в довідці відомості не відповідають змісту первинних документів, на підставі яких її було видано, а саме: особової справи, платіжних відомостей, ЄТКД, штатного розкладу, наказу про атестацію відповідачем суду не надано.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, відповідачем не представлено доказів правомірності ухвалення оскаржуваного рішення та доказів повного і обґрунтованого розгляду звернення позивача за призначенням пенсії.

Отже, відмовляючи позивачу у зарахуванні до його пільгового стажу за Списком №1 спірного періоду роботи та у призначенні пенсії відповідач діяв усупереч вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України, згідно з якою органи державної влади зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, управління ПФУ повинно було діяти за правилами Порядку №383, оскільки, якщо під час отримання стажу відповідна робота не передбачалась чинними на той час Списками, а у подальшому її віднесено до категорії шкідливих, такий стаж дає право на пільгову пенсію, тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оскільки позивач звернувся за призначенням пенсії у межах тримісячного строку з дня набуття 50-річного пенсійного віку відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», пенсія йому мала бути призначена з 31.05.2015 року.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає встановленим у ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям визначення правомірності рішень субєктів владних повноважень, є протиправним та підлягає скасуванню із зобовязанням його зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 періоду його роботи з 13.01.1984 року по 31.12.1991 року, у звязку з чим позовні вимоги щодо призначення та виплати ОСОБА_1 пенсії з 31.05.2015 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, згідно ст.ст.13, 62, 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та керуючись ст.ст.3, 4, 18, 71, 86, 159-163, КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати рішення засідання пенсійної Комісії при управлінні Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя від 02.06.2015 року № 69 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» протиправним.

Скасувати рішення Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м.

Запоріжжя № 69 від 02.06.2015 року щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 період його роботи з 13.01.1984 року по 11.05.1992 року за професією електромонтера з ремонту та обслуговуванню електрообладнання, у звязку з чим призначити та виплачувати йому пенсію відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 31.05.2015 року.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Р.В. Сінєльнік