Справа № 826/20619/14
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

01 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого суддіПетрика І.Й.
СуддівБорисюк Л.П.,
Собківа Я.М.,
При секретарі судового засіданняВаляєвій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» про зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 та ОСОБА_5 пред'явили позов до Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» Київської міської дирекції про: визнання протиправною бездіяльності первинного відповідача щодо ненадання відповіді на заяву позивачів від 20 серпня 2014 року; зобов'язання первинного відповідача здійснити приватизацію квартири АДРЕСА_1 та передати її у спільну сумісну власність позивачам.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 березня 2015 року позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від 20 серпня 2014 року; зобов'язано Українське державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта» розглянути заяву ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від 20 серпня 2014 року та прийняти відповідне рішення.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивачі та відповідач звернулися з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким: відповідач просить у задоволені позовних вимог позивачам відмовити; позивачі просять задовольнити позовні вимог в повному обсязі. В обґрунтування апеляційних скарг апелянти вказують, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої інстанції колегія суддів погоджується із огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 21 квітня 1998 року Київським міським підприємством поштового зв'язку «Київпошта» Українського об'єднання поштового зв'язку «Укрпошта» видано наказ № 152 «Про прийняття на баланс квартири і надання її листоноші ОСОБА_6.».

Згідно із наказом Київського міського підприємства поштового зв'язку «Київпошта» від 15 грудня 1998 року № 478, відповідно до наказів Українського об'єднання поштового зв'язку «Укрпошта» від 24 червня 1998 року № 202 "Про реорганізацію державних підприємств поштового зв'язку" та від 02 листопада 1998 року № 370 "Про реорганізацію державних підприємств поштового зв'язку", Київське міське підприємство поштового зв'язку «Київпошта» відповідача із 02 січня 1999 року реорганізовано у Київську міську дирекцію відповідача шляхом його приєднання до відповідача.

Наказом відповідача від 02 листопада 1998 року № 370 затверджено Положення про Київську міську дирекцію, Південний та Північний вузли зв'язку, Лівобережний поштамт та виробничий комплекс «Контакт».

Квартира, яку мають намір приватизувати позивачі, перебуває у власності Київської міської дирекції відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 73, ч. 2 ст. 74 Господарського кодексу України, майно державного унітарного підприємства перебуває у державній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання чи праві оперативного управління.

Згідно з загальними Положеннями Статуту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», (надалі УДППЗ «Укрпошта») що затверджений наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 09.04.2010 №176, УДППЗ «Укрпошта» є державним унітарним комерційним підприємством, що засноване на державній власності і на підставі розпорядження КМУ від 28.09.2004 року № 684-р «Про затвердження переліку підприємств, установ та організацій, що передаються до сфери управління Мінтрансзв'язку» належить до сфери управління Міністерства транспорту та зв'язку України на даний час, Міністерство інфраструктури України.

Майно підприємства, як це визначено пунктом 4.1 статті 4 Статуту УДППЗ «Укрпошта» закріплюється за ним на праві господарського відання.

Крім того, відповідно до пункту 4.4 статті 4 даного Статуту, Підприємство не має права безоплатно передавати належне йому майно іншим юридичним особам чи громадянам крім випадків передбачених чинним законодавством та за згодою Уповноваженого органу управління.

Таким чином, УДППЗ «Укрпошта» не володіє владними повноваженнями по розпорядженню квартири АДРЕСА_1 загальною площею 46,5 кв. м. без згоди Уповноваженого органу управління.

Колегія суддів наголошує, що спірна квартира перебуває на праві господарського відання та є державною власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 2, ст. 3, ч.ч. 1, 3, 9 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

До об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Передача у власність громадян житлових приміщень у гуртожитках здійснюється з одночасною передачею їм у спільну сумісну власність допоміжних приміщень (приміщень загального користування).

Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону.

Отже, приватизація житлового фонду, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, можлива після передачі житлового фонду у комунальну власність.

З долучених позивачем матеріалів вбачається, що дана квартира не передана у комунальну власність району з огляду на те, що остання не виділена в окрему облікову одиницю (інвентарний об'єкт).

Крім того, Статутом УДППЗ «Укрпошта» та Положенням про Київську міську дирекцію УДППЗ «Укрпошта» серед їх напрямків діяльності не визначено можливості здійснення приватизаційної або реєстраційно-дозвільної діяльності.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання відповідача передати квартиру позивачам у спільну сумісну власність, колегія суддів зазначає, що повноваження про прийняття рішення про приватизацію квартири є дискреційними повноваженням органу приватизації, які реалізуються шляхом прийняття відповідного рішення за результатом розгляду поданих документів.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Таким чином, відповідачу необхідно вчинити всі необхідні дії для подальшої реалізації права позивачів на приватизацію спірної квартири.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволені позовних вимог в цій частині.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачі 20 серпня 2014 року звернулися до відповідача із заявою про оформлення передачі у приватну (спільну) власність квартири, у якій вони проживають на умовах найму.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про звернення громадян», громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема: одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані:

об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

Частину першу статті 19 доповнено абзацом згідно із Законом № 2384-IV від 20.01.2005\

на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина;

у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев'ятого частини першої цієї статті.

Відповідно до ст. 20 вказаного Закону, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Враховуючи, що заява позивачів від 20 серпня 2014 року щодо приватизації квартири не розглянута відповідачем протягом місяця із дня її отримання, відповідачем, за переконанням суду, допущено бездіяльність щодо вирішення такої заяви.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 березня 2015 року залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Петрик І.Й.

Судді: Борисюк Л.П.

Собків Я.М.

.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Собків Я.М.

Борисюк Л.П.