Справа № 809/707/13-а
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2013-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

809/707/13-a

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"05" березня 2013 р. справа № 809/707/13-a

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Чуприна О.В., розглянувши матеріали адміністративного

про стягнення податкового боргу в сумі 1 228 065,51 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у Сколівському районі Львівської області 04.03.2013 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Державного підприємства "Івано-Франківський лісопромисловий комбінат" про стягнення податкового боргу в сумі 1 228 065,51 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем в порушення вимог частини 1 статті 67 Конституції України, статті 36, пунктів 57.1, 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, не погашено в повному обсязі податкові зобов’язання визначені ним самостійно та донараховані позивачем з податку на додану вартість в сумі 56 491,31 грн.; земельного податку з юридичних осіб в сумі 18 449,10 грн.; частини чистого прибутку, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 27 553,78 грн.; екологічного податку в сумі 1 490,89 грн.; податку на доходи найманих працівників в сумі 66 702,51 грн., збору за спеціальне використання лісових ресурсів місцевого значення в сумі 1 050 564,12 грн. Загальна сума заборгованості розрахована самостійно відповідачем, визначена та розстрочена позивачем, а також пеня за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов’язань, яка підлягає стягненню становить 1 228 065,51 грн.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі та дотримання позивачем вимог статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

За приписами частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з’ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Водночас, в частині 2 статті 106 коментованого Кодексу передбачено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

По кожному податковому зобов’язанню, борг за яким позивач вважає за необхідне стягнути у судовому порядку, позивач не додав усіх належних первинних документів, які формують такий борг та окремі докази їх узгодження.

У позові зазначено, що за Рішенням про розстрочення податкового боргу №3869/19-00 від 27.06.2012 року підлягаю стягненню чотири суми по 37 319,62 грн., в той час, як вказаним Розрахунком (доданим до матеріалів позову) відповідач зобов’язаний сплачувати по 41 312,30 грн. у місяць у період дії розстрочення на загальну суму 247 874,00 грн. Не зазначено, за який саме період стягується розстрочена заборгованість по такому рішенню, не зважаючи на те, що ним визначено шість платежів. У зв’язку із чим така розбіжність виникла позивач у адміністративному позові не зазначає, письмових доказів на підтвердження таких обставин не додав.

Визначаючи пеню в сумі 77 341,86 грн. не надано розрахунок її нарахування.

На підтвердження всіх вищевказаних розбіжностей (можливої часткової сплати чи зарахування платежів), невідповідності суми стягнення сумі визначеної первинним документом, позивач письмових доказів до позову не додав, конкретних періодів стягнення (в розрізі місяців) для уникнення неточностей і помилок при розгляді справи не зазначив, в тому числі і не додав облікову картку відповідача по вказаному зобов’язанні за згаданий період, в межах якого стягується збір за спеціальне використання лісових ресурсів місцевого значення.

По податку на доходи найманих працівників позивач у адміністративному позові зазначає, що за Рішенням про розстрочення податкового боргу №1387/24-0 від 31.01.2012 року підлягаю стягненню 1 623,43 та ще три суми по 20 565,27 грн., в той час, як вказаним Розрахунком (доданим до матеріалів позову) відповідач зобов’язаний сплачувати по 20 962,72 грн. у місяць у період дії розстрочення на загальну суму 230 589,99 грн. Не зазначено, за який саме період (місяць) стягується розстрочена заборгованість по такому рішенню, не зважаючи на те, що ним визначено одинадцять платежів. У зв’язку із чим така розбіжність виникла позивач у адміністративному позові не зазначає, письмових доказів на підтвердження таких обставин не додав. Крім того, у позові просить стягнути борг за рішенням №1387/24-0, а до матеріалів долучено рішення за №1386/24-0.

Визначаючи пеню в сумі 3 383,27 грн. не надано розрахунок її нарахування.

На підтвердження вказаних розбіжностей (можливої часткової сплати чи зарахування платежів), невідповідності суми стягнення сумі визначеної первинним документом, позивач письмових доказів до позову не додав, конкретних періодів стягнення (в розрізі місяців) для уникнення неточностей і помилок при розгляді справи не зазначив, в тому числі і не додав облікову картку відповідача по вказаному зобов’язанні за згаданий період, в межах якого стягується податок на доходи найманих працівників.

По податку на прибуток підприємств позивач у адміністративному позові зазначає, що за Рішенням про розстрочення податкового боргу №2597/19-00 від 31.05.2012 року підлягає стягненню всього 21 696,42 грн., в той час, як вказаним Розрахунком (доданим до матеріалів позову) відповідач зобов’язаний сплачувати по 8 317,22 грн. у місяць у період дії розстрочення на загальну суму 58 220,30 грн. Не зазначено, за який саме період (місяць) стягується розстрочена заборгованість по такому рішенню, не зважаючи на те, що ним визначено сім платежів. У зв’язку із чим така розбіжність виникла позивач у адміністративному позові не зазначає, письмових доказів на підтвердження таких обставин не додав. Крім того, у позові просить стягнути борг за рішенням №2597/19-00, а до матеріалів долучено рішення за №2598/19-00.

Визначаючи пеню в сумі 2 560,64 грн. не надано розрахунок її нарахування.

На підтвердження вказаних розбіжностей (можливої часткової сплати чи зарахування платежів), невідповідності суми стягнення сумі визначеної первинним документом, позивач письмових доказів до позову не додав, конкретних періодів стягнення (в розрізі місяців) для уникнення неточностей і помилок при розгляді справи не зазначив, в тому числі і не додав облікову картку відповідача по вказаному зобов’язанні за згаданий період, в межах якого стягується податок на прибуток підприємств.

Визначаючи пеню в сумі 22,40 грн. не надано розрахунок її нарахування. Не додано облікову картку відповідача по вказаному зобов’язанні за згаданий період, в межах якого стягується екологічний податок.

По земельному податку з юридичних осіб позивач у адміністративному позові зазначає, що за декларацією №1197 від 17.02.2012 року підлягає стягненню борг в сумі 17 299,08 грн., не зазначаючи за які періоди (місяці) не сплачено зобов’язання, в той час як згідно декларації місячний платіж становить 2 888,25 грн., а за весь 2012 рік – 34 589,00 грн.

На підтвердження вказаних розбіжностей (можливої часткової сплати чи зарахування платежів), невідповідності суми стягнення сумі визначеної первинним документом, позивач письмових доказів до позову не додав, конкретних періодів стягнення (в розрізі місяців) для уникнення неточностей і помилок при розгляді справи не зазначив, в тому числі і не додав облікову картку відповідача по вказаному зобов’язанні за згаданий період, в межах якого стягується земельному податку.

По частині чистого прибутку, що підлягає сплаті до бюджету з унітарних підприємств позивач у адміністративному позові зазначає, що за Рішенням про розстрочення податкового боргу №3865/19-00 від 27.06.2012 року підлягає стягненню два платежі по 8 143,76 грн., в той час, як вказаним Розрахунком (доданим до матеріалів позову) відповідач зобов’язаний сплачувати по 8 295,53 грн. у місяць у період дії розстрочення на загальну суму 49 773,18 грн. Не зазначено, за який саме період (місяць) стягується розстрочена заборгованість по такому рішенню, не зважаючи на те, що ним визначено шість платежів. У зв’язку із чим така розбіжність виникла позивач у адміністративному позові не зазначає, письмових доказів на підтвердження таких обставин не додав. Крім того, у позові просить стягнути борг за рішенням №3865/19-00, а до матеріалів долучено рішення за №3864/19-00.

Визначаючи пеню в сумі 314,49 грн. не надано розрахунок її нарахування. Не додано облікову картку відповідача по вказаному зобов’язанні за згаданий період, в межах якого стягується частина чистого прибутку, що підлягає сплаті до бюджету з унітарних підприємств.

Крім того, серед додатків позивач вказує, що надає ‘‘копію квитанції про направлення податкової вимоги’’, втім ні вимоги податкового органу про сплату відповідачем боргу, ні доказів її направлення та отримання відповідачем матеріали адміністративного позову не містять. Факт формування і направлення вимоги в силу вимог статті пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України, надає право податковому органу звертатися до суду із позовними заявами про стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргу.

Зважаючи на особливість спірних правовідносин, визначених у позові, специфічному порядку доказуванню наявності заборгованості по грошових зобов’язань, які визначаються податковим боргом, із урахуванням наведено судом вище, позовна заява не відповідає вимогам, встановленим статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 108 згаданого Кодексу суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

На підставі наведеного, керуючись частинами 1, 2 статті 106, частиною 1 статті 108, статтями 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Державна податкова інспекція у Сколівському районі Львівської області до Державного підприємства "Івано-Франківський лісопромисловий комбінат" про стягнення податкового боргу в сумі 1 228 065,51 грн., - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків шляхом подання: 1). письмових доказів на усунення усіх недоліків (розбіжностей, неточностей), зазначених у описовій частині даної ухвали суду; 2). довідку-розрахунок заборгованості, яка є предметом стягнення з податку на додану вартість, земельного податку з юридичних осіб, частини чистого прибутку, що підлягає сплаті до бюджету, екологічного податку, податку на доходи найманих працівників і збору за спеціальне використання лісових ресурсів місцевого значення, в якій зазначити з чого сформовано такий борг: а) дані по податкових деклараціях (сума, період – місяць, за який платник податку самостійно нарахував податок, номер і дата подання декларації, сума несплаченого по декларації податкового зобов’язання); б) податкові повідомлення-рішення (нарахована сума зобов’язання і застосована сума штрафної санкції, номер рішення і дата його винесення, сума несплаченого по рішенню зобов’язання та окремо санкції); в) рішення про розстрочення податкового боргу (загальна сума розстроченої заборгованості, загальна сума основного зобов’язання і сума штрафної санкції, номер рішення і дата його винесення, сума (суми) несплаченого по рішенню зобов’язання та окремо санкції в розрізі місяців період розстрочення); г) пеня, яка є предметом стягнення та на дату звернення до суду обліковується у відповідача в картці особового рахунку (період її утворення та конкретні підстави нарахування); 3). належним чином завірені копії всіх певних документів, які засвідчують факт визначення, нарахування і розстрочення податкового боргу, який є предметом стягнення; 4). облікові картки платника податку відповідача по податкових зобов’язаннях, які є предметом стягнення за заявленим адміністративним позовом (за весь період утворення такого зобов’язання) станом на 10.03.2013 року; 5). копію вимоги позивача про сплату боргу, докази її направлення та отримання відповідачем.

Вказані недоліки усунути до 19 березня 2013 р., та роз'яснити, що в разі не усунення недоліків у вище зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною і повернена.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п’яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п’яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Чуприна О.В.