Справа № 2-а-560/11
Суддя: Шуліка Ю. В.
Дата ухвалення: 2011-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а- 560/11/2035
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2011року суддя м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі :

Головуючого - судді шуліка Ю.В.

При секретарі Стригун С.В.,

розглянувши у порядку відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просив визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов'язати їх нарахувати і виплатити йому в повному обсязі державну пенсію та додаткову пенсію в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно ст. 49, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01 січня 2005 року по 22.05.2008 року, а також зобов"язати відповідача з 12.01.2005 року по теперішній час виплатити підвищення до пенсії як інваліду війни в розмірі 200 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, є інвалідом 3 групи. Відповідно до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач має право на отримання державної пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком. Позивач зазначає, що його право на отримання основної та додаткової пенсії в певному розмірі порушено відповідачем, оскільки йому виплачується вказана пенсія в значно меншому розмірі.

Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова - надав судові письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи", здійснюється за рахунок державного бюджету. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року визначено, що щомісячна додаткова пенсія інвалідам 3 групи виплачується в розмірі 15% від розміру прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, мінімальний розмір пенсії для інвалідів 3 групи - 870 грн. Відповідно до постанови № 654 від 16.07.2008 року було встановлено з 1 липня 2008 року доплату окремим категоріям осіб, щоб їх пенсії досягли 980 грн. Отже Кабінет Міністрів України, визначаючи механізм реалізації норм Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходить з розміру можливих видатків з Державного бюджету, в тому числі і на виплату пенсій особам, що постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС. Крім того, Закон України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" регулює відносини, що виникають між суб"єктами системи загальнообов"язкового державного пенсійного страхування, дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Пенсія позивачу була призначена відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тому проведення розрахунку пенсії позивачу, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком у відповідності до Закону "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" підстав нема. Тому відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для прийняття законного і обґрунтованого судового рішення.

Виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими та такими що відповідно підлягають задоволенню частково.

Позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід IIІ групи, що підтверджується посвідченням.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особи, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесені до 1 категорії, інваліди ІІІ групи мають право на отримання державної пенсії, розмір якої у відповідності до ч. 4 ст. 54 Закону повинен бути не нижче 6мінімальних пенсій за віком, та на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, розмір якої у відповідності до ст. 50 того ж Закону повинен складати 50 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно із ч. 7 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", виключно законами України визначається мінімальний розмір заробітної плати.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесені зміни до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". А саме текст статті 50 викладено в наступній редакції : "особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам ІІІ групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров"ю у розмірі 20% прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії законом про Державний бюджет і не може корегуватися іншими нормативно-правовими актами. Частини 3 та 4 статті 54 замінено наступним текстом : " у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році по 2 групі інвалідності - 200% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії законом про Державний бюджет і не може корегуватися іншими нормативно-правовими актами".

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про Державний бюджет на 2009 рік»№ 835-У1 від 26 грудня 2009 року встановлено у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу для тих, хто відноситься до основних соціальних та демографічних груп. Статтею 71 Закону передбачено надання права Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати в абсолютних сумах в межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетним програмами.

28 травня 2008 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 530, якою врегульовано деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, зокрема тих, хто отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що місячна додаткова пенсія інвалідам 3 групи у розмірі 20% від розміру прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, мінімальний розмір пенсії для інвалідів 3 групи

Рішенням Конституційного Суду України № 19-рп/2009 від 08 вересня 2009 року по справі № 1-27/2009 за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) пункт 10 вказаної постанови, оскільки Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина, забезпечувати проведення політики у сфері соціального захисту, але закріплюючи в п. 10 Постанови граничні розміри пенсійного забезпечення для окремих категорій громадян, Кабінет Міністрів України втрутився у сфери виключної компетенції законодавця всупереч положенням ч. 2 ст. 6, ч. 1 ст. 92 Конституції України.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішень Конституційного Суду України та приписів ч. 2 ст.152 Конституції України, суд дійшов висновку, що з 17 червня 2010 року УПФУ в Червонозаводському районі м. Харкова повинен був нараховувати та сплачувати позивачу пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров"ю, у відповідності до вимог ст. 50, 54 ч. 4 Закону України "Про статус і соціальний захист дітей громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" війни".

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи відповідача, що позивачу правомірно виплачувалась пенсія та додаткова пенсія у розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року та постановою Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року суд вважає безпідставними, оскільки виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при вирішенні даного спору застосуванню підлягає саме ст. 54 ч. 4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і норма відповідного закону України про визначення мінімальної заробітної плати на момент виплати, а не вищезазначені постанови.

Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає наступне.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч. 3 ст. 28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання пенсії та додаткової пенсії в розмірах, встановлених ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Пенсійний фонд України діє на підставі Положення "Про Пенсійний фонд України" та здійснює свої повноваження на підставі пункту 15 даного Положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України "Про загальнообов"якове державне пенсійне страхування" рішення про призначення та перерахунок пенсії приймається районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача є Управління Пенсійного фонду в Червонозаводському районі м. Харкова. Тому саме це управління повинно здійснити перерахунок позивачу пенсії та розмір державної та додаткової пенсії, виходячи із наведених розмірів прожиткового мінімуму.

На підставі викладеного. Позовні вимоги підлягають задоволенню у межах позовної давності.

Крім того, не підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов»язання відповідача виплатити підвищення до пенсії як інваліду війни в розмірі 200% мінімальної пенсії за віком відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки в даному випадку правовідносини сторін регулюються саме Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не іншими Законами.

На підставі викладеного, ст. ст. 8, 19, 22 Конституції України, ст. 48, 49, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008року, ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", керуючись ст. ст. 8, 9, 11, 71, 183-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова щодо нарахування та виплати пенсії.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. ст. 50 ч. 1, 54 ч. 4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо призначення державної пенсії не нижче 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", та провести виплату недоплаченої пенсії з 17 липня 2010 року по 13 травня 2011 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського адміністративного апеляційного суду через Червонозаводський районний суд міста Харкова шляхом подачі протягом десяти днів з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя