Справа № 154/1762/15-а
Суддя: Василюк А. В.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 154/1762/15-а
Провадження 2-а/165/39/15
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року м. Нововолинськ

Суддя Нововолинського міського суду Волинської області Василюк А.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в м. Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської області про визнання протиправною відмови в здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та зобовязання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді в відставці, -

встановив:

02 червня 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до УПФ України у м. Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської області про визнання протиправною відмову в здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та зобовязання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді в відставці, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є суддею в відставці і з травня 2013 року перебуває на обліку у відповідача та отримує щомісячне довічне грошове утримання, нараховане на підставі ч.3 ст. 138 Закону України № 2453-VI від 07.07.2010р. «Про судоустрій і статус суддів» у первісній його редакції в розмірі 90 відсотків від отримуваної ним на посаді заступника голови Володимир-Волинського міського суду суддівської винагороди в сумі 20072, 50 грн., що складалася з посадового окладу в розмірі 10 мінімальних заробітних плат 11 470 грн. та доплат за вислугу років у сумі 8 029 грн. і перебування на адміністративній посаді 573, 50 грн. Починаючи з 01.12.2013р., і на теперішній час, посадовий оклад працюючого судді Володимир-Волинського міського суду складає 12 180 грн., а в цілому розмір суддівської винагороди діючого судді на посаді заступника голови цього суду відповідно до довідки ТУ ДСА України в Волинській області від 10.02.2015 р. № 61, виходячи з посадового окладу в розмірі 12 180 грн., доплат за вислугу років 8 526 грн. і перебування на адміністративній посаді 609 грн., складає 21 315 грн. У звязку із зміною розміру суддівської винагороди діючих суддів, відповідно до довідки ТУ ДСА України в Волинській області від 10.02.2015р. № 61, він має право на підставі положень ст.22 Конституції України та ст.138 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VI, у первісній його редакції, на перерахунок призначеного йому як судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання. Однак, при зверненні 19.02.2015 р. з письмовою заявою до відповідача щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання йому було відмовлено з тих підстав, що після 25.01.2008 р. і по теперішній час нормативно-правові акти, що передбачали б перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, не приймались, що підтверджується листом відповідача від 26.02.2015р. №45/С-02. Вважає, що відмова відповідача в здійсненні йому перерахунку щомісячного довічного грошового утримання відповідно до довідки ТУ ДСА України в Волинській області від 10.02.2015р. №61 порушує його конституційні права та законні інтереси, а тому просить визнати відмову УПФ в м. Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі у здійсненні йому перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправною та зобовязати здійснити перерахунок та виплату призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків грошової винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до довідки ТУДСА України в Волинській області №61 від 10.02.2015р., без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19 лютого 2015 року, з урахуванням проведених виплат.

Відповідач подав до суду заперечення на адміністративний позов, у якому просить відмовити в задоволенні адміністративного позову, та зазначає, що дійсно 19 лютого 2015 року позивач звертався до нього із заявою щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, проте йому було відмовлено з тих підстав, що відповідно до частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 р. №192-VІІI передбачалось, що в разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Однак, до набрання чинності цим Законом іншим Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-VIII внесено зміни до частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», якими передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді в розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, а також частиною четвертою цієї статті передбачено, що умови та порядок перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддів Конституційного суду України визначається Кабінетом ОСОБА_2 України, у звязку з чим відсутні підстави для перерахунку позивачеві щомісячного довічного грошового утримання (а.с.25-26).

Перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про обґрунтованість адміністративного позову та можливість його повного задоволення, виходячи з такого.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що позивач є суддею в відставці, перебуває на обліку у відповідача і з 03.06.2013р. отримує щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 відсотків (18065 грн. без урахування утримуваних щомісячно податку і військового збору) від отримуваної ним на посаді заступника голови Володимир-Волинського міського суду суддівської винагороди в сумі 20 072,50 грн., що складалася з посадового окладу в розмірі 10 мінімальних заробітних плат 11 470 грн. та доплат за вислугу років у сумі 8 029 грн. і перебування на адміністративній посаді 573,50 грн., що підтверджується довідкою відповідача від 19.05.2015р. №1666/06-10-14 (а.с.29).

У звязку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати з 01 грудня 2013 року, з 1147 грн. до 1218 грн., розмір суддівської винагороди працюючого судді Володимир-Волинського міського суду на відповідній посаді також збільшився і відповідно до довідки ТУ ДСА України в Волинській області від 10.02.2015р. №61 (а.с.5) складає 21 315 грн., у звязку з чим 19 лютого 2015 року позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді в відставці відповідно до довідки ТУ ДСА України в Волинській області від 10.02.2015 р. №61 (а.с.6), що підтверджено також письмовим запереченням на адміністративний позов від 26.06.2015 р. №2087/09-08.

Листом відповідача від 26 лютого 2015 року № 45/С-02 позивачеві було відмовлено у задоволенні його заяви з тих підстав, що після 25.01.2008р. і по теперішній час нормативно-правові акти, що передбачали б перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям в відставці, не приймались (а.с.7).

За таких обставин, до спірних правовідносин не можуть застосовуватися положення статті 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015р. № 192-VІІI із змінами, внесеними Законом України від 02.03.2015р. № 213-VIII, оскільки цей Закон набрав чинності 28 березня 2015 року, тобто після відмови відповідачем у задоволенні заяви позивача щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у звязку з чим заперечення відповідачем адміністративного позову з посиланням на Закон України від 12.02.2015 р. № 192-VІІI з відповідними змінами є безпідставним.

Отже, зазначені правовідносини регулюються положеннями ст.138 Закону України № 2453-VI від 07.07.2010 р. «Про судоустрій і статус суддів», а також частинами другою і третьою статті 42 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.1 ст.126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з конституційних гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, зокрема для суддів в відставці щомісячного довічного грошового утримання.

При цьому, відповідно до частин другої і третьої ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Аналогічне положення закріплено в ч.6 ст.47 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 р. №2453-VI про те, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Відповідно до ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 р. №2453-VI в редакції, що діяла до внесених змін Законом України від 08.07.2011 р. №3668-VI, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

При цьому частиною четвертою зазначеної вище статті передбачено, що у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного Суду України з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Внесеними Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», що набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, (надалі Закон № 3668-VI), у частину третю статті 138 Закону №2453-VІ зі змінами було передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді в розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

У внесених Законом № 3668-VI в частину пяту ст.138 Закону № 2453-VІ змінах визначено, що виплата щомісячного довічного грошового утримання, призначеного відповідно до цієї статті, на період роботи на посадах, які дають право на його призначення або право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», припиняється. На цей період призначається і виплачується пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного Фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Однак, Конституційний Суд України Рішенням від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 частину третю, перше, друге, третє речення частини пятої статті 138 Закону № 2453-VI у редакції Закону № 3668-VI визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

У цьому Рішенні Конституційний Суд України вказав на те, що Законом № 3668-VI змінено визначений Законом № 2453-VI порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання, внаслідок чого зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів. Залишивши незмінним зміст права на щомісячне довічне грошове утримання суддів, Закон № 3668-VI звузив обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування суддям щомісячного довічного грошового утримання, його максимальний розмір та обмеження у здійсненні перерахунків щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, а також скасував право суддів на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру, його індексацію, застосування положень частин другої, третьої статті 42 Закону України від 09.07.2003р. № 1058-IV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та інших передбачених законодавством перерахунків, чим знизив досягнутий рівень гарантій незалежності суддів, що не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів.

Ухвалюючи зазначене Рішення, Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, які полягають у тому, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невідємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, у тому числі конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання в здійснення правосуддя.

Отже, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді (суддівська винагорода), як під час здійснення ним своїх повноважень, так і в майбутньому, у звязку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці ( щомісячне довічне грошове утримання ). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів, і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

У постанові Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 24 березня 2015 року в аналогічній адміністративній справі зазначено, що з моменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону № 2453-VI в редакції до змін, внесених Законом № 3668-VI: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Викладене вище відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обовязків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді(пункт 6.4).

У Рекомендації Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обовязки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обовязкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у звязку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Виходячи з викладеного, положень частин другої і третьої статті 22 Конституції України, частини 6 статті 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та рішень Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, суд вважає, що положення частини третьої статті 138 Закону України від 07.07.2010р. № 2453-VI із змінами, внесеними Законом України від 08.07.2011р.№ 3668-VI, Законом України від 27.03.2014р. № 1166-VII у редакції Закону України від 28.12.2014р. №76-VIIІ не можуть застосовуватися до спірних правовідносин.

Враховуючи, що положення Конституції України щодо гарантій незалежності суддів поширюються в однаковій мірі, як на суддів Конституційного Суду України, так і на суддів судів загальної юрисдикції, суд вважає, що судді у відставці, які працюють чи працювали в системі судів загальної юрисдикції, не можуть ставитися у менш вигідне становище в питаннях пенсійного забезпечення, а саме щодо нарахування та виплати щомісячного довічного грошового утримання, порівняно з суддями Конституційного Суду України.

Крім того, положення статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. № 2453-VI, як до змін, так і після них, не тільки не встановлюють заборони перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а навпаки ставлять у залежність його розмір від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Аналізуючи викладене, з урахуванням судової практики з вирішення справ зазначеної категорії, суд вважає, що є достатні підстави для визнання протиправною відмови відповідача у здійсненні перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобовязання відповідача здійснити перерахунок і виплату позивачеві щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків грошової винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до довідки ТУ ДСА України в Волинській області від 10.02.2015р. №61, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з 19.02.2015 р. дня звернення до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням проведених виплат.

Відповідно до ст.94 КАС України з Державного бюджету України суд стягує в користь позивача ОСОБА_1 понесені ним і документально підтвердженні (а.с.1) судові витрати у виді судового збору у розмірі 73,08 грн.

На підставі ч.2, ч.3 ст.22, ч.1 ст.126 Конституції України, ч.3 ст.138, ч.6 ст. 47 Закону України від 07.07.2010 р. № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», ч.2, ч.3 ст.42 Закону України від 09.07.2003 р. №1058-ІV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», керуючись ст.104 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати відмову управління Пенсійного Фонду України в м. Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправною.

Зобовязати управління Пенсійного Фонду України у м. Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі здійснити перерахунок та виплату призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків грошової винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області № 61 від 10.02.2015р., без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19 лютого 2015 року, з урахуванням проведених виплат.

Стягнути з Державного бюджету України в користь ОСОБА_1 понесений ним судовий збір в розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Нововолинський міський суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий

підпис

Згідно з оригіналом

Суддя А.В. Василюк