Справа № 826/4391/15
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4391/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кротюк О.В.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Бужак Н.П.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційні скарги ОСОБА_2 та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Старокиївський Банк" Пантіної Л.О.на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 18 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Старокиївський Банк" Пантіної Л.О. про визнення неправомірним рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Старокиївський Банк" Пантіної Л.О. про визнення неправомірним рішення, зобов'язання вчинити дії. Свої позовні вимоги мотивував тим, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіною Л. О. не доведено правомірності визначення договору банківського вкладу нікчемним, а тому просить суд визнати протиправним і скасувати рішення Уповноваженої особи ФГВФО у формі наказу №61 від 29 серпня 2014 в частині визнання договору банківського Вкладу нікчемним. Крім того, просив суд зобов'язати Уповноважену особу ФГВФО та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до переліку вкладників та загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладам в ПАТ «Старокиївський банк» за рахунок фонду.

Просив суд визнати неправомірним рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» Пантіной Л.О. щодо визнання нікчемними договір банківського вкладу від 11.06.2014 року №06/1259-2014 та договір банківського рахунку від 11 червня 2014 року №8579; визнати неправомірне рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» Пантіной Л.О. про зупинення виплат та перерахувань за договором банківського вкладу від 11.06.2014 року №06/1259-2014 та договір банківського рахунку від 11 червня 2014 року №8579; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіну Л.О. включити позивача в Переліку вкладників та Загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Старокиївський Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу від 11.06.2014 року №06/1259-2014.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 18 травня 2015 року позов задоволено частково.

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіну Любов Олександрівну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_2 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Старокиївський банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Також не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Проте, Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 11 червня 2014 року було укладено договір банківського вкладу №06/1259-2014 з ПАТ «Старокиївський банк» за яким банком прийнято грошові кошти в розмірі 188000 гривень.

Внесення грошових коштів підтверджується долученою до позову квитанцією № 66885 від 11.06.2014 року.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам необхідно зазначити наступне.

Згідно частини першої статті 1 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (№ 4452-VI від 23.02.2012 ,цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Вкладник - це фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката ( п.4 ч.1 ст. 2 Закону).

Частиною 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на Уповноважену особу покладений обов'язок під час дії тимчасової адміністрації проводити перевірку правочинів (в тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Зокрема, відповідно до положень ч. 4 ст. 38 Закону, Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Даними нормами Закону не передбачено ніяких дій, які необхідно вчинити уповноваженій особі, для визнання правочинів нікчемними. Правочин є нікчемним сам по собі, а не через те, що його необхідно визнавати таким. Нікчемність правочину достатньо лише виявити. У Законі зазначено, що уповноважена особа лише забезпечує перевірку правочинів на предмет виявлення таких, які вже є нікчемними. Інакше кажучи, уповноважена особа не визнає правочин нікчемним, а лише виявляє або забезпечую таке виявлення та фіксує даний факт.

Вказана позиція щодо нікчемності правочину повністю узгоджуються з вимогами Цивільного кодексу України.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Уповноважена особа Фонду наділена правом виявляти факт нікчемності правочину.

Нікчемним правочин є не в силу рішення Уповноваженої особи та не з моменту прийняття такого рішення, а є нікчемним в силу Закону та з моменту його укладення.

Таким чином, обов'язковою ознакою дій/рішення суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені в суді є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язків характер. У цьому випадку самі по собі рішення щодо виявлення нікчемних договорів і трансакцій є правом Уповноваженої особи, внаслідок чого відсутні порушені права позивача, які підлягають захисту.

Постановою Правління Національного Банку України від 12.05.14 року №276/БТ банк було віднесено до категорії проблемних.

17.06.14 року Постановою Правління Національного банку України №365 ПАТ «Старокиївський банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі цієї постанови Правління НБУ виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17.06.14 року прийнято рішення №50 «Про виведення з ринку та запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Старокиївський банк» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Старокиївський банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Старокиївський банк» було призначено Пантіну Л.О.

Даним рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було запроваджено Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Старокиївський банк» строком на три місяця з 18 червня 2014 року по 18 вересня 2014 року.

Постановою Правління Національного банку України від 11 вересня 2014 року №563 було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк».

На виконання даної постанови НБУ виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 17.09.14 року №92 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Старокиївський банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

Даним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Старокиївський банк» з 18.09.14 року. Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку призначено Пантіну Л.О. строком на один рік з 18.09.14 року по 18.09.15 року включно.

Процедура ліквідації банку триває.

В оскаржуваній постанові суд першої інстанції зазначив про неподання Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Старокиївський Банк" Пантіної Л.О. доказів наявності підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», нікчемності Договору банківського вкладу №06/1259-2014 від 11.06.2014, що не відповідає дійсним обставинам у справі.

Докази, які були надані суду першої інстанції, що підтверджують відсутність грошових коштів в банку (повідомлення НБУ), відсутність реального внесення позивачем коштів до банку (відсутність належно оформленої квитанції), а також підтверджують наявність порушень, в тому числі позивачем, чисельних нормативних актів, регулюючих касово-розрахункові операції в банку, та сама вищезазначена постанова НБУ №365 і є саме тими доказами, які підтверджують, що укладення договорів з позивачами (та іншими так званими «вкладниками», що незаконно переоформляли (дробили) вклади «великих вкладників», з метою незаконного заволодіння державними коштами) призвели до неплатоспроможності банку.

Згідно постанови суду першої інстанції, не досліджено та не встановлено факт додержання письмової форми договору та фактичного внесення/невнесення готівкових коштів позивачем в касу банку на виконання умов договору.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно з ст. 33 Закону України «Про Національний банк України», для забезпечення організації готівкового грошового обігу Національний банк здійснює визначення порядку ведення касових операцій для банків, інших фінансових установ, підприємств і організацій.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За змістом ст. 1059 ЦК України, договір банківського вкладу укладається у письмовій формі.

Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками вкладних операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ від 03 грудня 2003 року №516, визначено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку: договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошових сум на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами в сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту.

Відповідно до ч. 2 ст. 1059 ЦК України, у разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Обставини укладання договору та фактичного внесення готівкових коштів в касу банку позивачем не доведено в ході розгляду справи, а судом ці обставини достовірно не встановлені.

Відповідно до пункту 8 Розділу X Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечать цьому закону.

В свою чергу частина 3 ст. 38 Закону, містить перелік підстав, за якими правочини є нікчемними саме згідно цього Закону.

Однак суд першої інстанції не застосував вказаних норм Закону, які є переважними в силу Розділу X, а лише послався на норми Цивільного кодексу України (ст. 215, 216, 228), що визначають підстави недійсності правочину та відповідні правові наслідки укладення таких правочинів.

Крім того, слід зазначити про те, що на виконання своїх обов'язків, передбачених ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Старокиївський Банк" Пантіною Л.О. було створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів) укладених ПАТ «Старокиївський банк». Результати роботи комісії було оформлено Протоколом від 29.08.2014 року.

Як було встановлено перевіркою, здійсненою Уповноваженою особою ФГВФО на виконання вимог Закону (ч.2 ст.38), грошові кошти на рахунок позивача були зараховані внаслідок так званого «дроблення» рахунку іншого клієнта - юридичної особи.

Оскільки юридична особа не могла отримати грошові кошти в банку внаслідок їх відсутності, в порушення вимог Інструкції про касові операції в банках України, затвердженою постановою Правління Національного банку Україну від 01.06.2011 N174 (п. 2.9.), Закону України «Про банки та банківську діяльність» (ст. 2), Цивільного кодексу України (ст. 1058), були складені недостовірні документи щодо видачі та внесення готівкових коштів до каси банку, при тому, що готівка фактично не видавалася та не вносилася, оскільки готівкові кошти були в банку відсутні.

До того ж, фінансовий стан банку був таким, що зняти кошти було просто неможливо, через їх відсутність.

Як вбачається з матеріалів справи, в підтвердження вказаних фактів до суду першої інстанції надано електронні повідомлення Національного банку України направлені в адресу ПАТ «Старокиївський банк» за період квітень - червень 2014 року.

Грошові кошти спочатку були перераховані з призначенням платежу «Надання безвідсоткової фінансової допомоги», що підтверджує намагання юридичної особи отримати всі власні грошові кошти не порядку черговості від банку (4-а черга, ч.4 п.1 ст. 52 Закону), а за рахунок коштів Держави.

Проведення описаних дій, а саме, перерахування грошових коштів сімом фізичним особам, надавало можливість юридичній особі отримати всю суму (935 326,00 гривень) повністю, без будь-яких обмежень, що надавало перевагу перед іншими кредиторами.

Відповідно до пункту 1.2 договору банківського вкладу від 11 червня 2014 року №06/1259-2014, дата внесення вкладу - 11.06.2014 року, дата повернення вкладу - 11.07.2014 року, тобто на один місяць.

10.06.2014 року з рахунку юридичної особи було перераховано у безготівковому порядку 935 326,00 гривень (всі наявні у юридичної особи кошти) на рахунки сімох фізичних осіб.

З урахуванням комісії на рахунках семи фізичних осіб було перераховано 930 649,37 гривень.

11.06.2014 року були складені недостовірні документи про начеб то видачу коштів сімом фізичними особами та майже одночасне внесення грошових коштів п'ятьма фізичними особами також на загальну суму 930 645,00 гривень.

На підтвердження вище викладеного, було надано довідку про рух коштів ПАТ «Старокиївський банк».

Вказані обставини свідчать про те, що юридична особа вдалась до певних дій з метою отримати кошти не від неплатоспроможного банку і не за рахунок цього банку, а від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в першу чергу за рахунок держави.

Так, юридична особа яка мала значну суму грошових коштів на своєму рахунку перерахувала кошти у межах гарантованої Фондом суми 200 000 гривень на рахунки, відкриті на фізичних осіб, серед яких є і позивач.

Таке «перерахування» грошових сум відбувалось у зв'язку з тим, що при ліквідації банку Фонд гарантування вкладів фізичних гарантує виплати фізичним особам у межах граничного розміру -200 000 гривень (ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Відшкодування коштів юридичним особам Фонд гарантування вкладів не проводить.

Після такої «операції» та особа, на рахунок якої надходила ця грошова сума фактично «набувала гарантоване право» отримати ці кошти від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Внаслідок таких операцій штучно створювалась ситуація, за якою у Фонду гарантування вкладів виникало б зобов'язання відшкодовувати кошти за свій рахунок.

У такому разі витрати Фонду значно збільшуються без будь яких законних на те підстав. А це, в основній масі, кошти з державного бюджету.

Вказані дії відбувались з метою отримати гроші не від Банку і не за рахунок Банку, а від Фонду гарантування вкладів і за рахунок Фонду, в першу чергу за рахунок держави.

Виявлені факти свідчать про те, що за оскільки реальних грошових коштів банк від позивача не отримав, за договором банківського рахунку, укладеному між ПАТ «Старокиївський банк» та позивачем, банк взяв на себе зобов'язання виконати які він не був спроможний.

Укладання договору банківського вкладу та проведення фінансових операцій щодо зарахування коштів на ці рахунки, відкриті на ім'я позивача, відсутність внесення реальних коштів останнім, погіршувало фінансове становище банку і сприяло приведенню банку до неплатоспроможності.

Дані обставини визначені п.2 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як підставою для визначення нікчемності правочинів.

Отже, посилання суду першої інстанції на обумовленість нікчемності п.7 ч.3 ст. 38 Закону не відповідає дійсним обставинам у справі.

Особливу увагу необхідно звернути на той факт, що зазначені договори укладалися в період коли Постановою Національного банку України від 12.05.2014 №276/БТ ПАТ «Старокиївський банк» було віднесено до категорії проблемних на строк до 180 днів (п. 5 ст. 75 Закону України «Про банки та банківську діяльність») всупереч встановленим цією постановою обмеженням.

Виявлені обставини були повідомлені Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 21.08.2014 №182/14 щодо тимчасового блокування виплат грошових коштів та відповідного звернення до правоохоронних органів із завою про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, суд першої інстанції дійшов не правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про перерахунок пенсії було допущено помилкове застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення питання, у зв'язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу позивача не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу відповідача підлягає задоволенню, а постанову суду першої інстанції скасувати.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Старокиївський Банк" Пантіної Л.О. - задоволити.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 18 травня 2015 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Старокиївський Банк" Пантіної Л.О. про визнення неправомірним рішення, зобов'язання вчинити дії - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї постанови у повному обсязі, тобто з 07 липня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено - 07 липня 2015 року.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.