Справа № 2-а-5108/11
Суддя: Гайдич Р.М. Р. М.
Дата ухвалення: 2011-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-5108/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2011 року м. Городенка

Суддя Городенківського районного суду Івано-Франківської області Гайдич Р.М., розглянувши в порядку скороченого провадження в м.Городенка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі про проведення перерахунку та виплату недоотриманої додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду, який мотивує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 р., та належить до 2 категорії ліквідаторів наслідків аварії.

Згідно ст.ст. 51 та 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. (в редакції від 06.06.1996 р.) він має право на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Однак, всупереч діючому закону йому нараховується пенсія згідно з ОСОБА_2 КМУ, що значно менше, ніж передбачено вказаним Законом. Просить визнати дії відповідача неправомірними; зобовязати відповідача здійснити йому перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії, передбаченої ст. 28 Закону України «Про загальнодержавне пенсійне страхування.

Відповідно до 183-2 КАС України судовий розгляд адміністративної справи слід здійснювати у порядку скороченого провадження.

Від відповідача поступило заперечення на позов ОСОБА_1 згідно якого УПФУ в Городенківському районі позов не визнає, вважає, що позивачу нараховується та виплачується державна пенсія та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, в сумі 898 грн. 66 коп., з якої 114,60 грн., додаткова пенсія потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, яка становить 15% мінімальної пенсії за віком. Додаткова пенсія нараховується згідно ОСОБА_2 КМУ від 28.05.2008 року №530. ОСОБА_2 є чинною і є обовязковою для виконання управлінням Пенсійного фонду України в Городенківському районі.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 2), що стверджується посвідченням серії А №241099 від 15.12.1992 року та на даний час отримує державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю в сумі 898.66 грн., з якої 114.60 грн., додаткова пенсія потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 15%.

Згідно зі ст.51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. № 796 розмір додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю особам, які постраждали від аварії на ЧАЕС, віднесеним до 2 категорії повинен бути у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як безспірно встановлено, ОСОБА_1, є потерпілим від ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серії А № 241099 від 15.12.1992 року, виданим Івано-Франківською обласною державною адміністрацією, його віднесено до 3 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За таких обставин суд приходить до переконання, що позивач має право на призначення щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (частина друга статті 46 Конституції України).

Відповідно до вимог ст. 8 КАС України адміністративний суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права. У своєму рішенні у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 року Європейський Суд з прав людини звертає увагу на те, що у межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з бюджету. Держава може вводити, припиняти або закінчувати виплату цих надбавок. Проте, якщо правове положення, що діє, передбачає виплату певних надбавок, і дотримані всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, поки відповідне положення є таким, що діє (п. 23). Одночасно Європейський Суд з прав людини не прийняв аргумент уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність засобів як на причину невиконання своїх зобовязань (п. 26).

Пленум Верховного Суду України у п. 5 постанови № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» звернув увагу на те, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної ОСОБА_3 України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим чи рішення ОСОБА_3 Міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобовязаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Крім того, згідно із положеннями ч.4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною ОСОБА_3 України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

З урахуванням наведеного та виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягає стаття 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови КМУ № 530 від 28.05.2008 року «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

У вказаному Законі викладено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя. Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень. Отже, звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом № 796-XII, є неправомірним і безпідставним.

Зі ст.51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що положення частини третьої статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не слід брати до уваги, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтею 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка носить імперативний характер, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення такого мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Оскільки позивачеві слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Тому відмова відповідача у проведенні такого перерахунку у разі встановлення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, є протиправною.

Відповідно до ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

За таких обставин суд приходить до переконання про підставність позовних вимог позивача у частині зобовязання управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі Івано-Франківської області провести перерахунок та виплату додаткової пенсії виходячи з вимог ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 15.01.2011 року.

З огляду на положення ст.ст. 21,105,162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобовязання вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю. Встановивши, що відповідач у справі порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії протиправними і зобовязати відповідача провести нарахування та виплату належних позивачу сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення чи виплату їх конкретних розмірів.

Керуючись ч. 2 ст. 19, ч. 3 ст. 22, 46, ч.2 ст. 152 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , ст.ст. 69-72, 99, 159, 161-163, 183-2, 186 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі про визнання неправомірною відмову у перерахунку пенсії по інвалідності та стягнення коштів задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії відповідно до Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючи з 15.01.2011 року відповідно до ст.51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що визначається згідно з ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, та з урахуванням виплачених виплат.

Згідно ст.256 КАС України постанова підлягає до негайного виконання.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Городенківський районний суд протягом 10 днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_3