Справа № 2-а/2506/1013/11
Суддя: Карапута Л. В.
Дата ухвалення: 2011-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/2506/1013/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2011 року о 12 год. 50 хв. Деснянський районний суд м. Чернігова у складі судді Карапута Л.В., розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Чернігова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом до суду про визнання дій відповідача щодо визнання протиправними дій відповідача, щодо недоплати щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни, згідно зі статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»і відмову відповідача у нарахуванні і виплаті допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за 2009 рік і 2010 рік та зобовязання відповідача провести перерахунок призначених виплат виходячи з розміру 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, розрахованої відповідно до норми ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»і зобовязання в подальшому щомісячно, постійно нараховувати державну соціальну допомогу в розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком.

Позивач звернувся до суду за захистом порушених прав в порядку цивільного судочинства, відповідно до якого захист прав повинен був здійснювався в межах строку позовної давності за три роки, проте ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.10.2010 року провадження у справі було закрито у звязку з прийняттям Конституційним Судом України рішення №19-рп/2010 від 09.09.2010 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є дитиною війни та відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" йому щомісячно повинна підвищуватися пенсія на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Всупереч того, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені частиною 2 статті 3 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", не можуть бути обмежені чи скасовані іншими нормативно-правовими актами, розмір пенсії щомісячно протиправно не підвищувався на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідач подав письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що здійснюючи нарахування і виплату позивачу доплати до пенсії він керувався положеннями законів України про Державний бюджет України на відповідний рік та постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», якою було встановлені розміри доплати до пенсії, яка здійснюється лише за рахунок коштів Державного бюджету, а за відсутності відповідного фінансування відсутні підстави для збільшення її розміру.

Згідно статті 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

УПФУ в Деснянському районі м. Чернігова не заперечує того факту, що позивач є дитиною війни в розумінні Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", редакція якої діяла до 1 січня 2008 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачуються замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою реалізації конституційного права на соціальний захист громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Суд не бере до уваги положення частини 3 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої вбачається, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячного підвищення на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як це передбачається статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Пунктом 41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 р. № 107 текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в такій редакції (набрала чинності з 01 січня 2008 року): "Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів".

Рішенням Конституційного Суду України "У справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 65 розділу I, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу II, пункту 3 розділу III Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 67 розділу I, пунктів 1 - 4, 6 - 22, 24 - 100 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України)" від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 положення пункту 41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 р. № 107 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Згідно частини 2 статті 152 Конституції України Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з прийняттям Конституційним Судом України 22.05.2008 року рішення, було відновлено дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у попередній редакції.

Посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", якою відповідач керувався при нарахуванні позивачу підвищення до пенсії, суд вважає безпідставним, виходячи з наступного.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при вирішенні цього спору, суд приходить до висновку, що при розрахунку соціальної державної допомоги, передбаченої ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", застосуванню підлягає розмір 30% мінімальної пенсії за віком, а не розмір, визначений постановою КМУ №530 від 28.05.2008 року, якою керувався відповідач.

Положення частини 3 ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" не є перешкодою для обчислення інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Оскільки позивач у липні 2010 року звертався до суду за захистом своїх порушених прав у порядку цивільного судочинства, де строк позовної давності становив три роки, провадження у справі було закрито згідно ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.12.2010 року з тих підстав, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства у звязку з прийняттям Конституційним Судом України рішення №19-рп/2010 від 09.09.2010 року, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача про зобовязання відповідача здійснити перерахунок і виплату соціальної допомоги як дитині війни з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року та з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 3, 94, 99, 100, 158 - 163, 186 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Чернігова щодо виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі меншому, ніж встановлено ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 01.01.2009 року по 31.12.2010 року - неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Чернігова провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її розміру як дитині війни на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з 01.01.2009 року по 31.12.2010 року здійснити відповідні виплати на користь позивача за виключенням виплаченого підвищення до пенсії за вказані періоди.

В частині позову про перерахунок пенсії на майбутнє відмовити.

Постанова, прийнята в порядку скороченого провадження, підлягає негайному виконанню.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів, які обчислюються з моменту отримання копії постанови.

С у д д я