Справа № 2-а-4929/10/0270
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2010-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2010 р. м.Вінниця Справа № 2-а-4929/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Воробйової І.А,

при секретарі судового засідання: Чернишук О.М.

за участю:

представника позивача : ОСОБА_1

відповідача : ОСОБА_2

перекладача: ОСОБА_3 Джама

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Ленінського районного відділу Вінницького міського управління Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області

до: громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_2

про: примусове видворення та затримання

ВСТАНОВИВ :

Ленінський районний відділ Вінницького міського управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області звернувся до суду з позовом про примусове видворення за межі території України та затримання на термін, необхідний для видворення у примусовому порядку до 6 місяців, з метою підготовки документів на примусове видворення, з утриманням у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України при УМВС України у Волинській області (с. Журавичі, Кірвецького району Волинської області) громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На обґрунтування позовних вимог вказано, що громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, більш як три роки тому потрапив до України з території Російської Федерації без відповідних документів нелегально. Протягом 2008-2010 років відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 203 КУпАП (порушення встановлених правил перебування в Україні) та доставлявся у Ленінський РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області для встановлення особи, оскільки в нього відсутні документи, які посвідчували б особу. Зважаючи на те, що громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_2 в Україні перебуває на нелегальному становищі, не вживає заходів стосовно своєї легалізації, у нього відсутні приймаюча сторона та кошти, необхідні для проживання в Україні, а тому є підстави вважати, що останній буде ухилятись від виїзду, в звязку з чим позивач, просить затримати відповідача на термін до шести місяців з поміщенням до відповідної установи тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні і примусово видворити за межі території України.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на наявність відповідних документів та квитка, які підтверджують його намір 20 січня 2011 р. покинути територію України та переїхати до Аляски.

Суд, заслухавши доводи позивача, пояснення відповідача, зясувавши обставини справи та дослідивши докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженість Ефіопії до України потрапив у 2007 році з території Російської Федерації без відповідних документів. Перед перетином державного кордону України свої документи, які підтверджували особу, відповідачем знищено.

По прибутті у м. Вінницю відповідач звернувся у відділ міграційної служби у Вінницькій області стосовно отримання в Україні статусу біженця, однак документів, які б посвідчували його особу не надав.

03.05.2007 року сектором міграційної служби у Вінницькій області громадянину ОСОБА_4 ОСОБА_2 видано довідку «про особу, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання їй статусу біженця»№ 002755 терміном дії до 22.05.2007 року, з продовженням терміну до 13.09.2007 року.

Рішенням Державного комітету України у справах національностей та релігій №1074 від 23.11.2007р. громадянину ОСОБА_4 ОСОБА_2 відмовлено у наданні статусу біженця.

Відповідач рішення про відмову в наданні статусу біженця не оскаржив, територію України не залишив.

05.10.2010 року громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_2 затримувався за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 178-1 КУпАП (розкриття спиртних напоїв в громадському місці та поява в громадському місці в п'яному вигляді). За вказане правопорушення на відповідача накладено стягнення у вигляді попередження.

08.10.2010 року відповідачем скоєно адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173 КУпАП. Постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 08.10.2010 року відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого статтею 173 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Протягом терміну перебування на території України відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 203 КУпАП (порушення встановлених правил перебування в Україні) та доставлявся у Ленінський РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області для встановлення особи, оскільки при ньому не було документів, що посвідчували б його особу.

Відповідач в судовому засіданні не довів законність свого перебування на території України, не надав відповідний дозвіл або інший документ, який би підтверджував наявність підстав вважати, що вирішується питання щодо надання статусу біженця, не надано доказів, які б підтверджували реальність наміру покинути Україну.

Отже, відповідач в Україні перебуває нелегально, не вживає заходів стосовно своєї легалізації, у нього відсутні приймаюча сторона, що необхідно для проживання в Україні, відсутні належним чином оформлені документи, які посвідчують особу, в звязку з чим, наявні підстави вважати, що відповідач буде ухилятись від добровільного виїзду з України.

При вирішені даного спору, суд керується наступним.

Правовий статус, основні права, свободи та обов'язки іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, порядок вирішення питань, пов'язаних з їх в'їздом в Україну або виїздом з України визначає Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до положень статті 1 вказаного Закону, іноземцем є особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Стаття 32 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначає порядок видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України.

Так, відповідно до частин 5, 6 вказаної статті орган внутрішніх справ може затримати і примусово видворити з України іноземця або особу без громадянства тільки на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням органу внутрішніх справ, якщо іноземець або особа без громадянства ухиляються від виїзду після прийняття рішення про видворення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони будуть ухилятися від виїзду.

Іноземці та особи без громадянства, затримані за незаконне перебування на території України (в порушення заборони щодо в'їзду в Україну, за відсутності визначених законодавством та міжнародними договорами України підстав для перебування в Україні (транзитного проїзду через її територію), у тому числі перебування за чужими, підробленими, зіпсованими або такими, що не відповідають встановленому зразку, візою (дозволом), паспортним документом), розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з регламентованим внутрішнім розпорядком на період, необхідний для підготовки їх видворення за межі України у примусовому порядку, але не більше ніж шість місяців.

За сукупністю наведених обстави, враховуючи наявність підстав вважати, що відповідач буде ухилятись від виїзду з України та відсутність доказів на спростування викладених у позовній заяві обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині примусового видворення відповідача за межі території України та його затримання на період, необхідний для підготовки видворення за межі України у примусовому порядку, до 6 місяців, з метою підготовки документів на примусове видворення, з утриманням в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Разом з тим, при вирішені питання щодо утримання відповідача саме в пункті тимчасового перебування при УМВС України у Волинській області, суд виходить наступного.

Підпунктом 3.1.3. пункту 3 глави 3 Положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого наказом МВС України від 16.10.2007 року № 390 встановлено, що поміщення іноземців до пункту тимчасового перебування здійснюється за направленням МВС України, Адміністрації Держприкордонслужби України чи Служби безпеки України або їх територіальних органів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. До направлення долучаються документи, що посвідчують особу іноземця (за наявності), постанова суду про затримання іноземця або його примусове видворення, матеріали адміністративного затримання іноземця, передбачені законодавством України про адміністративні правопорушення (протокол про адміністративне затримання, протокол особистого огляду і огляду речей, протокол вилучення речей, документів та ін.).

Отже, з наведеного вбачається, що виключно до компетенції МВС України, Адміністрації Держприкордонслужби України чи Служби безпеки України або їх територіальних органів належить вирішення питання щодо поміщення іноземців в пункт тимчасового перебування. А тому, суд не може підміняти державний орган та давати вказівки, які б свідчили про вирішення судом питань, які належать до виключної компетенції субєкта владних повноважень та в даному випадку, поміщати відповідача саме до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України при УМВС України у Волинській області (с. Журавчі Ківецівського району, Волинської області.

В звязку з чим в задоволені позову у частині зазначення конкретного місця утримання особи слід відмовити.

Відповідно до частини 4 статті 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити частково.

Примусово видворити за межі території України громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2

Затримати громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 на термін, необхідний для видворення у примусовому порядку до 6 місяців, з метою підготовки документів на примусове видворення, з утриманням у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

В решті позовних вимог відмовити.

.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови оформлено: 27.12.10

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна

22.12.2010