Справа № 0908/5923/12
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року м. Київ К/800/65717/14

Колегія Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Олексієнка М.М.,

суддів: Бутенка В.І., Штульман І.В.,

здійснивши в касаційному порядку попередній розгляд справи за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області (далі - УПФ) до Відділу державної виконавчої служби Калуського міського управління юстиції (далі - ВДВС), третя особа - ОСОБА_1 про скасування розпорядження, за касаційною скаргою представника позивача на судові рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 листопада 2012 року та Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року представник УПФ звернувся в суд з позовом, відповідно до якого просив:

визнати неправомірними дії ВДВС, допущені при винесенні розпорядження про зобов'язання здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 державної та додаткової пенсій у розмірах, встановлених статтями 50, 54 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-XII), починаючи з 12.02.2010 року до виникнення обставин, з якими закон пов'язує зміну чи припинення спірних правовідносин;

скасувати зазначене розпорядження.

Посилався на незаконність оскаржуваного рішення, оскільки за відсутністю фінансових ресурсів УПФ не мало можливості здійснити виплату нарахованих коштів.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 листопада 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

В касаційні скарзі представник позивача, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить попередні судові рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення позову. Вказує на те, що розпорядження винесено в порушення статей 11, 17, 19 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, державний виконавець не мав правових підстав до зобов'язання УПФ у перерахунку та виплаті пенсій, оскільки такої вимоги у виконавчому листі не зазначено.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з наступних підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-ХІV). Відповідно до положень цього акту, зокрема частини першої статті 11, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

На виконання норм зазначеного Закону, державний виконавець згідно пункту 1.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 02.04.2015 року № 489/20802, при здійсненні виконавчого провадження наділений повноваженнями приймати рішення шляхом внесення, в тому числі розпоряджень.

Як установлено судами попередніх інстанцій, що відповідає дійсним обставинам справи, до ВДВС надійшов виконавчий лист виданий Калуським міськрайонним судом у справі за № 2-а-1971 від 31.12.2012 року про проведення перерахунку і виплати ОСОБА_1 державної пенсії як особі, яка віднесена до першої категорії, є інвалідом 3 групи загального захворювання, пов'язаного з Чорнобильською катастрофою, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірах, встановлених статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Оскільки судове рішення в добровільному порядку не виконувалося, державний виконавець у жовтні 2012 року виніс розпорядження, яким зобов'язав відповідача провести перерахунок і виплату пенсії.

З урахуванням зазначених обставин та норм права, суди попередніх інстанцій прийшли до обґрунтованого висновку про безпідставність позову.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, висновок суду не спростовують і не дають підстав вважати судові рішення таким, що ухвалені з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

Зокрема, державний виконавець не допустив порушень, передбачених статтями 11, 17, 19 Закону № 606-ХІV, а навпаки виконав вимоги згаданих норм. При цьому він мав право зобов'язувати відповідача виконати рішення про перерахунку і виплату пенсії. У випадку неможливості виконання судового рішення, зацікавлені особи вправі ставити питання про відстрочку чи розстрочення його виконання.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області відхилити, а постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 листопада 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: