Справа № 442/6550/13а,2а/442/313/13
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року м. Львів Справа № 876/2989/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д.М.,

з участю секретаря - Андрушківа І.Я.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2013 року по справі № 442/6550/13-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. місті Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області про визнання незаконними дій, зобов'язання здійснити перерахунок і виплату пенсії та стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

24 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. місті Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області, в якому просив визнати незаконними дії відповідача щодо застосування при перерахунку його пенсії у 2009 році показника середньої заробітної плати в Україні за 2007 рік, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за період з 01 червня 2009 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії за 2008 рік та стягнути з відповідача заборгованість з пенсійних виплат з 01 червня 2009 року до моменту прийняття судом рішення, здійснивши її індексацію відповідно до статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Позовні вимоги обґрунтовував нормами постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та статей 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що відповідач правильно застосував положення частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та здійснив перерахунок пенсії, враховуючи величину середньої заробітної плати за 2007 рік.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги поданої ним апеляційної скарги та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча відповідача належним чином було повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду, що відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи спір по суті заявлених вимог суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги заявлені в межах строку звернення до суду та задоволенню не підлягають.

Однак, суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції частково, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що предметом оскарження в даній справі є дії відповідача щодо перерахунку позивачу пенсії з 01 червня 2009 року відповідно до поданої ним заяви.

Відповідно до частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В даному випадку позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права з моменту отримання перерахованої йому пенсії.

До суду позивач звернувся лише 24 вересня 2013 року, тобто після спливу шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, а наведені ним обставини щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду не дають підстав для висновку про те, що він пропущений з поважних причин.

Відповідно до частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Отже, встановивши, що позовні вимоги в частині зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії і стягнення коштів за період з 01 червня 2009 року по 23 березня 2013 року заявлені після спливу шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, та без викладу обставин, які б свідчили про поважність причин його пропуску, суд першої інстанції повинен був залишити вказані позовні вимоги без розгляду.

Щодо позовних вимог, що заявлені в межах строку звернення до суду, то судом встановлено, що позивач будучи пенсіонером, продовжував працювати та на підставі його заяви про проведення перерахунку призначеної пенсії, відповідачем такий перерахунок пенсії був проведений з 01 червня 2009 року із врахуванням наявного у позивача страхового стажу та з врахуванням показника заробітної плати, яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії за 2007 рік.

Перерахунок пенсії регулюється статтею 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», частина 4 якої передбачає, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніше як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону.

Така редакція є чинною після визнання неконституційними змін, внесених підпунктом «б» підпункту 10 пункту 35 Розділу 2 Закону України від 28.12.2007 року № 107-VI, визнаних такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008.

Скасовані зміни надавали можливість перераховувати пенсію із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії.

Чинна норма абзацу 3 частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону.

Тобто правила частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» при перерахунку пенсії застосовуються виключно з метою визначення періоду страхового стажу, за який може бути обчислена заробітна плата (дохід).

Частина 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01.07.2007 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу, починаючи з 01.07.2000 року.

Показник середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, використовується як складова для призначення пенсії відповідно до частини 2 статі 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і є незмінною величиною при перерахунку пенсії, на відміну від інших показників, які використовуються при визначенні заробітної плати (доходу) застрахованої особи для обчислення пенсії.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення. Такими законами є Закон України «Про пенсійне забезпечення» та Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З урахуванням викладеного та принципу законності, закріпленого в статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, до спірних правовідносин не можуть застосовуватись приписи постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

Отже, правові підстави для перерахунку пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка, відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії з 24 березня 2013 року відсутні, так як він застосовується виключно для призначення пенсії.

З огляду на викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову в частині позовних вимог починаючи з 24 березня 2013 року.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що оскаржувану постанову необхідно скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог за період з 01 червня 2009 року по 23 березня 2013 року та залишити позов в цій частині без розгляду. В решті постанову залишити без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2013 року по справі № 442/6550/13-а в частині позовних вимог ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. місті Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області про визнання незаконними дій, зобов'язання здійснити перерахунок і виплату пенсії та стягнення заборгованості за період з 01 червня 2009 року по 23 березня 2013 року - скасувати, а адміністративний позов в цій частині залишити без розгляду.

В решті постанову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А.І. Рибачук

Судді В.М. Багрій

Д.М. Старунський

Повний текст ухвали виготовлено 06 липня 2015 року.