Справа № 809/3249/14
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року Справа № 876/867/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано - Франківського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2014 року по справі № 809/3249/14 за позовом ДПІ у м. Івано - Франківську ГУ Міндоходів в Івано - Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В C Т А Н О В И В:

ДПІ у м. Івано - Франківську ГУ Міндоходів в Івано - Франківській області звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 415184,40 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно, в порушення підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, допустив заборгованість з податку на доходи з фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 415 184,40 гривень.

Постановою Івано - Франківського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2014 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України податковий борг з податку з доходів фізичних осіб в сумі 415184,40 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржила позивачка, ОСОБА_1 Просить скасувати постанову Івано - Франківського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2014 року, та прийняти нову постанову, відповідно до якої відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено те, що ОСОБА_1 29 квітня 2014 року подала до державної податкової інспекції у м. Івано - Франківську головного управління Міндоходів в Івано - Франківській області податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік, де самостійно визначила суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 415 184,40 гривень.

Позивачем на виконання вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України надіслано відповідачу податкову вимогу № 4728-25 від 01 серпня 2014 року, яку відповідач залишив без реагування.

Таким чином, оскільки у встановлений законодавством строк податковий борг відповідачем не погашено, то суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що позивачем правомірно заявлено адміністративний позов про стягнення вказаного боргу з ОСОБА_1

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно і в повному обсязі встановив обставини справи, прийняв обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 179.7 статті 179 Податкового кодексу України фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітнім, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Пунктом 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у ст. 41 Податкового кодексу України, у межах їх повноважень (п. 61.2 ст. 61 Податкового кодексу України).

Приписами ст. 41 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючими органами є, зокрема, органи державної податкової служби - щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби.

Підпунктом 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України встановлено, що органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Таким чином, позивач є суб'єктом владних повноважень, та реалізує в даних правовідносинах надані йому Законом України "Про державну податкову службу в Україні" повноваження.

Відповідно до п. 113.3 ст. 113 Податкового кодексу України, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Отже, безспірними вимогами органів стягнення слід вважати узгоджену суму податкового зобов'язання, не сплачену платником податків у строки, визначені статтею 57 Податкового кодексу України.

Згідно з пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення - рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначеного у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що позивачем самостійно визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 415 184,40 гривень, то така сума вважається узгодженою, у відповідності до положень підп. 56.17.5 п. 56.17 та п. 56.18 ст. 56 ПК України, та є податковим боргом.

Приписами Податкового кодексу України встановлені такі обов'язки платників податків, як виконання законних вимог контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів.

Відповідно до п. 95.1 та п. 95.2 ст. 95 ПК України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 Податкового кодексу України визначено заходи, щодо погашення податкового боргу платника податків, відповідно до вимог яких, стягнення коштів у рахунок погашення такого боргу здійснюється за рішенням суду з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 415 184,40 грн. є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, постанова суду першої інстанції ґрунтується на правильно встановлених обставинах справи та прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано - Франківського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2014 року по справі № 809/3249/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Я.С. Попко

Р.П. Сеник