Справа № 311/363/14-а
Суддя: Степаненко Ю. А.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а/311/9/2014
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2014 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Степаненко Ю.А.

при секретареві Шак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Василівка адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1 до старшого ГОПС взводу з ОСП №2 роти ДПС у Запорізькій області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2, про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

У адміністративному позові ОСОБА_1 зазначає, що 27.01.2014 року, близько 09-40 години, на 475 км автомобільної дороги «Бориспіль Запоріжжя» він керував автомобілем «Мазда», коли був зупинений старшим ГОПС взводу з ОСП №2 роти ДПС у Запорізькій області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_2, який повідомив йому про порушення п.9.8 ПДР України та звинуватив у тому, що він керував автомобілем без ввімкненого світла.

Інспектор склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення та постанову про накладення адміністративного стягнення за ст.122 ч.2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Позивач вважає, що інспектор не мав повноважень на складання відносно нього зазначеного протоколу та постанови.

На думку позивача постанова про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та незаконною, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів, з грубими порушеннями чинного законодавства, а тому, просить суд скасувати її, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином.

Суд, вислухавши думку позивача, оглянувши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав:

відповідно до Закону України "Про міліцію", звання відповідача старшого ГОПС взводу з ОСП №2 роти ДПС у Запорізькій області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2, яким складено постанову, яка є предметом позову, є спеціальним званням та він є посадовою особою органу внутрішніх справ, а саме: підрозділу Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечує безпеку дорожнього руху.

Судом встановлено відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 27.01.2014 року, складеного старшим ГОПС взводу з ОСП №2 роти ДПС у Запорізькій області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_2, копія якого є у справі, що ОСОБА_1, 27.01.2014 року, о 09-40 годині, на 475 км. о/м Н-08 керував автомобілем НОМЕР_1, без увімкненого ближнього світла фар або денного ходового вогню в денний час доби за межами населеного пункту, чим порушив п.9.8 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП.

При цьому, судом встановлено що позивач має посвідчення водія, копія якого є у справі, а зазначеним автомобілем керував на підставі довіреності, копія якої є у справі.

Твердження позивача про те, що відповідач не мав повноважень щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, посилаючись на ст.255 КУпАП, є безпідставним, оскільки, позивач, окрім п.1 ч.1 ст.255 КУпАП, якою, дійсно, передбачено, що уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені, у тому числі, ч.3,4 ст.122 КУпАП, напевно, не ознайомився з цією статтею у повному обсязі, оскільки, відповідно до ч.2 ст.255 КУпАП передбачено, що у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-19 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів. А як вбачається з ч.2 ст.222 КУпАП, органи внутрішніх справ (міліція) розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, у тому числі, ч.2 ст.122 КУпАП. При цьому, як вбачається з п.3 ч.2 ст.222 КУпАП, від імені органів внутрішніх справ (міліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право, у тому числі, за ч.2 ст.122 КУпАП - працівники відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання.

Отже, відповідач мав право та законні повноваження щодо складання відносно позивача не тільки протоколу, а й постанови, які є предметом даного спору.

На підставі вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, відповідачем 27.01.2014 року було винесено й постанову відносно ОСОБА_1 у його присутності, копія якої є у справі, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

За ч.2 ст. 122 КУпАП передбачено притягнення особи до адміністративної відповідальності за: порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу від двадцяти пяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, п.9.8. ПДР України передбачає, зокрема, що під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Таким чином, відповідач, встановивши порушення позивачем п.9.8. ПДР України, правомірно склав відносно нього протокол та виніс постанову за ч.2 ст.122 КУпАП.

Розмір штрафу, визначений відповідачем у оскаржуваній постанові позивачеві, є мінімальним, встановленим санкцією ч.2 ст.122 КУпАП, він відповідає характеру та ступеню тяжкості вчиненого правопорушення, особі правопорушника.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, згідно якої, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.ст. 69-71 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта власних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, кожна сторона у справі, зобовязана надати суду належні докази на підтвердження своїх вимог та заперечень.

Позивачем не було надано суду належні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог. Не визнання ним своєї вини у вчиненні правопорушення суд вважає способом уникнути адміністративної відповідальності та сплати штрафу.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Правилами дорожнього руху України, затвердженими Постановою КМ України 10.10.2001 року №1306 зі змінами, Законом України "Про міліцію", ст.ст.23, 24, 27, 122, 222, 245, 246, 247, 248, 249, 251, 252, 254,258, 268, 276, 277-280, 283-289 КУпАП, ст.ст.2,4,6,7,8,9,10, 11,12,17,69,70, 71, 94, 105, 158-163, 167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Василівського

районного суду ОСОБА_3