Справа № 308/8032/15-а
Суддя: Дергачова Н. В.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.07.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі Меркуловій Ю.П.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 прикордонного загону - ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_3 про примусове видворення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду із позовом до громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_3 про примусове видворення, посилаючись на те, що 05.07.2015 року він був затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» від відділу прикордонної служби «Великий Березний» за спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку поза межами пункту пропуску. На момент затримання документів, що посвідчують особу не мав.

01.07.2015 року начальником ОСОБА_1 прикордонного загону відносно відповідача було прийнято рішення про примусове повернення за межі України, останньому розяснено, що він зобовязаний покинути територію України в термін до 05.07.2015.

Однак відповідач територію України не покинув, в звязку з відсутністю у нього достатніх коштів.

Відповідач перебуває на території України незаконно, коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги, родичів на території України не має. Також, під час опитування, відповідач пояснив, що має намір у будь-якому випадку потрапити до країн Західної Європи з метою працевлаштування для забезпечення свого проживання та бажання повернутися до країни походження не має, що підтверджується його незаконними діями, у зв'язку з чим ОСОБА_1 прикордонний загін змушений звернутись до суду з позовом про примусове видворення громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_3 за межі України.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 прикордонного загону ОСОБА_2 позов підтримав та просив суд його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що не розуміє української мови, просить перекладача не залучати, здійснювати судове провадження російською мовою, яке судом було задоволено. Відповідач пояснив суду, що позов визнає та просить суд прийняти рішення про швидке повернення його до ОСОБА_4, оскільки не має коштів для самостійного повернення, а іншої процедури його повернення окрім як через видворення не існує.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_3, реалізуючи свої права та свободи, мав змогу встановленим порядком іммігрувати в Україну або іншу Європейську країну на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством України, законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Але знаючи про можливість легально виїхати до Європейських країн, відповідач вибрав більш легкий та незаконний спосіб, знаючи, що для досягнення своєї мети він неодноразово буде порушувати та ігнорувати законодавство країн на своєму шляху, він умисно пішов на вчинення правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з протоколу про адміністративне затримання, що 05.07.2015 року громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_3 повторно був затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» від відділу прикордонної служби «Великий Березний» за спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку поза межами пункту пропуску. На момент затримання документів, що посвідчують особу не мав.

01.07.2015 року начальником ОСОБА_1 прикордонного загону відносно відповідача було прийнято рішення про примусове повернення за межі України, останньому розяснено, що він зобовязаний покинути територію України в термін до 05.07.2015.

Однак відповідач територію України не покинув, в звязку з відсутністю у нього коштів для повернення додому.

Як зазначено у ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до п. 26 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", статтею 13 Закону України "Про імміграцію".

Примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн:

де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

В судовому засіданні громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_3 пояснив, що перебуває на території України незаконно, коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги. Громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_3 не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, просив суд чим швидше повернути його до ОСОБА_4.

Судом зясована відсутність підстав, за яких особа в будь-якому разі не підлягає видворенню.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що вимоги ОСОБА_1 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про примусове видворення громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_3 є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 30, 31, 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 11, 70, 71, 86, 106-163,183-5, 256 ч. 2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Примусово видворити громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України.

Допустити негайне виконання постанови.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду в п'ятиденний строк з дня її проголошення.

Повний текст постанови складений 07.07.2015.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5