Справа № 808/6329/14
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 червня 2015 рокусправа № 808/6329/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - не зявився

відповідача: - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Запорізький арматурний завод»

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2014 року

у справі № 808/6329/14

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя

до публічного акціонерного товариства «Запорізький арматурний завод»

про стягнення витрат на виплату та пенсій,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя звернулось до суду з позовом до ПАТ «Запорізький арматурний завод», в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача суму 11533,76 грн. - витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не відшкодовує витрати на виплату і доставку пенсій колишнім працівникам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, яким призначена та виплачується пенсія на пільгових умовах згідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком №1, внаслідок чого за період з червня 2014 року по серпень 2014 року у відповідача наявна заборгованість у розмірі 11533,76 грн., яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.10.2014 адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу (а. с. 81), в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представники сторін у судове засідання не зявились, про час і місце судового засідання сторони повідомлені судом належним чином.

До початку судового засіданні 16.12.2014 відповідачем подано письмове клопотання про закриття провадження у справі, мотивоване тим, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України. При цьому відповідач посилається на ухвалу господарського суду Запорізької області від 02.12.2014 № 908/5411/14 про порушення справи про банкрутство ПАТ «Запорізький арматурний завод», зазначає, що згідно п.7 ч.1 ст.12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство. Згідно ч.10 ст.16 ГПК України справи у майнових спорах, передбачених п.7 ч.1 ст.12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Розглянувши означене клопотання та додані до нього документи, апеляційний суд не вбачає підстав для його задоволення.

Дійсно, відповідно до діючої редакції п.7 ч.1 ст.12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Разом з тим, слід враховувати, що статтю 12 ГПК доповнено пунктом 7 згідно п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції Закону України від 22.12.2011 №4212-VI «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Законом України від 22.12.2011 №4212-VI «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який набрав чинності 19 січня 2013 року, вказаний Закон викладено в новій редакції.

Відповідно до Закону України від 02.10.2012 №5405-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання господарських зобов'язань» розділ X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» доповнено п.1-1, яким визначено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Отже для вирішення питання стосовно предметної підсудності справ у спорах з майновими вимогами до боржника, слід враховувати положення п.1-1 розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», вимоги ст.17 КАС України, ст.12 ГПК і брати до уваги дату порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо таку ухвалу постановлено після 19 січня 2013 року.

Як вбачається з доданих відповідачем документів в обгрунтування вимог про закриття провадження у справі, ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.12.2014 у справі № 908/5411/14 прийнято заяву про порушення справи про банкрутство, підготовче засідання призначено на 23.12.2014, у якому відповідно до ст.16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» господарським судом буде зясовано наявність підстав для порушення провадження у справі про банкрутство.

Отже ухвала господарського суду Запорізької області від 02.12.2014 у справі № 908/5411/1 прийнята відповідно до ст.12 вказаного Закону, відповідно до ч.6 ст.16 цього ж Закону саме за наслідками розгляду заяви про порушення справи про банкрутство та відзиву боржника господарський суд виносить ухвалу про порушення провадження у справі про банкрутство.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що питання предметної підсудності справ у спорах з майновими вимогами до боржника законодавець повязує виключно з фактом порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, в даному випадку докази порушення провадження у справі про банкрутство боржника ПАТ «Запорізький арматурний завод» після 19 січня 2013 року відсутні, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача.

По суті вирішеного судом першої інстанції спору, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про задоволення позову.

Відповідач - є платником страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, збору на обовязкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування», з 01.01.2011 вважається платником єдиного внеску відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VІ від 08.07.2010.

Пунктом «а» ч.1 ст.13 Закону України №1788-XII від 05.11.1991 «Про пенсійне забезпечення» встановлено умови та працівників, за яких вони мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, а саме: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, органом Пенсійного фонду України відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України, призначені пільгові пенсії особам, які працювали на ПАТ «Запорізький арматурний завод» (правонаступник ЗВО «Арматуробудування»), що підтверджено довідками, складеними ПАТ «Запорізький арматурний завод» на підставі штатних розкладів, особистих справ працівників, розрахункових відомостей, а саме: ОСОБА_1 (а.с.6), ОСОБА_2 (а.с.9), ОСОБА_3 (а.с.12), ОСОБА_4 (а.с.16), ОСОБА_5 (а.с.19), ОСОБА_6 (а.с.22), ОСОБА_7 (а.с.25), ОСОБА_13 (а.с.28), ОСОБА_9 (а.с.31), ОСОБА_10 (а.с.33), ОСОБА_11 (а.с.37), ОСОБА_12 (а.с.40).

Факт призначення пільгових пенсій означеним особам підтверджується відповідними протоколами про призначення пенсій.

За розрахунком позивача загальна сума фактичних витрат на виплату і доставку пільгової пенсії, призначеної пенсіонерам відповідача, яка залишилась несплаченою відповідачем, за період з червня по серпень 2014 року складає 11533,76 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України №400/97-ВР від 26.06.1997 «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

За правилами, визначеними п.2 Розділу XV (Прикінцеві положення) Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:

1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з абз.4 пп.1 п.2 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Таким чином відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому п.6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.03 № 21-1.

Згідно п.6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в тому числі, в частині пенсій, призначених відповідно до п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Підприємства щомісяця до 25 числа вносять до Пенсійного фонду України зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин (п.6.8 Інструкції).

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, вбачається, що відповідач зобовязаний вносити до Пенсійного фонду України суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Пенсійне забезпечення» на підставі розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Як встановлено вище, факт роботи осіб на підприємстві ПАТ «Запорізький арматурний завод» та виконання ними робіт, що дають право на отримання пенсії за списком № 1, а також наявність у зазначених позивачем осіб пільгового стажу для призначення пенсії за Списком № 1 підтверджено, зокрема, виданими позивачем довідками, які уточнюють особливий характер роботи або умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії.

Інформація, яка міститься у цтх довідках ВАТ «Запорізький арматурний завод», в установленому порядку не спростована, недостовірною не визнана. Належних та допустимих доказів неправомірності призначення вказаним особам пільгової пенсії позивачем не подано, в матеріалах справи такі докаи відсутні.

Також з матеріалів справи вбачається, що зазначені позивачем особи продовжували працювати на роботах із шкідливими і важкими умовами, які дають право на призначення пільгової пенсії, після 01.01.92, тобто після вступу вищевказаного Закону в силу, внаслідок чого на них положення ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не розповсюджується.

Відповідно до п. 6.2 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному обсязі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

Приймаючи до уваги, що необхідний стаж для призначення пенсії пенсіонерами здобутий на ПАТ «Запорізький арматурний завод», відповідач повинен відшкодувати Пенсійному фонду України витрати на виплату та доставку пенсії.

Суми витрат, що підлягають сплаті відповідачем, визначені позивачем у відповідних розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пп. «а» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за вказаний період, які направлені відповідачу і проти отримання яких відповідач не заперечує.

Вказані вище розрахунки відповідачем в установленому порядку не оскаржені та їх дані не спростовані.

Пунктом 6.4 Інструкції №21-1 передбачено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Відповідно до п.6.5 цієї ж Інструкції розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

Отже, виходячи з законодавчо встановленого правила та порядку визначення розміру витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, саме складений у відповідності до наведеної вище Інструкції розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є документом, який підтверджує понесення органом Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, що підлягає відшкодуванню підприємством.

Підпунктом 6.9 пункту 6 Інструкції №21-1 передбачено, що у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає повідомлення згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї Інструкції для зазначених підприємств у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, дав їм правильну юридичну оцінку, застосував до правовідносин, як виникли між сторонами по справі норми права, які регулюють саме ці правовідносини і зробив обґрунтований висновок про задоволення позову.

Передбачені ст.202 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції, у звязку з чим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Запорізький арматурний завод» залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2014 року у справі № 808/6329/14 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко