Справа № 2а-0770/3745/12
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2013-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2a-0770/3745/12
рядок статзвітності № 10.1
ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА
26 березня 2013 року м. Ужгород
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Луцович М.М.
при секретарі судового засідання Симканич Ю.В.
представника позивача ОСОБА_1;
представника відповідача ОСОБА_2;
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області, про визнання протиправною та скасування вимоги,-
Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області, про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу № Ф-983 від 23.11.2012року.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що вона являється пенсіонером за віком, та на підставі ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", звільнена від сплати єдиного внеску. В зв'язку з чим, просила визнати протиправною та скасувати вимогу УПФУ у Тячівському районі №Ф 983 від 23.11.12р., якою їй визначено недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 1695,51 грн.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з мотивів викладених у позовній заяві та просив суд його задовольнити.
Представник відповідача проти позову заперечив з мотивів викладених у запереченнях проти позову (а.с.17-19) та додаткових письмових поясненнях, свою позицію мотивує тим, що позивач є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», таким чином, право на пільги при сплаті єдиного внеску передбачені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску за загальнообов'язкове державне соціальне страхування» позивач не має, оскільки отримує пенсію за вислугу років, а не за віком.
Заслухавши представників сторін, розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов із наведених у ньому мотивів обґрунтований і його слід задовольнити з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування зі ставкою єдиного податку 5% (третя група) та являється платником єдиного податку що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку серії А №804559, вид діяльності 51.18.0 посередництво в спеціалізованій торгівлі іншими товарами, 74.14.0 консультування з питань комерційної діяльності та управління, 74.40.0 рекламна діяльність, 93.05.0 надання інших індивідуальних послуг, 74.87.0 надання інших комерційних послуг (а.с.10).
В матеріалах справи міститься копія пенсійного посвідчення ОСОБА_3 серії ААА №504930; дата видачі посвідчення: 05.02.2007р. (а.с.6).
Так, судом встановлено, що позивачу, як працівнику освіти, призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач досягла пенсійного віку у 2010 році та є пенсіонером за віком. При цьому, Закон України «Про пенсійне забезпечення» не містить обмежень щодо досягнення пенсійного віку в залежності від виду отримуваної пенсіонером пенсії (за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника чи за вислугу років).
В порушення норм Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на думку позивача, УПФУ у Тячівському районі 23.11.2012р. протиправно здійснено нарахування доплати до мінімального страхового внеску за серпень-грудень 2012р. та винесено вимогу про сплату боргу №Ф983 від 23.11.2012р.
Оскаржуючи правомірність вимоги про сплату боргу №Ф983 від 23.11.2012р. позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.
Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходив з наступного.
Відповідно п.4 ч.1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464 від 08.07.2010р. (Закон України №2464), платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.
З 06.08.2011р. набула чинності ч.4 ст.4 Закону України №2464, згідно якої особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Суд вважає безпідставними посилання відповідача на те, що до позивача не може бути застосовано положення ч.4.ст.4 Закону №2464 (за період сплати єдиного внеску серпень-грудень 2011р.) оскільки вказана, норма не пов'язує звільнення від сплати єдиного внеску із досягненням особою загального пенсійного віку, а передбачає звільнення від сплати внеску всіх пенсіонерів за віком. Крім того, законодавець зазначеною нормою не виключає осіб, які є пенсіонерами та отримують пенсію за віком на пільгових умовах.
Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" рішення, прийняті органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.
Частина 2 цієї ж статті передбачає, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. А частиною 4 даної статті визначено, що територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом Пенсійного фонду в порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.
У разі якщо згоди з органом Пенсійного фонду не досягнуто, платник єдиного внеску зобов'язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти робочих днів з дня надходження рішення відповідного органу Пенсійного фонду або оскаржити вимогу до органу Пенсійного фонду вищого рівня чи в судовому порядку.
Отже, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та скасування рішення суб'єкта владних повноважень, вимоги про сплату боргу №Ф983 від 23.11.2012р., оскільки вказана вимога прийнята всупереч положенням ч.4 ст.4 Закону України №2464, без додержання вимог чинного законодавства України, яке передбачає звільнення від сплати єдиного внеску всіх пенсіонерів за віком, не виключаючи пенсіонерів, які отримують пенсією за віком на пільгових умовах.
Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем, суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірність прийняття рішення - вимоги №Ф983 від 23.11.2012р. про сплату боргу у сумі 1695,51 грн.
Враховуючи вищевикладене та норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам, встановленим у справі, а тому підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, та керуючись ст. ст. 9, 11, 70, 71, 86, 94,160-163 КАС України, суд, -
Позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Тячівському районі про визнання протиправною та скасування вимоги від 23.11.2012 року №983 про сплату боргу в розмірі 1695,51 грн. задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати в повному обсязі вимогу управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі від 23.11.2012 року №983 про сплату боргу в розмірі 1695,51 грн.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 107 грн. 30 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У випадках, встановлених статтею 167 частиною 4 КАС України десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий-суддя Луцович М.М.