Справа № 809/2955/13-а
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року м. Київ К/800/52798/14

Колегія Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Олексієнка М.М. (доповідач),

суддів: Бутенка В.І., Штульман І.В.,

здійснивши в касаційному порядку попередній розгляд справи за адміністративним позовом Державної судової адміністрації України (далі - ДСА) до Державної виконавчої служби України (далі - ДВС) про визнання протиправними дії та скасування постанови про накладення штрафу за касаційною скаргою представника відповідача на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року представник ДСА звернувся в суд з позовом, відповідно до якого просив:

визнати протиправними дії ДВС, допущені при здійсненні виконавчого провадження;

скасувати постанову державного виконавця від 23.08.2013 року про накладення штрафу в розмірі 680 грн. за невиконання судового рішення.

Посилався на те, що постанова суду про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання виконана ще в 2010 році, про що свідчить лист-погодження від 04.02.2010 року, тому накладення штрафу є безпідставним.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2013 року в позові відмовлено.

Львівський апеляційний адміністративний суд рішенням від 23 вересня 2014 року постанову окружного суду скасував та ухвалив нову про задоволення позову. Визнано протиправними дії ДВС, допущені при прийнятті постанови про накладення стягнення та скасовано зазначену постанову.

В касаційні скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судом апеляційної інстанції, просить рішення цього суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з наступних підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-ХІV). Відповідно до положень частин першої та другої статті 75 цього Закону (в редакції Закону від 4 листопада 2010 року №2677-VI) після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Виходячи з положень зазначених норм, сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якого законодавець пов'язує стягнення штрафу з боржника. Штраф стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення суду добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в цьому випадку не вчинялися.

Згідно зібраних та досліджених судами попередніх інстанцій доказів, державним виконавцем не вчинялися дії на примусове виконання судового рішення. Після відкриття виконавчого провадження, яке мало місце 23.10.2009 року, державний виконавець заявляв вимоги про зміну способу та порядку виконання судового рішення, про добровільне виконання рішення. Інших примусових заходів не вживав, тому апеляційний суд, на відміну від суду першої інстанції, прийшов до обґрунтованого висновку про незаконність накладення штрафу.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної виконавчої служби України відхилити, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

В.І. Бутенко

І.В. Штульман