Справа № 2-а-211/10
Суддя: Росоха А. В.
Дата ухвалення: 2010-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 2-а-211/10
провадження № 2-а-211/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2010 р.

<Первомайський міськрайонний суд Харківської області

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді Росохи А.В., при секретарі Лисенко Л.А., за участю позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Первомайському районі Харківській області про визнання незаконними дій УПФ України в Первомайському районі Харківської області та про зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

27 січня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до Первомайського міськрайонного суду Харківської області з адміністративним позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Первомайському районі Харківської області про визнання протиправною бездіяльності відповідача - ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Первомайському районі Харківської області у звязку із відмовою у здійсненні йому перерахунку пенсії у відповідності з діючим законодавством, та просив суд зобовязати відповідача здійснити перерахунок його пенсії по другій групі інвалідності, як особі щодо якої встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, відповідно до положень ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII від 28.02.1991 р. (далі - Закон N 796-XII), тобто в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, а також здійснити перерахунок належної йому додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком (відповідно до ст. 50 Закону N 796-XII), виходячи із розміру мінімальної пенсії, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 30.10.2008 року.

Позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини викладені в адміністративній позовній заяві.

Відповідач надав заперечення на позов, в яких просить в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що управління Пенсійного фонду не погоджується із позивачем стосовно застосування для розрахунку пенсії по інвалідності та додаткової пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком, призначеної згідно ст.ст.50, 54 Закону №796-ХІІ, оскільки пенсія позивачу була призначена згідно Закону №796-ХІІ, а не згідно Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, тому при нарахуванні пенсії відповідач керувався Постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року № 1 « Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету, відповідно до якої застосовується розмір 19 гривень 91 копійка для розрахунку пенсій.

Після набрання чинності ЗУ „ Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, а не мінімальна пенсія за віком на момент виплати, як розрахункова величина для визначення розмірів пенсійних виплат громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Згідно до змін, внесених з 01.01.2008 року до ст.54 ЗУ „ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катачтрофи встановлено, що у всіх випадках основний розмір пенсії для інвалідів 3 групи, які брали участь у ліквідації наслідків аварії у 1987 році, щодо яких встановлено причинний звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 150 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а з 1 липня 2008 року у звязку з набранням чинності Постанови КМУ від 16.07.2008 року № 654 -820,00 грн., ця сума складає основний розмір пенсії позивача. Розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, призначається відповідно до ст.50 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи інвалідам 2 групи у розмірі 20 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. А також підвищення інвалідам 2 групи в розмірі 40 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, тому пенсію позивачу нараховано згідно з діючим законодавством.

Також звертав увагу, що треба врахувати порушення позивачем річного строку позовної давності для звернення з адміністративним позовом та відсутність правових підстав для нарахування та виплати пенсії в розмірах, вищих, ніж встановлено діючим законодавством.

Для розгляду позову представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, однак надав заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, зі згоди позивача, вирішив можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши матеріали справи, оцінивши ці докази в сукупності, визнає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 406658 від 13.02.2003 року (а.с.8) та інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідками МСЕК (а.с.5,6), і отримує пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, як інвалід ІІ групи, та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, які йому призначено відповідно до Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796ХІІ від 28.02.1991 року.

30.10.2008 року позивач звернувся до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Первомайському районі Харківської області з заявою про перерахунок розміру пенсії згідно ст.ст.50, 54, 67 Закону №796ХІІ (а.с.9), в чому йому було відмовлено за відсутності правових підстав для нарахування та виплати пенсії в розмірах, вищих, ніж встановлено діючим законодавством (а.с.10,11).

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених Законом.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, визначаються Законом України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії, за змістом абзацу 3 статті 1 якого державні соціальні гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Відповідно до вимог Закону України «Про прожитковий мінімум» - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум встановлюється для встановлення мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України. Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України і щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі №796ХІІ.

Статтею 49 вищевказаного Закону передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Відповідно до ч.4 ст.54 Закону №796ХІІ (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у звязку із втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо яких установлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст.50 Закону №796ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема, інвалідам IІ групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Як вбачається зі статті 53 того ж Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

З матеріалів справи вбачається, що розрахунок пенсії позивачу ОСОБА_2 Пенсійного Фонду у Первомайському районі Харківської області провело виходячи з розміру 19 гривень 91 копійка, встановленого чинною на той час постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів», фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету /далі Постанова КМУ від 03.01.2002 року № 1/.

Відповідно до ч.3 ст.67 Закону України №796-ХІІ, яка набрала чинності 31.10.2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсій, визначений відповідно до ст.54 Закону України № 796-ХІІ, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу перерахунку пенсії по інвалідності та додаткової щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за 2008 рік з 30 жовтня 2008 року, суд вважає їх підлягаючими задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до підпункту 15 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» та внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року №107-УІ /далі Закон №107-УІ/ до статей 50 і 54 Закону №796ХІІ внесені зміни, згідно яких у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими для учасників ліквідації аварії на Чорнобильський АЕС у 1987-1990 роках: по ІІ групі інвалідності 150% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; також, особам, віднесеним до категорії 1, додаткова щомісячна пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, призначається у розмірі: 20 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до нової редакції Закону України №796-ХІІ з 01.01.2008 року вихідним критерієм розрахунку пенсії по інвалідності та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю особам, щодо яких встановлено звязок із Чорнобильською катастрофою, визначено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Згідно зі ст.58 Закону №107-УІ прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність встановлюється в розмірі: з 1 січня - 470 гривень, з 1 квітня - 481 гривня, з 1 липня - 482 гривні, з 1 жовтня - 498 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України №10рп/2008 від 22.05.2008 року у справі щодо предмета та змісту закону про державний бюджет України визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 67 розділу 1, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу ІІ Закону України №107-УІ. Пунктом 6 зазначеного Рішення визначено, що рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України №107-УІ, визнаних не конституційними.

Таким чином, положення пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України №107-УI від 28.12.2007 року втратило чинність 22 травня 2008 року. Тому вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст.28 Закону №1058-ІУ встановлюється в розмірі, визначеному законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, оскільки вказаний мінімальний розмір є певним стандартом, в порівнянні з яким визначаються розміри інших видів виплат та допомог.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи з приписів ч.2 ст.152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним Судом України УПФУ в Первомайському районі Харківської області повинно було нараховувати та сплачувати позивачу пенсію по інвалідності та додаткову щомісячну пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, передбачені ст.ст.50 та 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 22.05.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності підпункту 15 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України», ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 22.05.2008 року мав діяти у відповідності з приписами діючих норм ст.ст.50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», нараховувати та здійснювати позивачу виплати відповідних пенсій.

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача відповідають Закону України №796-ХІІ, і він має право на призначення пенсії в розмірі не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком та на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, як інваліду ІІ групи в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком з 22.05.2008 року, тобто з моменту прийняття рішення Конституційним Судом України.

Розрахунок пенсії позивачу УПФ в Первомайському районі Харківської області проводило на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року №654, згідно якої для осіб, які отримують пенсію відповідно до Закону №796-ХІІ, з 01.07.2008 року встановлено мінімальний розмір пенсії для інвалідів ІІ групи в сумі 820 гривень.

Суд не може погодитись з таким розрахунком. Як зазначалось вище, порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, і додаткової пенсії визначається Кабінетом Міністрів України, і, встановлюючи такий порядок, останній не може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом.

Крім того, у ч.1 ст.67 Закону №796-ХІІ встановлено, що розміри доплат, пенсій і компенсацій, підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

І знов, виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при вирішенні даного спору застосуванню підлягають саме статті 50 та 54 Закону №796-ХІІ і розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі «Про державний бюджет України» на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком, а не Постанова КМУ, на яку посилається відповідач.

Таким чином, прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, що береться для визначення мінімального розміру пенсії за віком, з 01.04.2007 року встановлено в сумі 481 гривня, з 1 липня - 482 гривні, з 1 жовтня - 498 гривень. Тому саме ці встановлені Законом прожиткові мінімуми для осіб, які втратили працездатність, що беруться для визначення мінімального розміру пенсії за віком, повинен брати відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу пенсії по інвалідності та додаткової пенсії.

Наявність такого права у позивача гарантується Конституцією України.

З огляду на вищевикладене, дії відповідача є неправомірними та такими, що порушують законне право ОСОБА_1 на отримання пенсії по інвалідності та додаткової щомісячної пенсії, за шкоду, заподіяну здоровю, в належних розмірах.

Крім того, відповідачем, в порушення ч.2 ст.71 КАС України не доведено та не надано суду доказів щодо вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обов'язку щодо нарахування та виплати позивачу пенсії у належному розмірі.

Суд відхиляє заяву відповідача про наявність підстав для відмови в задоволенні позову через пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовом, через наступне.

Судом встановлено, що позивач в 2008 році мав право на отримання пенсії по інвалідності та додаткової пенсії на підставі Закону №796-ХІІ і обґрунтовано сподівався на їх отримання в розмірах, визначених ст.ст.50, 54 зазначеного Закону.

Ч.2 ст.99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, виходячи з системного аналізу ст. 50, ст. 54 3акону України „ Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", п. З ч. 1 ст. 268 Цивільного кодексу України та ч. 2, ч. З ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що на вимоги позивача відшкодувати шкоду, заподіяну його здоров'ю строки позовної давності не поширюються та річний строк звернення до адміністративного суду не застосовується.

Крім того, відповідно до ч. 2. ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, вимоги позивача повинні розглядатися без обмеження строку, за який вони заявлені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 11, 12, 18, 71, 128, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.8, 19, 22, 75, 92, 152 Конституції України, ст.ст.50, 54, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796ХІІ від 28.02.1991 року, ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування №1058-ІУ від 09.07.2003 року, Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року №107-УІ, Рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Первомайському районі Харківській області про визнання незаконними дій УПФ України в Первомайському районі Харківської області та про зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Первомайському районі Харківської області по не виконанню з 22 травня 2008 року приписів ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка призвела до порушення прав ОСОБА_1 на своєчасне нарахування та отримання в належних розмірах пенсії по інвалідності та додаткової пенсії.

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Первомайському районі Харківської області вчинити дії щодо перерахунку ОСОБА_1 з 30 жовтня 2008 року відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи виключно із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Первомайський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду в десятиденний строк з дня її проголошення та поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя