Справа № 363/2452/15-а
Суддя: Котлярова І. Ю.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

"01" липня 2015 р. Справа № 363/2452/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2015 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Котлярової І.Ю.,

при секретарі Палій Л.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області (далі - ОСОБА_4) про визнання відмови про перерахування пенсії неправомірною та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області про визнання відмови про перерахунок пенсії неправомірною та зобовязання вчинити певні дії, зазначивши, що перебуває на обліку в ОСОБА_4 та отримує пенсію по втраті годувальника після смерті свого чоловіка ОСОБА_5, який помер 10.02.2007р. До моменту смерті ОСОБА_5 отримував довічне грошеве утримування як суддя у відставці. Після його смерті, на підставі поданих документів, ОСОБА_4 було переведено позивачку на пенсію у разі втрати годувальника на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу», таку пенсію ОСОБА_3 отримує з 2007 року.

05.05.2015 р. ОСОБА_3 звернулась до ОСОБА_4 із заявою, в якій просила перерахувати пенсію по втраті годувальника з 01.01.2015 р. з урахуванням збільшеної заробітної плати суддів, яке відбулось у 2012 році.

21.05.2015 р. листом № 86/М-01 ОСОБА_4 відмовило позивачці у перерахунку пенсії з підстав, що провести перерахунок пенсії ОСОБА_3 не можливо, так як заробітна плата працюючих державних службовців Кабінетом Міністрів України не підвищувалась після 2008 року.

Вважаючи відмову протиправною, позивачка просить суд визнати дії ОСОБА_4 Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області щодо відмови у проведенні перерахунку її пенсії в звязку з втратою годувальника, відповідно до поданої нею заяви від 05.05.2015 р., неправомірними. Зобов`язати ОСОБА_4 Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області перерахувати та виплатити їй пенсію у звязку із втратою годувальника з 01.01.2015 р. виходячи із розміру заробітної плати працюючого голови Вишгородського районного суду Київської області згідно довідки наданої Територіальним управління державної судової адміністрації України у Київській області від 22.04.2015 р. № 651.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у адміністративному позові. Крім того наголосила, що у матеріалах пенсійної справи маються документи підтверджуючі той факт, що при призначені пенсії ОСОБА_3 для її розрахунку була взята довідка надана ТУ ДСА України в Київській області щодо заробітної плати працюючого голови Вишгородського районного суду Київської області. Тому є незрозумілим позиція відповідача в частині відмови в перерахунку пенсії позивача на підставі довідки виданої тією ж установою, а саме ТУ ДСА України в Київській області, станом на теперішній час. Також представник позивача вважає, що оскільки право на отримання пенсії по втраті годувальника у ОСОБА_3 виникло ще станом на 2007 рік, вважає, що до даних правовідносин підлягає застосуванню законодавство України, яке діяло на час призначення пенсії позивача. У звязку із чим просила суд заявлені вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні пояснила, що заявлені позовні вимоги не визнають у повному обсязі, з наступних підстав. ОСОБА_3 перебуває на обліку в ОСОБА_4 Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області, як одержувач пенсії по втраті годувальника з 25.09.2007р. Відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначається Кабінетом Міністрів України. Останнє підвищення заробітної плати державним службовцям відбулось згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 06.02.2008 р. № 34 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» з 01.02.2008 року.

Крім того позивачка у своїй позовній заяві спирається на норму ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 р. № 2862-ХІІ та ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VI які втратили чинність з 01.01.2012 р. Також посилання позивача на норму ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» та ст. 129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» є такими, що не відповідають чинному законодавству.

Тому представник відповідача вважає, що позивачка керується нормами законодавства які втратили чинність. Згідно ч.2 ст.5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Враховуючи викладене, представник ОСОБА_4 просить відмовити громадянці ОСОБА_3 в задоволені позову за необґрунтованістю.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.21 Конституції України усі люди є вільними і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчій від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дружиною померлого ОСОБА_5 (а.с.22-24), який при житті був суддею у відставці, до цього працював на посаді голови Вишгородського районного суду Київської області.

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції на час розгляду справи) встановлено, що в разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менш 10 років непрацездатним членам сімї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника) призначається пенсія у звязку із втратою годувальника на одного непрацездатного члена сімї у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника,з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім'ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім'ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно пенсійного посвідчення № ОСОБА_3 перебуває на обліку в ОСОБА_4 пенсійного фонду України та відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» отримує пенсію за втратою годувальника, за померлого чоловіка (а.с.25).

Крім того, під час судового засідання були дослідженні матеріали пенсійної справи ОСОБА_3, згідно яких вбачається, що відповідно до розпорядження УПФ у Вишгородському районі від 25.09.2007р. їй було призначено пенсію по втраті годувальника та згідно протоколу від 26.09.2017 року призначено пенсію у сумі 3080 гривень 81 копійка. Розрахунки пенсії були проведені на підставі довідки виданої ТУ ДСА України в Київській області №718, згідно якої ОСОБА_5 працював на посаді голови Вишгородського районного суду Київської області, встановлена заробітна плата з 01.01.2006р. на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006р. №268, що нараховується при обчисленні пенсії становить 5339 гривень 20 копійок.

За змістом частини четвертої статті 43 Закону України від 15.12.1992 року №2862-ХІІ «Про статус суддів» (чинного на момент смерті ОСОБА_5Н.) суддя у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу», або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Аналогічна норма закріплена і в частині третій статті 138 Закону України від 07.07.2010 року №2453-УІ «Про судоустрій і статус суддів», який набрав чинність з 30 липня 2010 року та діяв у такій редакції до 01.01.2015р., або ст.144 цього Закону у новій редакції.

Таким чином, пенсійне забезпечення непрацездатних членів сімї померлого судді у відставці ОСОБА_5, а саме ОСОБА_3, яка отримувала або мала право на пенсію за Законом України «Про державну службу», регулюється цим Законом з урахуванням положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» .

05.05.2015 року позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила перерахувати пенсію по втраті годувальника з 01.01.2015р. з урахуванням збільшеної заробітної плати суддів (а.с.6-7). Також позивачем до позовної заяви було надано довідку територіального управління Державної судової адміністрації України у Київській області від 22.04.2015 року за №652, згідно якої заробітна плата діючого голови Вишгородського районного суду Київської області станом на 01.01.2015р. складає 17052 гривні 00 копійок, з яких 12180 гривні 00 копійок - оклад, 4872 гривні 00 копійок надбавка за вислугу років (40%) (а.с.8).

21.05.2015 року листом № 86/М-01 ОСОБА_4 пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області відмовило позивачці у перерахунку пенсії з підстав, що провести перерахування пенсії позивачу не можливо, так як заробітна плата працюючих державних службовців Кабінетом Міністрів України не підвищувалась (а.с.5).

Такі дії відповідача ОСОБА_4 пенсійного фонду України Вишгородському районі Київської області, суд вважає неправомірними та такими, що не ґрунтуються на Законі та суперечать Конституції України.

Згідно 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свободи є головним обовязком держави.

Відповідно до ст.ст.11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх без передньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній на теперішній час), умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

В силу статті 129 Закону України від 07.07.2010 року №2453-УІ «Про судоустрій і статус суддів», яка введена в дію з 01.01.2012 року та діяла до 01.01.2015р., розмір суддівської винагороди регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, у статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в новій редакції, передбачена аналогічна норма закону.

Таким чином, прийняття Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є підставою для перерахунку позивачу раніше призначеної пенсії по втраті годувальника.

При цьому посилання представника відповідача в даному випадку на відсутність рішення Верховної Ради України або Кабінету Міністрів України про відповідне підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям є безпідставним з огляду на приписи статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у новій редакції.

Нормами статті 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод в Україні. Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, (про що зокрема зазначено у рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005 року по справі № 1-21/2005 ) пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Враховуючи те, що правовідносини щодо призначення пенсії ОСОБА_3 виникли з 2007 року, тривали на день набрання чинності Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року та продовжують тривати на теперішній час, то на ці правовідносини одночасно поширюються норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та Закону України «Про державну службу».

У звязку з чим, суд вважає, що дії ОСОБА_4 Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії в звязку з втратою годувальника ОСОБА_3 відповідно до поданої нею заяви від 05.05.2015 р. є неправомірними, а вимоги позивача в частині зобовязання ОСОБА_4 провести їй перерахунок пенсії є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись, ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 37 Закону України «Про державну службу», ст. ст. 4,5,7-9,14,159-163,183-2, 256 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити

Визнати дії ОСОБА_4 Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії в звязку з втратою годувальника ОСОБА_3 відповідно до поданої нею заяви від 05.05.2015 р. неправомірними.

Зобов`язати ОСОБА_4 Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області перерахувати та виплатити ОСОБА_3 пенсію у звязку з втратою годувальника з 01.01.2015 р. виходячи із розміру заробітної плати працюючого голови Вишгородського районного суду Київської області згідно довідки Територіального управління державної судової адміністрації України у Київській області від 22.04.2015 р. № 651.

Допустити негайне виконання постанови суду у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня її проголошення постанови.

Головуючий суддя: І.Ю. Котлярова