Справа № 813/741/15
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року Справа № 876/4963/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Попка Я.С., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

представника позивача Тяллєвої Т.А.,

представника відповідача Квасниці Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року у справі за позовом приватного підприємства «Піар студія «Конквест» до державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2015 року приватне підприємство «Піар студія «Конквест» (далі - ПП «Піар студія «Конквест») звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі -ДПІ у Сихівському р-ні) № від 04.02.2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) на загальну суму 4552,09 грн., з яких 3641,67 грн. за основним платежем та 910,42 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року у справі № 813/741/15 вказаний позов було задоволено.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржено відповідачем ДПІ у Сихівському р-ні, яка просить скасувати постанову суду першої інстанції від 16.04.2015 року та прийняти нову, якою в задоволенні позову ПП «Піар студія «Конквест» відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про вичерпність представлених ПП «Піар студія «Конквест» документів для підтвердження фактичного здійснення господарських операції із ТОВ «Денікс груп».

Наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору не свідчить про реальність вчинення відповідної операції, оскільки реалізація умов договору та його фактичне виконання для цілей ведення податкового обліку має бути підтверджено належним чином оформленими документами, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

У актах про падання послуг, які долучені позивачем до матеріалів справи, не зазначено посади, прізвища, ім'я, по батькові працівників, які були залучені для виконання робіт, їх заявлену кількість по кожному об'єкту. Згідно з поданими фотозвітами до актів не видно за якими адресами надавались послуги та неможливо встановити осіб, які їх надавали.

Крім цього, у провадженні слідчого управління ГУ МВС України у Львівській області перебуває кримінальне провадження, внесене до державного реєстру досудових розслідувань за №0000355 від 12.06.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 205 КК України. Досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_4 за попередньою змовою в групі із невстановленими на даний час особами, використовуючи реквізити зареєстрованих у м. Харкові суб'єктів господарювання із явними ознаками фіктивності, у тому числі ТОВ «Денікс груп», займався незаконним конвертуванням безготівкових грошових коштів, перерахованих легальними платниками за нібито виконані роботи, надані послуги і поставлені товари у готівкові кошти та їх перехід до тіньового обігу. Відтак, ТОВ «Денікс груп» проводило діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам та використовувалось з метою прикриття незаконної діяльності.

Представник відповідача у ході апеляційного розгляду підтримала вимоги, викладені у апеляційній скарзі, та просила скасувати постанову суду першої інстанції, відмовивши у задоволенні позову ПП «Піар студія «Конквест».

Представник позивача у судовому засіданні апеляційного суду заперечила обґрунтованість доводів апелянта, просила залишити оскаржуване судове рішення без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ПП «Піар студія «Конквест», суд першої інстанції виходив із того, що оспорюване податкове повідомлення-рішення від 04.02.2015 року № було прийняте ДПІ у Сихівському р-ні за наслідками позапланової документальної перевірки ПП «Піар студія «Конквест» з питань дотримання податкового законодавства при формуванні валових доходів та валових витрат підприємства, формування податкового зобов'язання та податкового кредиту при здійсненні фінансово-господарської діяльності з ТОВ «Денікс Груп» за період з 01.01.2012 року по 01.12.2014 року, у ході якої зроблено висновок про порушення позивачем вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України), що призвело до заниження ПДВ на загальну суму 3641,67 грн., в т.ч. за липень 2014 року на суму 1133,13 грн. та за серпень 2014 року на суму 2508,34 грн.

Цей висновок податковим органом було зроблено на підставі акту ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 01.09.2014 року № 2623/26-55-22-07/37882958 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Денікс Груп» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.06.2014 року по 31.08.2014 року.

Правомірність формування податкового кредиту за липень-серпень 2014 року позивачем підтверджено належними і допустимими доказами, а доводи відповідача ґрунтуються виключно на результатах податкової звірки контрагента ПП «Піар студія «Конквест». З урахуванням веденого суд вважав, що податкове повідомлення-рішення № від 04.02.2015 року прийнято відповідачем неправомірно і підлягає скасуванню.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, апеляційний суд виходить із таких міркувань.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами та вимоги до таких документів передбачено приписами п.1.2 ст. 1, п.2.1, 2.4, 2.15, 2.16 ст. 2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704, ст. 2, п.3.2 ст. 3, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг;

За правилами п. 198.3. ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пп. 198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Згідно з пп. 54.3.2. п. 54.3. ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

На думку апеляційного суду, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин:

неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;

відсутність первинних документів обліку.

Таким чином, докази, на які послався позивач на обґрунтування своєї позиції, є обов'язковими, але не вичерпними, оскільки предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самої господарської операції (поставки товару, надання послуг), а відтак і обґрунтованість визначення податкового кредиту позивача. Зокрема, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Суть даного публічно-правового спору, на думку суду апеляційної інстанції, зводиться до обґрунтованості доводів податкового органу про нереальність (безтоварність) господарських операцій позивача ПП «Піар студія «Конквест» з ТОВ «Денікс Груп».

Як безспірно встановлено судом, ДПІ у Сихівському р-ні було проведено позапланову документальну перевірку ПП «Піар студія «Конквест» з питань дотримання податкового законодавства при формуванні валових доходів та валових витрат підприємства, формування податкового зобов'язання та податкового кредиту при здійсненні фінансово-господарської діяльності з ТОВ «Денікс Груп» за період з 01.01.2012 року по 01.12.2014 року, результати якої оформлено актом №30/13-50-22-11/06/36609700 від 23.01.2015 року.

Під час перевірки податковим органом зроблено висновок про порушення позивачем вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, що призвело до заниження ПДВ на загальну суму 3641,67 грн., в т.ч. за липень 2014 року на суму 1133,13 грн. та за серпень 2014 року на суму 2508,34 грн.

При цьому відповідачем було враховано висновки, викладені у акті ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 01.09.2014 року № 2623/26-55-22-07/37882958 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Денікс Груп» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.06.2014 року по 31.08.2014 року, у якому зазначено про відсутність у ТОВ «Денікс Груп» необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності у зв'язку з відсутністю необхідних трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів, а також про неможливість фактичного здійснення господарських операцій.

Правомірність відображення у своєму податковому обліку господарських операцій з ТОВ «Денікс Груп» позивачем обґрунтовується договором №01/07-1 від 01.07.2014 року про надання послуг; замовленням про надання послуг з організації шляхом інтерв'ю в гіпермаркетах Замовника загальною тривалістю 200 годин на загальну вартість 6800 грн. (з ПДВ) (додаток № 1 до договору №01/07-01 від 01.07.2014 року); податковими накладними; актами про надання послуг та фотозвітами до них.

При цьому позивач наполягав на тому, що договір № 01/07-1 від 01.07.2014 року з ТОВ «Денікс Груп» було укладено з метою виконання своїх зобов'язань за договорами з ПрАТ «Галичина» (договір про надання рекламних послуг №37 від 01.10.2011 року), ПАТ «Львівський холодокомбінат» (договір №04-21/01 від 21.01.2010 року про надання маркетингових послуг), ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» (договір про надання послуг №12-06-14/01 від 12.06.2014 року), ПАТ «Концерн Хлібпром» (договір №30072014 від 09.06.2014 року про надання послуг з комплексного рекламного обслуговування).

Даючи оцінку достатності наданих позивачем первинних документів для підтвердження реальності спірної господарської операції, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що додаток № 1 до договору № 01/07-01 від 01.07 2014 року (замовлення) від імені ТОВ «Денікс Груп» підписаний невстановленою особою (а.с. 55-56).

Окрім того, акти про надання послуг (а.с. 63-64, 69, 74, 76, 78) не розкривають реального змісту проведеної роботи, її конкретних характеристик, що не дає можливості відтворити зміст та обсяг господарської операції, а отже такі документи не можна вважати первинними, виходячи із приписів ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Долучені позивачем до матеріалів справи звіти до актів надання послуг (а.с. 65-68, 70-73) не можуть розглядатися як додатки до таких актів, оскільки підписані лише невідомою особою від ТОВ «Денікс Груп», а не особами, відповідальними за здійснення господарської операції і правильність її оформлення від обох сторін такої.

Подані фотозвіти до актів надання послуг (а.с. 75, 77) не дають можливості провести ідентифікацію часу та місця здійснення такої фотофіксації, а отже приналежність зафіксованих подій до спірних господарських операцій.

Окрім того, відповідно до наданих представником відповідача відповідей на запити податкового органу ПАТ «Концерн Хлібпром» (вих. № 358/014 від 13.05.2015 року), ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» (вих. № 894 від 25.05.2015), ПАТ «Львівський холодокомбінат» (вих. № 1527 від 11.06.2015 року підтвердили надання їм відповідних послуг ПП «Піар студія «Конквест».

Одночасно апеляційний суд враховує інформацію, отриману у ході кримінального провадження, що внесене до державного реєстру досудових розслідувань за №0000355 від 12.06.2014 року, про протиправне використання ОСОБА_4 реквізитів ТОВ «Денікс груп» з метою незаконного конвертуванням безготівкових грошових коштів, перерахованих легальними платниками за нібито виконані роботи, надані послуги і поставлені товари, у готівкові кошти, а також інформацію, зафіксовану у акті ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 01.09.2014 року № 2623/26-55-22-07/37882958 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Денікс Груп» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.06.2014 року по 31.08.2014 року.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що у податкового органу були належні підстави для висновку про відсутність у позивача належних доказів на підтвердження реального характеру господарських операцій з ТОВ «Денікс Груп». Тому слід вважати помилковим висновок суду першої інстанції про необхідність скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Сихівському р-ні № від 04.02.2015 року.

Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального і процесуального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення свого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області задовольнити.

Скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року у справі № 813/741/15 та прийняти нову, якою у задоволенні позову приватного підприємства «Піар студія «Конквест» відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Я.С.Попко

Л.П.Іщук

Постанова у повному обсязі складена 03 липня 2015 року.