Справа № 810/544/15
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/544/15 Головуючий у 1-й інстанції: Брагіна О.Є. Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

02 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого суддіГубської О.А.
суддів Парінова А.Б., Беспалова О.О.
при секретарі судового засіданняНечай Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Васильківської районної державної адміністрації Київської області, третя особа: ОСОБА_6, про визнання протиправним та скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Васильківської РДА Київської області, третя особа- Бова О.А. про скасування розпорядження №18 від 27.01.2015 р. "Про визначення способу участі ОСОБА_6 у вихованні їхніх непонолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4 р.н.", згідно з яким ОСОБА_6 встановлено порядок побачень з дітьми, що проживають разом з батьком кожного дня дві години за домовленістю, по місцю проживання дітей, а за необхідності, у присутності представника служби у справах дітей. Батьку дітей встановлено не перешкоджати зустрічам та спілкуванню з матір?ю.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України згідно з яким суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню, з таких підстав.

За змістом частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Законодавство не містить визначення терміна "публічно-правовий спір". Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд попередньої інстанції правильно звернув увагу, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в зв'язку з тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, так як між сторонами існує не публічно-правовий спір, а спір про право цивільне, який належить розглядати за правилами ЦПК України.

Проте, судова колегія Київського апеляційного адміністративного суду вважає такий висновок помилковим.

У відповідності до частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України Юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За визначенням пункту 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.

Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою звернення позивача до адміністративного суду з вимогами визнати протиправним та скасувати розпорядження Васильківської районної державної адміністрації Київської області №18 від 27.01.2015 року, є порушення, на думку позивача, Васильківською районною державною адміністрацією Київської, як суб'єктом владних повноважень, вимог законодавства України під час його прийняття, при цьому позивач не оспорює графік спілкування та участі у вихованні малолітній дітей, а оскаржує розпорядження відповідача, як носія владно-управлінських функцій, яке безпосередньо спричиняє зміну обсягу прав та обов'язків позивача і є для нього обов'язковим.

Враховуючи наведене, апеляційний суд прийшов до висновку, що даний спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, при цьому враховує практику Вищого адміністративного суду України щодо розгляду даної категорії справ по суті заявлених вимог (ухвала від 21.05.2014 К/9991/32354/12)

Таким чином, висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України є помилковим, а оскаржувана ухвала постановлена судом із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 204 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги позивача спростовують висновки, покладені в основу рішення суду першої інстанції, прийнятого з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 199, 204, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Васильківської районної державної адміністрації Київської області, третя особа: ОСОБА_6, про визнання протиправним та скасування розпорядження - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий суддя

Судді

Повний текст ухвали виготовлено 6 липня 2015 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.