Справа № 2-а/2506/772/11
Суддя: Карапута Л. В.
Дата ухвалення: 2011-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/2506/772/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2011 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючої судді Карапута Л.В.,

при секретарі Кашка Т.Ю.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Фонду комунального майна Чернігівської міської ради про визнання незаконною бездіяльність,

в с т а н о в и в:

14 жовтня 2009 року позивач звернулася до суду з позовом та подавши уточнену позовну заяву просила визнати протиправною, незаконною бездіяльність фонду комунального майна Чернігівської міської ради, яка полягає у не повідомленні ЗАТ ТВП «Корона-сервіс»про прийняте фондом комунального майна Чернігівської міської ради, як органом приватизації, рішення про результати розгляду поданої ЗАТ ТВП «Корона-сервіс»заяви на приватизацію №000004/74 від 23.02.2001 року. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 7 Закону України «про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)»та визнати протиправною, незаконною бездіяльність фонду комунального майна Чернігівської міської ради, яка полягає у тому, що органом приватизації фондом комунального майна Чернігівської міської ради не розглядалася заява на приватизацію №000004/74 від 23.02.2001 року ЗАТ ТВП «Корона-сервіс»у відповідності до вимог ст. 7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)».

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача позов не визнав та подав письмові заперечення, пославшись на рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.04.2009 року, яким відмовлено ТОВ «Корона-сервіс»до фонду комунального майна Чернігівської міської ради про визнання протиправними дії та бездіяльність фонду комунального майна при розгляді заяви на приватизацію №000004/74 від 23.02.2001 року і не повідомленні заявника результатів розгляду заяви про приватизацію. Одночасно представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, в звязку з пропуском строку звернення позивача до суду.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 23 лютого 2001 року фондом комунального майна Чернігівської міської ради від ЗАТ «ТВП «Корона-сервіс»отримано три примірники заяви на включення обєкта до переліку обєктів, що підлягають приватизації.

Відповідно до Порядку подання та розгляду заяв на приватизацію обєктів групи А, Д, а також групи Ж (які підлягають приватизації способами, встановленими для обєктів малої приватизації) затвердженого наказом Фонду державного майна України від 17.04.1998 року №722, що діяв на момент подачі заяви, заява складається за встановленою формою згідно з додатком у трьох примірниках: 1-й залишається в загальному відділі; 2-й у реєструвальному відділі; 3-й у заявника.

Відповідно до п. 2.10 даного Порядку, після реєстрації заяви в канцелярії, вона передається до відповідного структурного підрозділу органу приватизації для реєстрації. Працівник цього підрозділу робить на заяві позначки про наявність потрібних документів, реєструє заяву в книзі реєстрації заяв, проставляє на заяві дату реєстрації, реєстраційний номер, під яким заява внесена до книги реєстрації, записує назву органу приватизації, який зареєстрував заяву.

Фондом комунального майна зареєстровано заяву від 23.02.2001 року під реєстраційним номером 000004/74 та один примірник повернуто заявнику.

Пунктом 30 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»закріплено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації.

Відповідно до Положення про фонд комунального майна Чернігівської міської ради, затвердженого рішенням міської ради від 23.07.1998 року, фонд здійснює управління міською комунальною власністю в межах повноважень, визначених міською радою.

Фондом, як органом приватизації, повідомлено ТОВ «Корону-сервіс»що на 18 сесії 23 скликання міської ради, яка відбулась 01.03.2001 року , яким прийнято рішення щодо вивчення фондом комунального майна разом з постійною комісією з питань комунальної власності, приватизації та підтримки підприємництва питання доцільності приватизації колишнього комплексу громадського харчування «Полісся». Таким чином, ЗАТ «ТВП «Корона-сервіс»належним чином та у закріплені строки повідомлено про результати розгляду поданої ним заяви.

Постановою Господарського суду Чернігівської області від 17.04.2007 року, яка набула законної сили, встановлено, що ТОВ «Корона-сервіс»про розгляд заяви на приватизацію повідомлено листом від 16.03.2001 року № 293, факт отримання кого не заперечується останнім. При розгляді справи також встановлено, що іншого повідомлення на заяву про приватизацію, крім листа від 16.03.2001 року № 239 не існує і вказаний лист наявний у заявника.

Крім того, рішенням Господарського суду Чернігівської області від 28.04.2009 року відмовлено в позові ТОВ «Корона-сервіс»до фонду комунального майна Чернігівської міської ради про визнання протиправними дії та бездіяльність фонду комунального майна при розгляді заяви на приватизацію №000004/74 ВІД 23.02.2001 року і не повідомленні заявника результатів розгляду заяви про приватизацію.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивачка 17.07.2006 року зверталася до фонду комунального майна Чернігівської міської ради з проханням надати відомості: чи було надіслано фондом комунального майна до ЗАТ ТВП «Корона-сервіс»повідомлення стосовно розгляду поданої цим товариством заяви на приватизацію №000004/74 від 23.01.2010 року.

Листом від 25.07.2006 року відповідач повідомив заявника, проте, що питання приватизації обєкта, на який ЗАТ «ТВП «Корона-сервіс»подавало заяву на приватизацію, було розглянуто міською радою 01.03.2001 року та про прийняте міською радою рішення товариство було повідомлено листом від 16.03.2001 року.

31.07.2006 року позивачка повторно звернулася до фонду комунального майна Чернігівської міської ради із проханням надання відповіді: чи було надіслано фондом повідомлення товариству стосовно результатів розгляду поданої ним заяви на приватизацію №000004/74 від 23.02.2001 року та якщо було то надати копію цього повідомлення, на яке отримала відповідь 18.08.2006 року.

Таким чином, суд приходить до висновку про надання відповіді позивачу у встановлений законом строк, які не оспорюються позивачем та визнається позивачкою, що вбачається зі змісту позовної заяви.

Зі змісту заявлених вимог вбачається, що позивач фактично звернувся до суду в інтересах ЗАТ «ТВП «Корона-сервіс», де відповідачем не повідомлено ЗАТ ТВП «Корона-сервіс»про прийняте рішення про результати розгляду заяви на приватизацію та в не розгляді заяви на приватизацію №000004/74 від 23.02.2001 року ЗАТ ТВП «Корона-сервіс»у відповідності до вимог ст. 7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію )», що фактично було предметом розгляду Господарським судом Чернігівської області.

Відповідно до вимог ст. 99 КАС України, що діяла на момент подачі позову, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 100 КАС України, визначено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову позивачеві в позові.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 12, 71, 158, 162 Кодексу Адміністративного Судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, в порядку встановленому статті 186 КАС України.

Суддя: