Справа № 816/5075/14
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 р.Справа № 816/5075/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Макаренко Я.М.

Суддів: Шевцової Н.В. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 23.03.2015р. по справі № 816/5075/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ"

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "АвтоКрАЗ" /надалі - позивач; ПАТ "АвтоКрАЗ"/ звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області /надалі - відповідач; Кременчуцька ОДПІ/, в якому просив суд:

-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.09.2014 № /1733.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.03.2015 року у задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 23.03.2015 року та прийняти нову постанову про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що господарські операції з ПАТ "Сімферопольський завод авторулів" носили реальний, товарний характер, що підтверджено належним чином оформленими первинним документами бухгалтерського обліку, перевезення товару не здійснювалося та товарно-транспортні накладні не оформлялись у зв'язку з тим, що товар, який позивач придбав у ПАТ "Сімферопольський завод авторулів" знаходився на території ПАТ "АвтоКрАЗ".

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не зявилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ПАТ "АвтоКрАЗ" () зареєстроване як юридична особа 24.06.1996 /а.с. 113-114/ та зареєстроване платником податку на додану вартість, свідоцтво № 200040017 від 09.04.2012 /а.с. 181/.

У термін з 06.08.2014 по 19.08.2014 посадовою особою Кременчуцької ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ "АвтоКрАЗ" () з питань перевірки достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за червень 2014 року, за результатами якої складено акт від 27.08.2014 № 2085/16-03-15-02-08/05808735 /а.с. 9-22/.

За висновками перевірки встановлено порушення позивачем пункту 187.1 статті 187, пунктів 198.2, 198.6 статті 198, пунктів 201.4, 201.7 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування (рядок 23.1 декларації) за червень 2014 року у розмірі 238415 грн. (рядок 23.1 декларації повинен становити 8747510 грн. замість 8985925 грн.) /а.с. 22/.

11.09.2014 Кременчуцькою ОДПІ на підставі акта перевірки 27.08.2014 № 2085/16-03-15-02-08/05808735 винесено податкове повідомлення-рішення № /1733, яким ПАТ "АвтоКрАЗ" зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість за червень 2014 року на суму 238415 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) - в сумі 119207 грн. 50 коп. /а.с.8/.

Позивач оскаржив вказане податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку.

Рішенням Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 06.11.2014 № 2408/10/16-31-10-04-12 податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 11.09.2014 № /1733 залишено без змін, а скаргу ПАТ "АвтоКрАЗ" - без задоволення /а.с. 31-33/.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 03.12.2014 № 7957/6/99-99-10-01-15 залишено без змін податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 11.09.2014 № /1733 та рішення, прийняте за розглядом первинної скарги, а скаргу залишено без задоволення /а.с. 37-39/.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване податкове повідомлення-рішення ґрунтується на висновках Кременчуцької ОДПІ про безтоварний характер господарських операцій з поставки товару ПАТ "Сімферопольський завод авторулів", оскільки позивачем не надано до перевірки транспортних документів на підтвердження факту переміщення товару від ПАТ "Сімферопольський завод авторулів", сертифікатів якості на товар, наявність яких передбачена умовами укладеного договору купівлі-продажу, доказів оплати за товар.

На підтвердження здійснення господарської операції з придбання у ПАТ "Сімферопольський завод авторулів" товарно-матеріальних цінностей позивачем надано до суду копію договору купівлі-продажу № 399/1/14 від 28.05.2014 /а.с. 42-43/, за умовами якого продавець (ПАТ "Сімферопольський завод авторулів") зобов'язується передати у власність покупця (позивач) товар, зазначений у специфікаціях до даного договору, а покупець оплатити товар і прийняти його на умовах даного договору.

ПАТ "Сімферопольський завод авторулів" виписано позивачу податкову накладну № 27 від 09.06.2014 на загальну суму 1430489 грн. 16 коп., у тому числі, ПДВ - 238414 грн. 86 коп., копія якої наявна у матеріалах справи /а.с. 41/.

Сума податку на додану вартість за податковою накладною № 27 від 09.06.2014 в розмірі 238414 грн. 86 коп. включена позивачем до складу податкового кредиту у червні 2014 року /а.с. 213- 215, 219-220/.

На підтвердження фактичного отримання товарно-матеріальних цінностей позивачем надано до суду копію накладної № 23 від 09.06.2014 /а.с. 40/ та копії прибуткових ордерів /а.с. 136-139/.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі по тексту - Кодекс), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За приписами п.198.3. ст. 198 Податкового кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

-придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

-придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п.198.1. ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.2. ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше;

-дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

-дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу, що передбачено п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України.

Отже, підставою для нарахування податкового кредиту є податкова накладна, видана платником податку.

Пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Також, колегія суддів зазначає, що визначальною умовою для формування податкового кредиту за певними господарськими операціями є реальність цих господарських операцій.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не доведено реальність спірних господарських операцій за якими був сформований податковий кредит, виходячи з наступного.

За умовами пункту 3.1 договору купівлі-продажу № 399/1/14 від 28.05.2014 передача товару здійснюється автомобільним транспортом на умовах FCA (пункт призначення-м. Кременчук) за Міжнародними правилами Інкотермс-2000. Допускається відвантаження товару залізним транспортом на умовах FCA за Міжнародними правилами Інкотермс-2000. Пунктом 3.5 цього договору визначено, що відвантаження товару проводиться на протязі 15 календарних днів з дати подачі заявки покупцем /а.с. 42/.

Згідно пункту 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 /у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Правила перевезень/, визначено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Відповідно до пунктів 11.3-11.6 Правил перевезень оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля.

Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом).

Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри.

Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Однак, позивачем не надано до перевірки та до суду товарно-транспортних накладних на підтвердження фактичного відвантаження та перевезення товарно-матеріальних цінностей від ПАТ "Сімферопольський завод авторулів" /м. Сімферополь/ до ПАТ "АвтоКрАЗ" /м. Кременчук/.

Також, як вбачається з матеріалів справи, оплата за товар ПАТ "АвтоКрАЗ" контрагенту ПАТ "Сімферопольський завод авторулів" не здійснювалась, хоча за умовами пункту 5.1 договору купівлі-продажу від 28.05.2014 № 399/1/14 покупець здійснює розрахунки за товар шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, зазначений у розділі 12 даного договору, в національній валюті України, з відстрочкою платежу протягом 30 банківських днів після відвантаження товару продавцем.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що ТТН не складались оскільки фактично товар не перевозився через те, що перебував на складі позивача з часів його передачі позивачу на зберігання згідно договору від 26.11.2007 р., колегія суддів до уваги не бере, оскільки відповідно до умов договору купівлі-продажу №399/1/14 від 28.05.2014 року передача товару здійснюється саме автомобільним або залізничним транспортом, а не зі складу позивача.

Згідно пункту 4.1 договору зберігання від 26.11.2007 № 120 плата за зберігання майна становить 325 грн. з ПДВ за кожний місяць та підлягає сплаті власником (ПАТ "Сімферопольський завод авторулів") шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок зберігача (позивача).

Доказів оплати послуг за зберігання майна згідно договору зберігання від 26.11.2007 № 120 від ПАТ "Сімферопольський завод авторулів" позивачем не надано.

Також згідно акту прийому-передачі на повернення № 28 від 30.05.2014 /а.с. 85/ товарно-матеріальні цінності передані позивачем (зберігачем) ПАТ "Сімферопольський завод авторулів" (власнику) 30.05.2014, тоді як податкова накладна № 23 складена 09.06.2014 /а.с. 40/.

Отже, товар фактично передано позивачем його власнику - 30.05.2014, тобто за 10 днів до дати, коли товар за твердженням позивача був ним отриманий від продавця ПАТ "Сімферопольський завод авторулів" / 09.06.2014/.

Враховуючи, що товар його власнику ПАТ "Сімферопольський завод авторулів" фактично передано 30.05.2014 року, то доводи позивача про перебування товару на час складання податкової накладної від 09.06.2014 року є необгрунтованими.

Крім того, у наданих позивачем копіях інвентаризаційних описів та інвентаризаційної відомості /а.с.50-76/ відсутні відомості про власника товарно-матеріальних цінностей, зазначених у вказаних документах, відтак, надані копії інвентаризаційних описів та інвентаризаційної відомості не є належними доказами на підтвердження факту наявності на зберіганні у позивача товару, що належить ПАТ "Сімферопольський завод авторулів".

Частиною 4 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

За приписами Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291, матеріальні цінності, що прийняті підприємством на відповідальне зберігання, переробку (давальницька сировина), комісію, обліковуються на рахунках класу 0 "Позабалансові рахунки".

Позабалансові рахунки призначені для узагальнення інформації про наявність і рух: цінностей, що не належать підприємству, але тимчасово перебувають у його користуванні, розпорядженні або на зберіганні (об'єкти оперативної (операційної) оренди основних засобів, матеріальні цінності на відповідальному зберіганні, переробці, комісії, монтажі); умовних прав і зобов'язань підприємства (застави, гарантії, зобов'язання тощо); бланків суворого обліку; списаних активів (нестачі цінностей, дебіторська заборгованість) для спостереження за можливістю їх відшкодування винними особами (боржниками); амортизаційних відрахувань.

Рахунок 02 "Активи на відповідальному зберіганні" призначено для обліку цінностей, які тимчасово знаходяться на підприємстві та не є його власністю, прийняті на комісію, у переробку, до монтажу, в довірче управління. Облік цих цінностей ведеться за цінами, що передбачені в договорах, приймально-передавальних актах тощо. Усі товарно-матеріальні цінності, що обліковуються на цьому рахунку, інвентаризуються в порядку і строки, передбачені для власних цінностей.

Позабалансовий рахунок 02 "Активи на відповідальному зберіганні" має, зокрема, субрахунок: 023 "Матеріальні цінності на відповідальному зберіганні".

На позабалансовому субрахунку 023 "Матеріальні цінності на відповідальному зберіганні" ведеться облік прийнятих товарно-матеріальних цінностей на відповідальне зберігання з приводу відмови від акцепту розрахункових документів постачальників; одержаних від постачальників, але несплачених товарно-матеріальних цінностей (ТМЦ), заборонених до витрачання до їх оплати; одержаних ТМЦ надміру, чим в видаткових документах постачальників; сплачених покупцями товарно-матеріальних цінностей, які дозволено, як виняток, залишати на відповідальному зберіганні, оформлених охоронними розписками, та не вивезених з причин, не залежних від підприємства, тощо. Аналітичний облік товарно-матеріальних цінностей, прийнятих на відповідальне зберігання, ведеться по підприємствах-власниках, за видами, сортами та місцями зберігання. Цінності, що залишені на відповідальне зберігання, мають зберігатися окремо від власних.

Позивачем не надано доказів здійснення обліку товарно-матеріальних цінностей на позабалансовому субрахунку 023, які, як стверджує позивач, перебували у власності ПАТ "Сімферопольський завод авторулів" та знаходилися на відповідальному зберіганні позивача.

Колегія суддів зазначає, що наслідки в податковому обліку платника податків створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, укладених платником податку договорів.

Таким чином, реальність господарських операцій є визначальною для виникнення права на податковий кредит, добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит.

Позивачем не нададо суду належних доказів на підтвердження реальності господарської операції з ПАТ "Сімферопольський завод авторулів".

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правильність висновків податкового органу про завищення позивачем суми податкового кредиту з податку на додану вартість у перевіряємому періоді на загальну суму 238415 грн. та відповідно про завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 238415 грн.

Згідно з пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування -тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 11.09.2014 № /1733 до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 119207 грн. 50 коп., тобто у розмірі 50 відсотків від завищеної суми бюджетного відшкодування /а.с. 8/.

Із письмових пояснень представника відповідача встановлено, що Кременчуцькою ОДПІ на підставі акту перевірки від 17.09.2012 № 3616/16-03-15-02-08/05808735 винесено податкові повідомлення - рішення від 02.10.2012 № НОМЕР_1 та № /а.с. 196/.

Позивач оскаржив вказані податкові повідомлення-рішення до суду.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.04.2014 у справі № 2а-1670/7957/12, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2014, адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" задовольнити частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 02.10.2012 №/170 в частині завищення від'ємного значення податку на додану вартість за червень 2012 року в розмірі 13111,00 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 02.10.2012 №/171 в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 11315,25 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Державного бюджету України в особі Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (ідентифікаційний код 38742715) на користь Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" (ідентифікаційний код 05808735) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,32 грн. /а.с. 169-170, 197-201/.

За таких обставин, Кременчуцькою ОДПІ правомірно застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 50 відсотків від завищеної суми бюджетного відшкодування, а саме в розмірі 119207 грн. 50 коп.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 11.09.2014 № /1733, винесене Кременчуцькою ОДПІ на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що передбачені законодавством України та з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 23.03.2015р. по справі № 816/5075/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_1
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_2 ОСОБА_3
Повний текст ухвали виготовлений 06.07.2015 р.