Справа № 813/2406/15
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2015-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2015 року № 813/2406/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Шозда Г.В.

з участю позивача - ОСОБА_1,

представників

від відповідачів - Смотрич Д.В., Терех Т.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної державної адміністрації, Департаменту житлово-комунального господарства Львівської обласної державної адміністрації про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і визнання трудового договору укладеним на невизначений строк,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської обласної державної адміністрації, Департаменту житлово-комунального господарства Львівської обласної державної адміністрації, з врахуванням ухвали від 08.06.2015 року, якою позовні вимоги в частині залишені без розгляду, та неодноразових уточнень, про визнання протиправним та скасування розпорядження від 16.04.2015 року за №254/0/8-15 «Про звільнення з роботи ОСОБА_1»; поновлення на роботі на посаді головного спеціаліста відділу інвестицій, енергозбереження у сфері житлово-комунального господарства та фінансового забезпечення управління економіки, інвестицій та енергозбереження у сфері житлово-комунального господарства Львівської обласної державної адміністрації; стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскільки вимоги щодо припинення трудових відносин у день звільнення не ставились, з 01.04.2015 року трудові відносини фактично тривали надалі, жодна зі сторін не вимагала їх припинення, дія трудового договору продовжилась на невизначений строк. Також, позивач зазначає про те, що відповідачем не було враховано факту укладення трудового договору з ним на час навчання основного працівника, яке закінчилось задовго до 17.04.2015 року. Крім того, відповідачем не розглядались звернення щодо можливості переведення на іншу посаду. Як наслідок, позивач просить поновити його на посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позивач дав аналогічні пояснення, просять позов задоволити.

Відповідач Департамент житлово-комунального господарства Львівської обласної державної адміністрації в запереченні на позовну заяву зазначає, що звільнення позивача відбулося у повній відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки трудовий договір було укладено на певний строк, закінчення якого пов'язувалося з настанням певної події - призначенням основного працівника.

Представники відповідачів заперечення підтримали, просять у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши позивача та представників відповідачів, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 12.12.2014 року розпорядженням Львівської обласної державної адміністрації за №792/0/8-14 призначений на посаду головного спеціаліста відділу інвестицій, енергозбереження у сфері житлово-комунального господарства та фінансового забезпечення управління економіки, інвестицій та енергозбереження у сфері житлово-комунального господарства Львівської обласної державної адміністрації, на умовах строкового трудового договору, на час навчання основного працівника.

31.03.2015 року розпорядженням за №211/0/8-15 позивача було звільнено у зв'язку із закінченням строкового трудового договору.

Розпорядженням за 3236/0/8-15 від 02.04.2015 року «Про внесення змін до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 31.03.2015 року за №211/0/8-15», у зв'язку із проходженням спеціальної перевірки відповідно до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», строковий трудовий договір було продовжено до дня призначенням основного працівника.

16.04.2015 року розпорядженням за №254/0/8-15 позивача було звільнено у зв'язку із закінченням строкового трудового договору 17.04.2015 року.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Зі змісту положень ст.30 Закону України «Про державну службу» 16 грудня 1993 року №3723-XII, з наступними змінами та доповненнями, можна прийти до висновку що даний закон встановлює додаткові підстави для звільнення державних службовці поряд з підставами визначеними КЗпП України.

У відповідності до положень п.2 ч.1 ст.23 КЗпП України, трудовий договір може бути на визначений строк, встановлений за погодженням сторін.

Як вбачається зі змісту розпорядження Львівської обласної державної адміністрації за №792/0/8-14 від 12.12.2014 року, позивача було прийнято на роботу на умовах строкового трудового договору на час навчання основного працівника.

У подальшому умови строкового трудового договору було продовжено у зв'язку із проходженням спеціальної перевірки відповідно до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» до дня призначення основного працівника, що підтверджується розпорядженнями за №211/0/8-15 від 31.03.2015 року та за 3236/0/8-15 від 02.04.2015 року.

Дані розпорядження у встановлений законодавством строк позивачем не оскаржувались, а тому є чинними, і дозволяють суду їх трактувати як погоджене волевиявлення сторін трудового договору - сторін спору.

Крім того, з наявних записів позивача на звороті розпорядження за 3236/0/8-15 від 02.04.2015 року, жодних заперечень з приводу строків закінчення строкового трудового договору ним висловлено не було, що також вказує на погодження зі сторони ОСОБА_1 з такими змінами.

При цьому, судом не можуть братись до уваги посилання позивача на те, що строковий трудовий договір було продовжено на невизначений строк, у відповідності до ч.1 ст.39-1 згаданого Кодексу, оскільки допуск його до роботи 01.04.2015 року у сукупності з розпорядженням за 3236/0/8-15 від 02.04.2015 року «Про внесення змін до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 31.03.2015 року за №211/0/8-15» може вказувати на волевиявлення роботодавця на продовження строкового трудового договору на визначений строк - до дня призначення основного працівника, а не на продовження останнього на невизначений строк.

Також, слід звернути увагу і на те, що день звільнення вважається днем перебування на службі, згідно абзацу другого п.2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110. А тому, посилання позивача на обставини відкликання своїх підписів 17.04.2015 року суперечить наведеній нормі.

У відповідності до положень п.2 ч.1 ст.36 цього ж Кодексу, підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Наведені обставини у своїй сукупності вказують на те, що строковий трудовий договір закінчився, обставин фактичного тривання трудових відносин судом не встановлено, а тому звільнення відбулось у порядку визначеному чинним законодавством.

Як наслідок необґрунтованими є позовні вимоги про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку.

Також, на переконання суду, не має жодного відношення до предмету судового дослідження посилання позивача на заяву з приводу його переведення на іншу посаду.

За таких обставин позов не може вважатись обґрунтованим, а тому в його задоволенні належить відмовити.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі зі сторін спору не належить стягувати.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст. 51, 71, 86, 94, 158, 160, 163, 167, 258 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

3. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 07 липня 2015 року.

Суддя В.Я.Мартинюк