Справа № 810/2468/15
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2015-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2015 року 810/2468/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Балаклицького А.І., розглянувши в порядку скороченого провадження в м. Києві адміністративну справу

за позовомБілоцерківського міськрайонного центру зайнятості
доОСОБА_1
простягнення незаконно одержаної допомоги по безробіттю,

в с т а н о в и в:

Білоцерківський міськрайонний центр зайнятості звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення незаконно одержаної допомоги по безробіттю в сумі 235,15 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що при проведенні перевірки обґрунтованості виплати відповідачу матеріального забезпечення відповідно до вимог законодавства України на випадок безробіття позивачем встановлено, що ОСОБА_1 в порушення вимог Законів України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000 №1533-III та "Про зайнятість населення" від 01.03.1991 №803-XII, незаконно отримано допомогу по безробіттю в сумі 235,15 грн.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо: стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку скороченого провадження, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (рекомендованого).

Разом з тим, відповідач не скористався наданим частиною третьою статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України правом щодо подачі заперечень на адміністративний позов, а тому суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів.

Всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в серпні 2014 року відповідач звернувся до Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного і виплатою допомоги по безробіттю до вирішення питання його подальшого працевлаштування. У заяві відповідач зазначив, що не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсію не отримує.

За результатами розгляду вказаної заяви відповідачу надано статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю.

Як встановлено судом, в лютому 2015 року посадовими особами Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості проведено розслідування страхових випадків і обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", за результатами якого складено Акт від 18.02.2015 №34.

Відповідно до Акта у ході розслідування виявлено, що ОСОБА_1, перебуваючи на обліку як безробітний, знаходився в трудових відносинах з ПАТ "Білоцерківський консервний завод" в період з 03.09.2014 по 01.10.2014 та отримував заробітну плату, що підтверджується наказами про прийняття на роботу від 03.09.2014 №104-К та про звільнення від 01.10.2014 №132-К, а також податковим розрахунком сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку ПАТ "Білоцерківський консервний завод" за ІІІ квартал 2014 року.

20 березня 2015 року позивачем прийнято наказ №52 "Про повернення матеріального забезпечення в результаті розслідування страхових випадків", на підставі якого 25.03.2015 відповідачу направлено претензію від 24.03.2015 №286-02 із вимогою сплатити суму заборгованості у розмірі 235,15 грн., що підтверджується оригіналом квитанції поштового зв'язку від 25.03.2015.

Доказів оскарження у судовому порядку наказу та претензії позивача, а також доказів сплати заборгованості відповідачем суду не надано.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Правові, економічні та організаційні основи зайнятості населення України і його захисту від безробіття, засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються законами України від 22.03.1991 №803-XII "Про зайнятість населення" та від 02.03.2000 №1533-III "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 1 Законом України від 22.03.1991 №803-XII "Про зайнятість населення" зайнятість визначено як діяльність громадян, що пов'язана із задоволенням особистих та суспільних потреб і така, що, як правило, приносить їм доход у грошовій або іншій формі.

Згідно з пунктом "б" частини третьої статті 1 Закону України від 22.03.1991 №803-XII "Про зайнятість населення" громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України "Про особисте селянське господарство", належать до зайнятого населення.

Згідно із статтею 2 Закону України від 22.03.1991 №803-XII "Про зайнятість населення" безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Відповідно до положень Закону України від 22.03.1991 №803-XII "Про зайнятість населення" порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних державною службою зайнятості визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з пунктом 12 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 №219, для одержання статусу безробітного громадянин особисто подає у день, що настає після закінчення встановленого строку для пошуку підходящої роботи, до центру зайнятості заяву із зазначенням у ній інформації про те, що він не займається видами діяльності, що визначені частиною третьою статті 1 Закону України "Про зайнятість населення", і не отримує пенсію на пільгових умовах, а також копію довідки про його ідентифікаційний номер.

Відповідно до статті 25 Закону України від 22.03.1991 №803-XII "Про зайнятість населення" держава створює умови незайнятим громадянам у поновленні їх трудової діяльності та забезпечує їм такі види компенсацій, зокрема, виплату в установленому порядку допомоги по безробіттю.

Розміри та умови надання матеріального забезпечення на випадок безробіття визначаються Законом України від 02.03.2000 №1533-III "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Згідно із статтею 7 Закону України від 02.03.2000 №1533-III "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" видами забезпечення за цим Законом є, зокрема, допомога по безробіттю.

Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України від 02.03.2000 №1533-III "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з підпунктами 2, 3 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2006 №357, перевірка даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені у документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної, проводиться центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Відповідно до пунктів 6, 7 вказаного Порядку, у разі встановлення центрами зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. У разі відмови особи повернути кошти або відмови роботодавця відшкодувати кошти, а також у разі неповернення (невідшкодування) їх у встановлений строк стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку відповідно до законодавства.

Згідно зі статтею 12 Закону України від 02.03.2000 №1533-III "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виконавча дирекція Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття є виконавчим органом правління Фонду, який забезпечує виконання рішень правління. Функції виконавчої дирекції Фонду покладаються на органи державної служби зайнятості, а функції робочих органів виконавчої дирекції Фонду покладаються на центр зайнятості Автономної Республіки Крим, обласні. Київський і Севастопольський міські, районні, міськрайонні, міські та районні у містах центри зайнятості.

Виконавча дирекція Фонду та її робочі органи, зокрема, проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральними органами виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, представляють інтереси Фонду в судових та інших органах.

Як встановлено судом, у період з 03.09.2014 по 01.10.2014 відповідачу виплачено допомогу по безробіттю у розмірі 235,15 грн.

При цьому, відповідно до Акта розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 18.02.2015 №34, перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 знаходився в трудових відносинах з ПАТ "Білоцерківський консервний завод" в період з 03.09.2014 по 01.10.2014 та отримував заробітну плату, що підтверджується наказами про прийняття на роботу від 03.09.2014 №104-К та про звільнення від 01.10.2014 №132-К, а також податковим розрахунком сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку ПАТ "Білоцерківський консервний завод" за ІІІ квартал 2014 року.

Таким чином, відповідач отримував допомогу по безробіттю у той час, коли перебував у трудових відносинах з ПАТ "Білоцерківський консервний завод", належав до зайнятого населення та отримував заробітну плату, та під час одержання допомоги по безробіттю останній не подавав відомості про обставини, що впливають на умови виплати допомоги по безробіттю.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивачем доведено належними і достатніми доказами факт незаконного отримання відповідачем допомоги по безробіттю, а також наявність у позивача правових підстав і компетенції щодо стягнення з відповідача суми заборгованості.

У свою чергу, відповідач не надав суду доказів необґрунтованості стягнення одержаної ним у період з 03.09.2014 по 01.10.2014 допомоги по безробіттю.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати з відповідача не підлягають стягненню.

На підставі викладеного, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 69, 70, 71, 94, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості незаконно одержану допомогу по безробіттю в сумі 235 (двісті тридцять п'ять) грн. 15 коп.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя Балаклицький А. І.