Справа № 705/2640/15-а
Суддя: Мазуренко Ю. В.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №705/2640/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Мазуренко Ю.В.

при секретарі Щербаковій Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Умань адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області про визнання протиправними дій та зобовязання призначити пенсію, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області про визнання протиправними дій та зобов"язання призначити пенсію. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 06.01.2015 року вона подала заяву до управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як медичному працівникові. До вказаної заяви позивач додала всі необхідні документи на підтвердження, що вона працювала на посаді медичної сестри, має відповідний стаж більше 25 років, що у свою чергу дає їй право на призначення пенсії за вислугу років. Листом від 16.01.2015 року за вих. № 550/05 відповідач повідомив позивача про те, що у призначенні пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивачу відмовлено, про що у зв'язку з відсутністю спеціального стажу роботи прийнято рішення (протокол від 14.01.2015 року №33) про відмову у призначенні пенсії за вислугу років. Також відповідачем зазначено, що спеціальний стаж на посаді медичної сестри, що дає право на пенсію за вислугу років, становить 2 роки 1 місяць (з 02.01.1990 року по 01.02.1992 року). В позові позивач також вказує, що згідно наданих їй усних пояснень відповідача, проблема полягає у тому, що вона працювала основний період медичною сестрою в оздоровчому пункті заводу «Мегомметр». У свій час даний здоровпункт був структурною одиницею поліклініки Уманської міської лікарні, а потім з 01.02.1992 року позивача по переводу зараховано медичною сестрою здоровпункту заводу, який став його структурною одиницею. У зв'язку з цим, весь період роботи позивача в здоровпункті з 01.02.1992 року по 05.01.2015 року відповідач не враховує до спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років. Така мотивація відмови у призначенні пенсії вказана у вищевказаному листі-відмові від 16.01.2015 року №550/05 згідно наданих документів медичний пункт заводу належить до структурного підрозділу підприємств, а не входить до складу поліклініки або амбулаторії. Позивач зазначає, що вона зверталася з цього приводу за наданням відповідних роз'яснень до Міністерства охорони здоров'я України та Міністерства соціальної політики. На своє звернення позивач отримала лист-відповідь Міністерства охорони здоров'я України від 17.02.2015 року, з якої вбачається, що відмова позивачу у призначенні пенсії є протиправною, час роботи медичною сестрою здоровпункту заводу має бути включено відповідачем до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років. Позивач вважає дії відповідача по відмові у призначенні пенсії протиправними.

Позивач ОСОБА_1 у судовому зсіданні позов підтримала, посилаючись на викладені в ньому обставини. Вона просила визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області щодо відмови їй у призначенні пенсії за вислугу років за п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» протиправними; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області призначити їй пенсію за вислугу років за п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 06.01.2015 року.

Представник відповідача - управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позову. На адресу суду відповідачем було надіслано заперечення в якому вказано, що позов вони не визнають. В своїх поясненнях в суді представник відповідача, так як і в запереченні, вказував, що позивачем не надано доказів, що підприємство, на якому працювала позивач належить до закладів охорони здоровя, а є медичним пунктом заводу, який належить до структурного підрозділу підприємства, а не входить до складу поліклініки або амбулаторії.

Суд, вислухавши пояснення позивача, беручи до уваги процесуальну позицію представника відповідача, дослідивши надані по справі докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

06.01.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до відповідача - Управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області з заявою про призначення її пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». На її заяву 16.01.2015 року за вихідним номером 550/05 було надано відповідь про відмову у призначенні пенсії у звязку з відсутністю у неї необхідного спеціального стажу роботи (протокол від 14.01.2015 року №33).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 маючи середню медичну освіту, працювала в системі охорони здоровя більше 25 років. За цей час позивач працювала в Уманській міській лікарні з 13.02.1981 року, та основний період роботи, а саме з 01.02.1992 року по 05.01.2015 року медичною сестрою здоровпункту ПАТ «Уманський завод «Мегомметр». В січні 2015 року її стаж роботи по спеціальності становив більше 25 років, що дає їй право на пенсію за вислугою років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення» як медичному працівнику. Маючи намір оформити пенсію, позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області. Однак, листом №550/05 від 16.01.2015 року їй повідомлено про відсутність необхідного спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугою років. Управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області не взяло до уваги періоду її роботи з 01.02.1992 року по 05.01.2015 року на посаді медичної сестри здоровпункту ПАТ «Уманський завод «Мегомметр», мотивуючи тим, що медичний пункт заводу належить до структурного підрозділу підприємства, а не входить до складу поліклініки або амбулаторії. Її спеціальний стаж, який взято до уваги відповідачем, становить 2 роки 1 місяць (з 02.01.1990 року по 01.02.1992 року), якого недостатньо для призначення пенсії за вислугою років.

Суд вважає, що позивачу відповідачем було безпідставно відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років.

Відповідно до п. «е» частини 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники охорони здоровя при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, мають право на пенсію за вислугою років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909, затверджений Перелік закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, яким передбачено, що до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховується періоди роботи в таких закладах та установах: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальні органи Держсанепідслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), діагностичні центри; аптеки, аптечні кіоски, аптечні - магазини, контрольно-аналітичні лабораторії; медико-соціальні експертні комісії, бюро судово-медичної експертизи та на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад). До посад медичного персоналу (молодших спеціалістів з медичною освітою) відносяться посади медичних працівників, робота на яких вимагає від фахівця наявності спеціальної медичної освіти.

Отже, в даному Переліку зазначено лікарняні заклади, в яких працювала позивач, що дає їй право на пенсію за вислугою років.

Згідно до п. 4 ст. 3 та п. 2 ст. 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоровя», заклади охорони здоровя - підприємства, установи, організації, завданням яких є забезпечення різноманітних потреб населення в галузі охорони здоровя шляхом подання медико-санітарної допомоги, включаючи широкий спектр профілактичних і лікувальних засобів або послуг медичного характеру, а також виконання інших функцій на основі професійної діяльності медичних працівників, заклади охорони здоровя створюються підприємствами, установами та організаціями з різними формами власності, а також приватними особами при наявності необхідної матеріально-технічної бази і кваліфікованих фахівців.

Відповідно до посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, віднесено лікарів та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).

Відповідно до п. 3 та Додатку № 2 Наказу Міністерства охорони здоровя України № 146 від 23.10.1991 року «Про атестацію середніх медичних працівників» до середнього медичного персоналу належать всі працівники, всіх спеціальностей, що одержали підготовку в середніх спеціальних учбових закладах або мають незакінчену вищу освіту. Відповідно, посада фельдшера, медичної сестри, лаборанта клінічної лабораторії віднесені до спеціальностей середніх медичних працівників.

Як встановлено судом даний здоровпункт до 01.02.1992 року був структурною одиницею поліклініки Уманської міської лікарні, а потім з 01.02.1992 року позивача по переводу зараховано медичною сестрою здоровпункту заводу, який став його структурною одиницею.

Важливою умовою функціонування закладів охорони здоровя є їхня державна реєстрація та акредитація, порядок якої встановлений законодавчими актами України.

Відповідно до пункту 1 Порядку державної акредитації закладу охорони здоровя, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.1997 року №765 (із змінами), державна акредитація закладу охорони здоровя - це офіційне визнання статусу закладу охорони здоровя за наявності в ньому умов для надання певного рівня медико-санітарної допомоги, додержання ним установлених критеріїв і гарантії високої якості професійної діяльності.

Акредитації, котра проходить один раз на три роки, підлягають усі заклади охорони здоровя незалежно від форм власності.

Пунктом 3 постанови КМУ №765 органам виконавчої влади регламентовано забезпечити проведення державної акредитації всіх закладів охорони здоровя до 2000 року.

З огляду на зазначене, пункти охорони здоровя (здоровпункти), які функціонували до затвердження вказаної постанови та в період до 2000 року не пройшли державну акредитацію, як заклади охорони здоровя, належать до закладів охорони здоровя, робота у яких на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) дає право на пенсію за вислугу років відповідно до чинного законодавства.

Пунктом 2 Наказу Міністерства охорони здоровя № 114 від 22.06.1995 року «Про затвердження переліку закладів охорони здоровя, переліку лікарських посад і переліку посад фармацевтичних працівників» зобовязано керівників органів і закладів охорони здоровя привести у відповідність з цими переліками назви закладів охорони здоровя, і посад медичних працівників. Водночас, не приведення керівником закладу назви даного закладу у відповідність до Переліку закладів охорони здоровя не може бути підставою для обмеження її соціальних прав, до яких відноситься право на пенсійне забезпечення. Відповідно до ст. 3 Основ законодавства України про охорону здоровя, які є законом, тобто, має вищу юридичну силу за постанову Кабінету Міністрів України, та тим більше, наказу МОЗ, заклад охорони здоровя - це юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, основним завданням яких є забезпечення медичного обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.

В листі фінансово-економічного департаменту Міністерства охорони здоровя України № 10.01.11/Д-970/1756-зв від 17.02.2015 року, зазначено, що час роботи позивача медичною сестрою здоровпункту заводу має бути включено відповідачем до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років.

Посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_1 не було надано доказів, що підприємство, на якому вона працювала є закладами охорони здоровя спростовується доданими до справи доказами.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що надані позивачем докази є достатніми та переконливими, посилання відповідача на те, що заклади, в яких працювала ОСОБА_1 не відносяться до закладів охорони здоровя не відповідає дійсності, а тому суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст. 7, 71 ч. 2, 159-163, ст.ст. 55, 104 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Постанови Кабінету міністрів України № 809 від 04.11.1993 року «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоровя», керуючись ст.ст. 7-9, 11-12, 17, 86, 158-163, 167, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років за п. «е» ч.1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років за п. «е» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 06.01.2015 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення постанови, у разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ю.В. Мазуренко