Справа № 2а-2004/10/2670
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2011-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

місто Київ

29 квітня 2011 року № 2а-2004/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., ознайомившись із позовною заявою і доданими до неї матеріалами

за позовомОСОБА_1
до Кабінету Міністрів України
провизнання незаконними в частині постанов Кабінету Міністрів України від 09.01.2008 №1 та від 20.05.2009 №481, визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, стягнення заборгованості у сумі 8 047 347 грн. та відшкодування моральної шкоди у сумі 8 047 347 грн.,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кабінету Міністрів України про визнання незаконними в частині обмежень обовязковою умовою смерті людини виплат компенсацій втрат від знецінення за вкладом в орган державного страхування СРСР постанови Кабінету Міністрів України від 09.01.2008 №1 «Про виплату в 2008 році громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень, вкладених до 02 січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України, та облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, державні казначейські зобовязання СРСР і сертифікати Ощадного банку СРСР, придбані на території Української РСР»та постанови Кабінету Міністрів України та від 20.05.2009 №481 «Про виплату в 2009 році громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень, вкладених до 02 січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України, та в облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, державні казначейські зобовязання СРСР і сертифікати Ощадного банку СРСР, придбані на території Української РСР»; визнання дій неправомірними; зобовязання вчинити певні дії; стягнення заборгованості у сумі 8 047 347 грн. та відшкодування моральної шкоди у сумі 8 047 347 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.02.2010 №2а-2204/10/2670 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2011 ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.02.2010 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.02.20110 скасовано, зокрема, із мотивів ненадання судом першої інстанції оцінки клопотанню позивача про звільнення від сплати судового збору, яке викладене в прохальній частині позовної заяви, у звязку з чим апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції не мав правових підстав для залишення позовної заяви без руху через відсутність документа про сплату судового збору без надання відповідної оцінки клопотанню.

Відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1, із врахуванням мотивів, з яких було скасовано ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.02.2010 про залишення позовної заяви без руху, суд звертає увагу на наступному.

Відповідно до змісту позовної заяви, ОСОБА_2 заявлено вимоги як немайнового, так і майнового характеру всього на суму 16 094 694 грн.. Документ про сплату судового збору до позовної заяви не додано.

Разом з тим, ОСОБА_2 заявлено клопотання про звільнення від сплати державного мита (судового збору). Клопотання мотивовано тим, що відповідно до положень статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»споживачі звільняються від сплати державного мита за позовами, що повязані з порушенням їх прав.

Ознайомившись із клопотанням позивача про звільнення від сплати державного мита, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Водночас, як вбачається з преамбули Закону України «Про захист прав споживачів»цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

При цьому, відповідно до пункту 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва саме з адміністративним позовом, зважаючи на те, що позовні вимоги заявлено до Кабінету Міністрів України як субєкта владних повноважень, а також зважаючи на те, що із змісту позовної заяви не вбачається наявність між позивачем та відповідачем правовідносин, в яких позивач виступав би споживачем, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до частини першої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Відповідно частини третьої статі 106 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Відповідно до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору судовий збір при зверненні до адміністративного суду сплачується у порядку, встановленому законодавством для державного мита; розмір судового збору визначається відповідно до підпункту «б»пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», крім випадків, встановлених підпунктом 3 цього пункту. При цьому підпунктом 3 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір судового збору щодо майнових вимог про стягнення грошових коштів становить один відсоток від розміру таких вимог, але не більше 1700 гривень.

Згідно з пунктом 33 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.1993 №15 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.05.1993 за №50, з позовних заяв, що носять одночасно майновий і немайновий характер, державне мито сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового характеру, і за ставками, встановленими для позовних заяв немайнового характеру.

З огляду на викладене, враховуюче той факт, що позивачем до позовної заяви не додано документу про сплату судового збору, а також зважаючи на те, що судом не встановлено наявність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху.

Керуючись статтями 106, 107, 108, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору (державного мита).

2. Залишити позовну заяву без руху .

3. Встановити позивачеві строк до 27 травня 2011 року для усунення недоліків позовної заяви.

4. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені пунктом 1 частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.В. Літвінова