Справа № 2-а-928/11
Суддя: Пороховий Г. І.
Дата ухвалення: 2011-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-928/11
П О С Т А Н О В А

іменем України

"22" березня 2011 р. м.Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Пороховий Г. І. розглянувши в розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Липовецькому районі Вінницької області про визнання відмови відповідача щодо переоахунку та виплати державної основної та додаткової пенсії незаконною, зобов'язання нарахувати та виплатити недоплачену основну та додаткову пенсії з 22.05.2008 року по теперішній час. В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із даною позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України у Липовецькому районі Вінницької області, в якій просив визнати відмову щодо виплати пенсії у розмірах менших, ніж гарантовано державою неправомірними та зобовязати відповідача починаючи з 22.05 .2008 року зробити перерахунок та виплатити йому державну і щомісячну додаткову пенсію до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, посилаючись на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році, маючи статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році по 3 групі інвалідності, категорія 1, згідно зі ст. ст.. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи має право на щомісячну додаткову пенсію у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком та на державну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, однак відповідач відмовляється йому їх виплачувати.

Ухвалою суду від 14.03.2011 року позовна заява ОСОБА_1 в частині позовних вимог за період до 12.09.2010 була залишена без розгляду, в іншій частині позовних вимог відкрито скорочене провадження. На виконання вимог ч.3 ст.183-2 КАС України, копію ухвали разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів було направлено Управлінню Пенсійного фонду України в Липовецькому районі Вінницької області. У визначений в ухвалі строк відповідачем не було надано до суду заперечення проти позову чи заяви про визнання позову, а тому за таких умов суд розглядає справу в порядку скороченого провадження у строки встановлені п.2 ч.5 ст.183-2 КАС України.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши повідомлені позивачем обставини, дослідивши докази та давши їм оцінку в сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Позивач є особою, яка постраждала внаслідок захворювання, повязаного з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, визнаний інвалідом ІІІ групи та належить до першої категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією посвідчення серії А № 425171 (а.с46).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

В Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»( в подальшому за текстом Закон) визначені та закріплені основні положення щодо реалізації Конституційних прав громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Пенсії особам, які віднесені до 1, 2, 3 та 4 категорії визначені нормами ст. 49 Закону, а саме: державні пенсії та додаткові пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на пенсію.

Відповідно до положень ст. 54 та ст. 50 Закону розмір пенсії для інвалідів ІІІ групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим шести мінімальних пенсій за віком. Особам віднесеним до І категорії, зокрема інвалідам ІІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

У ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум застосовується, зокрема, для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат, виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Зі змісту ч.1 ст. 8 КАС України, слідує, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення Про Пенсійний фонд України і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Таким чином, обовязок по нарахуванню та виплаті підвищення до пенсії позивачу, покладено на відповідні територіальні управління за місцем проживання позивача та відповідач у справі є належним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28 грудня 2007 року були внесені зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року положення п. 28 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»та про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»- визнані неконституційними.

Закони та інші нормативні акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність ( ч. 2 ст. 152 Конституції України) .

За таких обставин з 22 травня 2008 року знову почали діяти положення ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та позивач має право на отримання державної пенсії в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком та має право на її перерахунок.

Як встановлено судом на підставі відповіді відповідача на звернення до нього позивача, ОСОБА_1 . отримує мінімальний розмір пенсії на підставі постанови КМУ від 16.07.2008 року № 654 Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян, у інвалідів щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи мінімальний розмір пенсії учасників ліквідації аварії на ЧАЕС у 1986 році по ІІІ групі 980 грн.. А в силу постанови КМУ від 28.07.2010 року № 656 Про збільшення мінімальних пенсійних виплат для інвалідів Великої Вітчизняної війни та учасникам бойових дій, особам, у яких щомісячний розмір пенсійних виплат не досягає у інвалідів 3 групи 190 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність виплачується державна адресна допомога до пенсії, що не вистачає до зазначених розмірів. Розмір пенсії позивача з 01.08.2010 року по 3 групі інвалідності становить 190 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (1347,10 грн., з них: 980 грн. мінімальний розмір пенсії по 3 групі; 106,35 грн. додаткова пенсія інваліду 3 групи; 212,70 грн. - підвищення інваліду війни 3 групи; 50,00 грн. цільова грошова державна допомога.).

Враховуючи зазначені обставини, у звязку з визнанням неконституційними положень закону, згідно якого виплата щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, навіть з дня ухвалення Конституційним Судом України свого рішення, провадилась у розмірі, встановленому положеннями, які вже втратили чинність, - суд вважає, що державна та додаткова пенсія позивача підлягають перерахунку відповідачем з 28.08.2010 року (в межах шестимісячного строку звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права), що передує дню звернення до суду та виплаті у розмірі, закріпленому діючим Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та не можуть застосовуватись зазначені вище постанови Кабінету Міністрів України, на які посилається відповідач у своїй письмовій відповіді позивачу, які є підзаконними нормативними актами, а також не повинні були застосовуватись відповідачем, як такі, що суперечить Закону, який має вищу юридичну силу.

Крім цього, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі Кечко проти України зазначив: … в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Відповідно ч. 7 ст.9 КАС України у поєднанні зі ст.ст.180, 181 СК України, за якими захист порушеного права осіб, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС з дня звернення до суду до дня припинення такого права має здійснюватись аналогічно випадкам протиправної бездіяльності батьків у ненаданні законного утримання дитині, що відповідає змісту ч.3 ст.162 КАС України про право суду визначити спосіб гарантованого захисту прав людини і громадянина від порушень зі сторони суб'єкта владних повноважень та повністю узгоджується із приписами ст.13 Конвенції щодо прав кожного на ефективний засіб юридичного захисту та практикою Європейського Суду з прав людини щодо необхідності завдяки такому засобу запобігти виникненню умов, які становлять порушення, або не допускати подальшого існування таких умов.

Так як позивачеві, який постраждав внаслідок Чорнобильської ЧАЕС, Законом передбачено довічно державну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, яка обмежена або скасована бути не може, а відповідачем вона у межах шестимісячного строку виплачувалась та виплачується не у повному розмірі, в тому числі через чинність Постанов Уряду, наміру виконувати Закон відповідач не має, тому суд вважає, що вирішуючи питання про спосіб захисту порушених прав позивача, оскільки обраний ним спосіб є неефективним - обирає свій з метою повного захисту його прав.

На підставі ст.ст. 22, 46, 64 Конституції України, ст.ст. 9,14, 49, 50, 54, 65, 71 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Положення про Пенсійний фонд України, рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року та керуючись ст.ст. 4, 6, 8, 18, 99, 159, 160-163, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Липовецькому районі Вінницької області щодо невиконання з 12.09.2010 приписів ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Липовецькому районі Вінницької області здійснити, починаючи з 12.09.2010 року по день припинення права, перерахунок пенсії та нарахувати ОСОБА_1 пенсію у відповідності до вимог ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»по третій групі інвалідності, у розмірі шести мінімальних пенсій за віком та провести її виплату.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Липовецькому районі Вінницької області здійснити, починаючи з 12.09.2010 року по день припинення права, перерахунок та нарахувати ОСОБА_1 додаткову пенсію, як інваліду третьої групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком та провести її виплату.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанову допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження або після розгляду апеляційної скарги у випадку її подання будь якою зі сторін.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Липовецький районний суд Вінницької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Суддя Пороховий Г. І.