Справа № 802/1642/15-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 липня 2015 р. Справа № 802/1642/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши в порядку скороченого провадження матеріали справи

за позовом: управління пенсійного фонду України у Вінницькому районі

до: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про: стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі звернулось з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 3030,71 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач у строк визначений Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", не сплатив єдиний внесок в розмірі 3030,71 грн., що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Справа розглядається в порядку скороченого провадження, оскільки в силу пункту 4 частини 1 статті 183-2 КАС України в адміністративних справах щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження, застосовується скорочене провадження.

Відповідач у строк, передбачений частиною третьою статті 183-2 КАС України заперечень суду не направив, хоча ухвалу про відкриття скороченого провадження у адміністративній справі від 11.06.2015 року отримав - 21.06.2015 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.18).

Отже, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про строк подання заперечення проти позову, порядок його подання, а також наслідки неподання такого заперечення.

Розглянувши та оцінивши матеріали справи в порядку скороченого провадження, відповідно до вимог статті 183-2 КАС України - без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі - суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон).

Пунктом 4 частини 1 статті 4 вказаного Закону передбачено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований в управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькому районі як платник єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування.

Згідно з пунктами 1, 4 частини 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

В силу частини 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (в редакції чинній на момент формування та направлення відповідачу вимоги) територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом Пенсійного фонду в порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

У разі якщо згоди з органом Пенсійного фонду не досягнуто, платник єдиного внеску зобов'язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти робочих днів з дня надходження рішення відповідного органу Пенсійного фонду або оскаржити вимогу до органу Пенсійного фонду вищого рівня чи в судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом Пенсійного фонду, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, територіальний орган Пенсійного фонду надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

У випадках, зазначених в абзаці шостому цієї частини, територіальний орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. При цьому заходи досудового врегулювання спорів, передбачені законом, не застосовуються.

Таким чином, органи пенсійного фонду у питанні щодо стягнення недоїмки мають альтернативне право або направити вимогу про її сплату до відповідного підрозділу державної виконавчої служби, або звернутися до суду.

Судом встановлено, що управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькому районі сформовано вимогу №Ф-423 від 03.05.2013 про сплату недоїмки в сумі 3030,71 грн. Дана вимога направлена ФОП ОСОБА_1, однак у визначені законом строки відповідач заборгованість не погасив. Тому, з метою стягнення наявної заборгованості УПФУ у Вінницькому районі надіслало зазначену вимогу до відділу Державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції.

Однак, постановою ВП №46015602 від 28.05.2015 року виконавчий документ (вимога про сплату боргу №Ф-423 від 03.05.2013 року) на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" - повернутий стягувачу. Після чого позивач звернувся з даним позовом до суду.

Разом з тим, частиною 5 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Так, у постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.05.2015 року зазначено, про те, що виконавчий документ може бути повторно пред"явлений для виконання в строк до 28.05.2016 року, однак даним правом позивач не скористався.

Таким чином, управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі направляючи вимогу для примусового виконання до органів ДВС, реалізувало одну із двох альтернативних можливостей стягнення недоїмки. Тому, звернення з даним позовом до суду про стягнення з ФОП ОСОБА_1 заборгованості є недопустимим.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03.10.2013 р.

Положеннями частини 1 статті 244-2 КАС України передбачено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до положень, закріплених статтею 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За сукупністю наведених обставин, враховуючи, що позивач направив вимогу до виконавчої служби на примусове виконання, тобто реалізував одну з двох альтернативних можливостей, передбачених частиною 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" щодо стягнення недоїмки, суд приходить до висновку, про необґрунтованість позовних вимог і, відповідно, про відмову в їх задоволенні.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 158, 162, 183-2, 256 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст.ст. 183-2, 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова набирає законної сили в порядку ст. 254 КАС України

Суддя /підпис/ ОСОБА_2

З оригіналом згідно

Суддя:

Секретар: