Справа № 308/7361/15-а
Суддя: Сарай А. І.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/7361/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.07.2015 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Струтинська Н.Ю.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород справу за адміністративним позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ОСОБА_2 про примусове видворення,

В С Т А Н О В И В:

Чопський прикордонний загін Західного регіонального управляння Державної прикордонної служби України звернувся в суд з адміністративним позовом до громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2 про примусове видворення. Посилається на те, що 17.06.2015 р. відповідач був затриманий прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Новоселиця» Чопського прикордонного загону за спробу незаконного перетинання державного кордону з України у Словацьку Республіку поза межами пункту пропуску в складі групи осіб. На момент затримання документів, що посвідчують особу не мав. Начальником Чопського прикордонного загону було прийнято рішення про примусове повернення відповідача за межі України. Враховуючи, що відповідач документів які б надавали йому право офіційно вибути за межі території України немає, українською мовою не володіє, родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження немає, наявністю наміру будь-яким шляхом потрапити до країн Західної Європи, є всі підстави вважати, що відповідач всілякими можливостями буде ухилятися від виїзду за межі території України. Просить суд на підставі п. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусово видворити відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що у країні його походження проходять військові дії, він має намір отримати статус біженця і оскільки його заява про отримання статусу біженця на даний час не розглянута, у звязку з цим просить відмовити у позові.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази суд проходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави (ст. 3 Конституції України).

Судом встановлено, що 17.06.2015 р. відповідача громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2 було затримано на ділянці відділу прикордонної служби «Новоселиця» на напрямку 166 п/з 20 м від лінії державного кордону під час спроби незаконного, поза пунктами пропуску перетинання державного кордону з України в Словаччину в складі групи осіб, без документів, що посвідчують особу.

19.06.2015 р. начальником Чопського прикордонного загону прийнято рішення про примусове повернення за межі України громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та розміщення останнього у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з одночасною подачею позову про примусове видворення.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України від 22.09.2011 р. № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно ч. 8 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» положення цієї статті не застосовуються до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», а ст. 3 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» містить пряму заборону вислання або примусового повернення біженця чи особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, до країни, з якої вони прибули та де їх життю або свободі загрожує небезпека.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового та тимчасового захисту» біженець чи особа, яка потребує додаткового захисту або якій надано тимчасовий захист, не може бути вислана або примусово повернута до країни, де їх життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, а також з інших причин, що визнаються міжнародними договорами чи міжнародними організаціями, учасниками яких є Україна, як такі, що не можуть бути повернуті до країн походження.

В судовому засіданні відповідач повідомив, що він має намір отримати статус біженця і його заява про отримання відповідного статусу на даний час не розглянута.

У відповідності до розяснень, що містяться в пункті 26 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженців та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення та примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, повезених із перебуванням іноземців та особи без громадянства в Україні» № 1 від 25.06.2009 р., примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового та тимчасового захисту».

Враховуючи, що на момент розгляду справи залишається не вирішеним питання щодо звернення відповідача із заявою про надання йому статуту біженця, і беручи до уваги те, що до вирішення питання про надання або відмову в наданні статусу біженця відповідач не може бути примусово видворений, суд вважає, що адміністративний позов є передчасним, а тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 70, 71, 86, 160-163, 183-5 КАС України, ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 3 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ОСОБА_2 про примусове видворення відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення.

Головуюча Сарай А.І.