Справа № 2506/11614/2012
Суддя: Карапута Л. В.
Дата ухвалення: 2012-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження по справі 2-а/2506/1812/2012
У Х В А Л А

21.12.2012 року м. Чернігів

Суддя Деснянського районного суду міста Чернігова Карапута Л.В., розглянувши матеріали адміністративного позову Заступника прокурора м. Чернігова в інтересах держави в особі Чернігівської міської ради до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Будком-Фотр»про визнання дій неправомірними та скасування декларації про готовність об'єкта до експлуатації,-

в с т а н о в и в:

17.12.2012 року Заступника прокурора м. Чернігова в інтересах держави в особі Чернігівської міської ради звернувся до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Будком-Фотр» про визнання дій неправомірними та скасування декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Відповідно до п.1 ч.І ст.З КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно- правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб»єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб»єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п.1 ч.1 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб»єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Правовий акт - це акт волевиявлення (рішення) уповноваженого суб»єкта права, що регулює суспільні відносини за допомогою встановлення (зміни, скасування, зміни сфери дії) правових норм, а також визначення (зміни, припинення) на основі цих норм прав та обов»язків учасників конкретних правовідносин. При цьому, критерієм розмежування понять нормативного правового акта і ненормативного (індивідуального) правового акта є сфера його дії за суб»єктним складом, оскільки правові акти індивідуальної дії, на відміну від нормативних, поширюють свою дію на конкретно визначеного суб»єкта.

Як нормативний, так і ненормативний правовий акт завжди виражають волю (волевиявлення) уповноваженого суб»єкта права, його владні приписи; мають офіційний характер, обов»язковий до виконання; спрямовані на регулювання суспільних відносин; встановлюють правову норму чи конкретне правовідношення; оформляються у визначеній формі; є юридичними фактами, що спричиняють певні правові наслідки.

Ненормативні (індивідуальні) акти - породжують права і обов»язки у тих конкретних суб»єктів, яким вони адресовані, у конкретному випадку.

Зі змісту п.1 ст. 17 КАС України випливає, що правовий акт індивідуальної дії є різновидом рішення суб»єкта владних повноважень.

Суб»єкт владних повноважень за визначенням, наведеним у п. 7 ч.1 ст.З КАС України, це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб»єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту зазначених визначень вбачається, що правові акти індивідуальної дії своїми приписами мають породжувати права і обов»язки конкретних осіб, на яких спрямована їхня дія. У такому випадку реалізується компетенція видавця цього акту як суб»єкта владних повноважень, уповноваженого управляти поведінкою іншого суб»єкта і відповідно інший суб»єкт зобов»язаний виконувати його вимоги.

Тобто, особливою відмінністю правового акту від інших управлінських актів є наявність в ньому змісту управління певної особи шляхом встановлення прав і обов»язків для інших суб»єктів.

З урахуванням викладеного вбачається, що вимоги позивача по визнанню неправомірними дій та скасуванню декларації про готовність об'єкта до експлуатації (яка не являється рішенням суб»єкта владних повноважень в контексті п.1 ч.1 ст. 17 КАС України, оскільки в ній не реалізується компетенція його видавця шляхом встановлення прав і обов»язків для інших суб»єктів) не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача не підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства,

оскільки в даному випадку відсутня така ознака адміністративного спору, як його публічно-правова суть.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.І ст. 109 КАС України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом Заступника прокурора м. Чернігова в інтересах держави в особі Чернігівської міської ради до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Будком-Фотр»про визнання дій неправомірними та скасування декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Копію ухвали разом із позовною заявою та поданими до неї матеріалами невідкладно надіслати заступнику прокурора м. Чернігова.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду.

Заяву про апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції може бути подано протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Л.В. Карапута