Справа № 810/1831/15
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року № 810/1831/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до ТОВ "Євробуд" про стягнення штрафних (фінансових) санкцій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Київське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів з позовом до ТОВ "Євробуд," в якому просить стягнути з відповідача штрафні (фінансові) санкції у сумі 27 594,12.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем у 2014 році не виконано вимоги закону щодо працевлаштування інвалідів та не сплачено у добровільному порядку відповідну суму адміністративно-господарських санкцій та пені.

Представник позивача звернувся до суду з письмовим клопотанням, яким підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити та розглядати справу за його відсутності.

Відповідач надав суду письмові заперечення проти позову, в яких просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що у 2014 році на підприємстві працював інвалід, проте при поданні звіту ф10-111 помилково не відображено даний факт. Представник позивача звернувся до суду з письмовим клопотанням, в якому вказав, що заперечує проти задоволення позову та просить розглядати справу за його відсутності.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Спеціальним Законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов , які дають можливості інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами є Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-ХІІ зі змінами та доповненнями (далі - Закон № 875-ХІІ).

Частиною 1 ст. 4 Закону № 875-ХІІ передбачено, що держава створює правові, економічні, політичні, соціально-побутові та соціально-психологічні умови для задоволення потреб інвалідів у відновленні здоров'я, матеріального забезпечення, посильній трудовій та громадській діяльності.

Згідно ч. 9 ст. 19 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону № 875-ХІІ для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 4 відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості 1 робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною 1 цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону № 875-ХІІ забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Частиною 3 ст. 18 Закону України № 875-ХІІ чітко визначено зобов'язання підприємства, що використовує найману працю виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 3 ст. 18-1 Закону №875-ХІІ передбачено , що державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Згідно ч. 3 ст. 19 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Виконанням нормативу робочих місць відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону № 875-ХІІ вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

До виконання підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, може бути зараховано забезпечення роботою інвалідів на підприємствах, в організаціях громадських організацій інвалідів шляхом створення господарських об'єднань підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, та підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів з метою координації виробничої, наукової та іншої діяльності для вирішення спільних економічних та соціальних завдань (частина 6 статті 19 Закону).

ТОВ «Євробуд» 17.02.2015 подано Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2014 рік (а.с. 5), згідно якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становила 20 осіб, відповідно, норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у відповідача становив 1 особу.

Як пояснив відповідач, при заповненні даного Звіту помилково не було відображено у рядку із зазначенням середньооблікової кількості штатних працівників на підприємстві, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, працевлаштування одного інваліда.

Проте, починаючи з 19.09.2007 на підприємстві працює гр. ОСОБА_1, який є інвалідом ІІ-ї групи, що підтверджується наявними в матеріалах справи фотокопіями витягу із акту огляду у МСЕК серії КИО № 101039, трудової книжко вказаної особи та наказу від 01.02.2012 № 2-к про переведення його з посади заступника директора на посаду інженера виробничо-технічної групи.

Отже, відповідачем у 2014 році були виконані всі вимоги чинного законодавства щодо визначення кількості, створення робочих місць та працевлаштування інвалідів, чим спростовуються доводи позивача про вину підприємства та правомірність застосування штрафних санкцій, передбачених ст. 20 Закону України № 875-ХІІ.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що передбачені законом обов'язки по забезпеченню працевлаштування інвалідів відповідачем виконані.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 122, 158-163, 167, КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лапій С.М.