Справа № 822/1051/15
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1051/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до Старокостянтинівської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з адміністративним позовом до Старокостянтинівської районної державної адміністрації.

Просять визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у наданні дозволів на розробку технічної документації та зобов'язати надати дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок із земель нерозподілених часток (паїв) колишнього КСП "1 Травня" у розмірі до повного задоволення права на земельні частки (паї) згідно із сертифікатами.

В обґрунтування вимог зазначають про те, що на момент розпаювання колишнього КСП "1 Травня" із земель, що підлягали передачі у приватну власність, було виключено 420 га. деградованих земель. У той же час будь - які дії з консервації зазначених земель вчинені не були та станом на сьогодні зазначені землі передаються в оренду іншим суб'єктам господарювання.

Також зазначають про те, що звертались до відповідача про надання дозволу на розробку технічної документації щодо розпаювання та виділення у власність на підставі сертифікатів додаткових земельних ділянок із земель, що не були включені в землі для розпаювання, на що отримали відмову.

Представник позивачів в судове засідання не з'явився, подав до суду письмове клопотання, в якому просить розгляд справи здійснити без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. До суду надійшли письмові заперечення, в яких зазначається про те, що позивачі отримали у приватну власність відповідні земельні ділянки (що підтверджується державними актами на право власності), а тому використали своє право на виділення земельних часток (паїв) у натурі.

Просить в задоволенні позову відмовити, а розгляд справи здійснити без участі представника Старокостянтиніської РДА.

Суд вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів, зважаючи на що фіксування технічними засобами судового засідання не проводиться.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що розпаювання земель колишнього КСП ім. "1 Травня" проводилось згідно із рішенням сесії Пашковецької сільської ради, яким у колективну власність було передано 1131,30 га. земель. Зазначена обставина визнається сторонами.

На підставі рішення був виданий державний акт на право колективної власності на землю ХМ №031 від 28.12.1995 року.

Під час проведення розпаювання земель з її площ було виключено 420 га. земель, що підпадали під визначення "деградовані" та підлягали консервації.

23.01.2015 року до голови Старокостянтинівської РДА із клопотанням вчинити дії по наданню жителям села Капустин дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок із земель нерозподілених часток (паїв) колишнього КСП ім. "1 Травня" звернулась одна з пайовиків ОСОБА_9

Листом від 23.01.2015 року №М-3 заявника було повідомлено про те, що право на отримання земельної частки (паю) нею використане, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) є дійсним до виділення власникам земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на земельну ділянку.

Позивачі посилаються на згаданий лист, оцінюючи його як відмову у реалізації наданих їм прав.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам на праві колективної власності визначені Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 5 червня 2003 року (чинний на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 цього Закону право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Стаття 2 Закону передбачає, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Оригінали зазначених сертифікатів у зв'язку з видачею позивачам державних актів на земельні ділянки колективної власності колишнього КСП ім. "1 Травня", паювання яких було проведено раніше, у позивачів відсутні.

Рішення про розподіл рільних земель та про виключення решти земель з розподілу прийняте загальними зборами власників сертифікатів підприємства при розпаюванні. Зазначена обставина під час розгляду справи ніким не оспорюється.

Як видно з матеріалів справи, причиною виключення із розподілу 420 га. земель при розпаюванні земель колишнього КСП ім. "1 Травня" стало те, що ці землі підпадали під визначення "деградованих" та підлягали консервації.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" із площі земельних ділянок, що підлягають розподілу, виключаються деградовані, малопродуктивні, а також техногенно забруднені сільськогосподарські угіддя, що підлягають консервації.

Однак, судом встановлено, що консервація вказаних земель як малопродуктивних або деградованих відповідачем або іншими органами не проводилась.

Тому, видача позивачам державних актів на частину земель, на які вони мали право, не призводить до висновку про те, що позивачі використали або втратили своє право на виділення земельної ділянки в повному обсязі.

У той же час, на думку суду, позивачами не дотримано процедуру виділення земельних ділянок ( додаткових) в натурі, оскільки встановлено, що вони особисто не звертались до відповідача з метою вирішення цього питання.

Згідно із положеннями КАС України право на судовий захист має та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Для того, щоб особі був наданий судовий захист, суд встановлює, чи дійсно право особи порушене і чи це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

При цьому обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач, оскільки задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які здатні відновити порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Зазначена правова позиція міститься зокрема в рішенні Конституційного Суду України № 6-рп/1997 від 25 листопада 1997 року за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України та статті 248-2 ЦПК України та рішенні № 9-рп/1997 від 25 грудня 1997 року за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України.

Верховний Суд України у постанові від 15 липня 2014 року (справа № 21-273а14) також зазначив, що право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у власника регулятивного права лише в момент порушення чи оспорювання останнього. Відсутність у особи прав чи обов'язків у зв'язку з оскарженим рішенням не породжує для останнього і права на захист.

Судом встановлено, що позивачі особисто не звертались до відповідача із заявами про надання дозволів на розробку технічної документації або про вчинення будь-яких дій з метою надання (виділення) їм у власність не розпайованих земель.

Слід звернути увагу на те, що у матеріалах справи міститься лише одне звернення від імені ОСОБА_9, якій і була надана відмова в задоволенні заяви.

Будь-які інші заяви або клопотання, зі змісту яких випливає наявність порушення прав та інтересів позивачів у цій справі та доводиться сам факт звернення до відповідача з метою вирішення спірного питання -відсутні.

Тому суд приходить до висновку про те, що спірні правовідносини з приводу відмови у наданні дозволу на розробку технічної документації фактично виникли між відповідачем та іншою особою, яка не є стороною у цій справі. Вказана відмова не стосується позивачів, а отже не дає підстав стверджувати про порушення чи не визнання їх прав чи інтересів.

У той же час, позивачі не позбавлені права в індивідуальному порядку звернутись до відповідача з клопотаннями про виділення їм додатково земельних ділянок за рахунок землі, не розподіленої під час проведення розпаювання земель колишнього КСП ім. "1 Травня" із дотриманням процедури, встановленої законом, а у разі відмови у їх задоволенні - оскаржити її до суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та передчасними, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 03 липня 2015 року 16.00

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1