Справа № 817/1272/15
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року 13 год. 00 хв. Справа № 817/1272/15 м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Єрмошкіної Л.І.; представника позивача ОСОБА_1 (договір про надання правової допомоги від 01 січня 2013 року); представників відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 30 червня 2015 року) та ОСОБА_3 (довіреність від 26 травня 2015 року); розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Рівненської обласної медико-соціальної експертної комісії №2 про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинення певних дій та прийняття рішення.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_4 (далі іменується позивач) до Рівненської обласної медико-соціальної експертної комісії №2 (далі іменується відповідач), в якому позивач, з урахуванням уточнень, просить суд визнати бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення про визнання позивача інвалідом (встановлення інвалідності) за висновком експертної комісії Рівненського обласного диспансеру радіологічного захисту від 08.09.2012 протиправною; зобовязати відповідача вчинити дії щодо прийняття рішення про визнання позивача інвалідом за висновком від 08.09.2012, і прийняти рішення про визнання його інвалідом за висновком від 08.09.2012.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.06.2010 Міжрайонною спеціалізованою кардіологічною МСЕК позивача визнано інвалідом загального захворювання за діагнозом «дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст.» та встановлено третю групу інвалідності на строк до 01.06.2013 із зазначенням дати чергового переогляду травень 2013 року. Висновком Рівненської обласної спеціалізованої ЛКК від 08.09.2012 №530 визнано, що захворювання позивача повязане з наслідками Чорнобильської катастрофи від 27.06.2012. Проте, відповідачем прийнято рішення про невизнання позивача інвалідом на підставі огляду від 28.09.2012. Таке рішення субєкта владних повноважень визнано судом протиправним та зобовязано Рівненську обласну медико-соціальну експертну комісію №2 відкликати з Управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області довідку №20 щодо невизнання ОСОБА_4 інвалідом на підставі огляду від 28.09.2012. Позивач зазначає, що оскільки рішення відповідача визнано протиправним, тому останній зобовязаний прийняти рішення про визнання позивача інвалідом за Висновком від 08.09.2012.

Ухвалою судді від 05.05.2015 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання, призначене на 01.07.2015, прибув представник позивача, підтримав заявлені позовні вимоги, та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

До суду також прибули представники відповідача, заперечили проти позову та вказали, що визнання судом рішення про невизнання позивача інвалідом на підставі огляду від 28.09.2012 протиправним не тягне за собою наслідку прийняття рішення про визнання позивача інвалідом за Висновком від 08.09.2012. Відповідач також зазначив, що рішення суду від 30.10.2014 виконано ним у повному обсязі: відкликано довідку з Управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області довідку №20 щодо невизнання ОСОБА_4 інвалідом на підставі огляду від 28.09.2012. на переконання відповідача, відкликання довідки скасовує рішення РО МСЕК №2 від 28.09.2012, а відтак набуває юридичної сили попереднє рішення відповідача від 07.06.2010, яким позивачу встановлена III група інвалідності від загального захворювання до 01.06.2013. посилаючись на наведені вище доводи, відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

На підставі частини 3 статті 160 КАС України вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні 01.07.2015.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та зясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року позивач звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненської обласної медико-соціальної експертної комісії №2, в якому просив: визнати рішення відповідача про невизнання його інвалідом (невстановлення інвалідності) протиправним та нечинним; зобовязати відповідача направити повідомлення до органів Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі та інших органів, в які направлялося рішення (інформація) про невстановлення відносно позивача інвалідності відповідні повідомлення про скасування рішення МСЕК від 28.09.2012.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 08.04.2014 у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2014 апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено; постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 08.04.2014 скасовано та прийнято нову; позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено: визнано протиправним рішення Рівненської обласної медико-соціальної експертної комісії №2 про невизнання ОСОБА_4 інвалідом на підставі огляду від 28.09.2012; зобовязано Рівненську обласну медико-соціальну експертну комісію №2 відкликати з Управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області довідку №20 щодо невизнання ОСОБА_4 інвалідом на підставі огляду від 28.09.2012 (а.с. 73).

Відповідно до статті 254 КАС України, у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Постанова Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2014 набрала законної сили 30.10.2014.

За приписами частини 1 статті 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець с.Карпилівка Рокитнівського району Рівненської області, упродовж 2004-2013 років оглядався медико-соціальними експертними комісіями та визнавався інвалідом. 01.06.2010 Міжрайонною спеціалізованою кардіологічною МСЕК позивача визнано інвалідом загального захворювання за діагнозом «дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст.» та встановлено третю групу інвалідності на строк до 01.06.2013 із зазначенням дати чергового переогляду травень 2013 року. Вказані обставини підтверджуються актом огляду у МСЕК №805/3. Висновком Рівненської обласної спеціалізованої ЛКК від 08.09.2012 №530 визнано, що захворювання ОСОБА_4 повязане з наслідками Чорнобильської катастрофи від 27.06.2012. В свою чергу, Рокитнівською райлікарнею, 14.09.2012 позивача направлено на МСЕК (вих. №48 від 14.09.2012) для повторної перекомісії, яке отримано Рівненською обласною МСЕК №2 17.09.2012 (вх. №1 від 17.09.2012). Згідно даних акту №210, 28.09.2012 року Рівненська обласна МСЕК №2 оглянула ОСОБА_4, а 27.10.2012 прийнято експертне рішення: група інвалідності ОСОБА_4 не встановлена, про що повідомлено позивача листом від 28.11.2012 №719 та розяснено право оформити медичні документи на МСЕК для повторного огляду у разі погіршення стану здоровя, яке суттєво обмежуватиме життєдіяльність (підтвердженого епікризами лікувальних закладів області).

Статтею 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 №875-XII (далі іменується Закон України №875-XII) передбачено, що інвалідність як міра втрати здоров'я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» від 06.10.2005 №2961-IV (далі іменується Закон України №2961-IV), медико-соціальна експертиза - визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров'я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров'я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

За змістом статті 7 зазначеного Закону України №2961-IV, медико-соціальна експертиза повнолітніх осіб проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей - лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів. Огляд повнолітніх осіб з порушеннями стану здоров'я, інвалідів (за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу), дітей з порушеннями стану здоров'я та дітей-інвалідів проводиться після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності даних, що підтверджують стійкий розлад функцій організму у зв'язку з фізичними, психічними, інтелектуальними та сенсорними порушеннями, зумовленими захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами.

Медико-соціальні експертні комісії, зокрема, визначають: групу інвалідності, її причину і час настання. Особа може одночасно бути визнана інвалідом однієї групи і лише з однієї причини. При підвищенні групи інвалідності в разі виникнення більш тяжкого захворювання причина інвалідності встановлюється на вибір інваліда. У разі якщо однією з причин інвалідності є інвалідність з дитинства, вказуються дві причини інвалідності; види трудової діяльності, рекомендовані інваліду за станом здоров'я. Висновок про нездатність до трудової діяльності внаслідок інвалідності готується виключно за згодою інваліда (крім випадків, коли інваліда визнано недієздатним); причинний зв'язок інвалідності із захворюванням чи каліцтвом, що виникли у дитинстві, вродженою вадою.

Медико-соціальні експертні комісії: встановлюють компенсаторно-адаптаційні можливості особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації; складають (коригують) індивідуальну програму реабілітації інваліда, в якій визначаються реабілітаційні заходи і строки їх виконання, та здійснюють контроль за повнотою та ефективністю виконання цієї програми; вивчають виробничі, медичні, психологічні, екологічні, соціальні причини виникнення інвалідності, її рівня і динаміки та беруть участь у розробленні комплексних заходів щодо профілактики і зниження рівня інвалідності серед повнолітніх осіб, удосконалення реабілітаційних заходів; забезпечують своєчасний огляд (переогляд) повнолітніх осіб з порушеннями стану здоров'я, інвалідів; вносять до централізованого банку даних з проблем інвалідності інформацію про повнолітніх осіб, яких визнано інвалідами.

Залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров'я особі, визнаній інвалідом, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.

В свою чергу, процедура проведення медико-соціальної експертизи визначена Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 (далі іменується Положення №1317).

Відповідно до пункту 3 Положення №1317, медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

З змістом пункту 22 Положення №1317, повторний огляд інвалідів з нестійкими, оборотними змінами та порушеннями функцій організму з метою визначення ефективності реабілітаційних заходів, стану здоров'я і ступеня соціальної адаптації проводиться раз на один - три роки.

Повторний огляд інвалідів, а також осіб, інвалідність яких встановлено без зазначення строку проведення повторного огляду, проводиться раніше зазначеного строку за заявою такого інваліда, інших заінтересованих осіб у разі настання змін у стані здоров'я і працездатності або за рішенням суду чи прокуратури.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивача 01.06.2010 Міжрайонною спеціалізованою кардіологічною МСЕК було визнано інвалідом загального захворювання за діагнозом «дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст.» та встановлено третю групу інвалідності на строк до 01.06.2013 року із зазначенням дати чергового переогляду травень 2013 року.

Суд також зазначив те, що підставою для дострокового огляду ОСОБА_4 Рівненською обласною медико-соціальною експертною комісією №2 стали висновки Рівненської обласної спеціалізованої ЛКК від 08.09.2012 №530, яким встановлено причинний звязок інвалідності ОСОБА_4 з Чорнобильською катастрофою, не відповідають фактичним обставинам справи. Окрім того, при розгляді справи в суді апеляційної інстанції голова обласної МСЕК №2 ОСОБА_5, допитаний судом в якості свідка пояснив, що питання причинного звязку інвалідності ОСОБА_4 з Чорнобильською катастрофою, не розглядалося комісією згідно направлення від 14.09.2012 року.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у відповідача були відсутні законні підстави, визначені пунктом 22 Положенням №1317 та пунктом 13 Положення про обласну МСЕК №2, для повторного огляду позивача згідно направлення від 14.09.2012.

Згідно з пунктом 17 Положення №1317, медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що зі змісту акту №210 Рівненської обласної МСЕК №2 експертизу розпочато 17.09.2012 (у день надходження направлення). В свою чергу, датою огляду зазначено 28.09.2012, а датою закінчення експертного висновку - 27.11.2012, а тому посилання суду першої інстанції на те, що 27.10.2012 прийнято рішення про не встановлення групи інвалідності, є безпідставним та не узгоджується зі змістом акту огляду. Позивачу видано довідку №20 про те, що він оглядався 28.09.2012 обласною МСЕК №2 і за результатами не визнаний інвалідом, зазначені обставини викладено і в листі, який направлено позивачу 28.11.2012.

Пунктом 20 Положення №1317 передбачено, що комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України.

Механізм встановлення груп інвалідності врегульовано Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою наказом Міністерства охорони здоровя України від 05.09.2011 №561, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 за №1295/20033 (далі іменується Інструкція №561).

Судом також встановлено, що після проведеного 28.09.2012, позивача було направлено на додаткові обстеження, отже, в день огляду, комісія не приймала остаточне рішення щодо інвалідності позивача, оскільки такі відомості не заносилися до акту №210 та відповідний протокол комісії не вівся. Згідно протоколу засідання комісії від 05.10.2012, які підписуються головою, членами комісії і засвідчуються печаткою вбачається, що згідно рішення комісії, групу інвалідності ОСОБА_4 не встановлено. Проте, в цьому ж протоколі (в графі рішення МСЕК) зроблено запис про направлення позивача до Державного закладу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоровя України» згідно пункту 24 Положення №1317.

За змістом вказаного пункту, в особливо складних випадках Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ, Кримська республіканська, обласна, центральна міська комісія та МОЗ можуть направляти осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, для проведення медико-соціального експертного обстеження до клініки Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ) та Науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів (м. Вінниця). Після обстеження зазначені науково-дослідні установи складають консультативні висновки, які для комісії мають рекомендаційний характер. Відповідно до направлення, позивач перебував у вказаному закладі з 18.10.2012 по 26.10.2012 та згідно із консультативним висновком Державного закладу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоровя України» №5945, на даний час відсутні підстави для встановлення позивачу групи інвалідності.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначив, що з огляду на викладене, висновки Рівненської обласної медико-соціальної експертної комісії №2 про не встановлення ОСОБА_4 групи інвалідності на підставі огляду МСЕК №2 28.09.2012 не відповідають фактичним обставинам справи та Положенню №1317. При розгляді справи в апеляційній інстанції, голова обласної МСЕК №2 не зміг пояснити розбіжності, зазначені в акті огляду, протоколі та довідці №20. Проте, відповідач при прийнятті направлення від 14.09.2012 та при проведенні огляду ОСОБА_4 діяв з порушенням Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 та Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженою наказом Міністерства охорони здоровя України від 05.09.2011 №561, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 за №1295/20033.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не призведе до відновлення порушеного права в повному обсязі, а тому відповідно до вимог статей 7, 8, 11, частини 4 статті 112, статті 162 КАС України, самостійно обрав спосіб захисту порушеного права позивача, який буде гарантувати дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку субєктів владних повноважень та визнав протиправним рішення Рівненської обласної медико-соціальної експертної комісії №2 про невизнання ОСОБА_4 інвалідом на підставі огляду від 28.09.2012.

Також, суд зобовязав Рівненську обласну медико-соціальну експертну комісію №2 відкликати з управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області довідку №20 щодо невизнання ОСОБА_4 інвалідом на підставі огляду від 28.09.2012, яку було направлено відповідачем 28.11.2012.

З наведеного вище вбачається, що рішення відповідача про невизнання ОСОБА_4 інвалідом на підставі огляду від 28.09.2012 визнано протиправним судом апеляційної інстанції через порушення відповідачем саме процедурних питань, повязаних з розглядом матеріалів щодо встановлення позивачу інвалідності.

Натомість, позивач просить суд визнати бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення про визнання позивача інвалідом (встановлення інвалідності) за Висновком експертної комісії Рівненського обласного диспансеру радіологічного захисту від 08.09.2012 протиправною; зобовязати відповідача вчинити дії щодо прийняття рішення про визнання позивача інвалідом за висновком від 08.09.2012, і прийняти рішення про визнання його інвалідом за висновком від 08.09.2012.

Як зазначалось вище, та встановлено судом апеляційної інстанції, те, що підставою для дострокового огляду ОСОБА_4 Рівненською обласною медико-соціальною експертною комісією №2 стали висновки Рівненської обласної спеціалізованої ЛКК від 08.09.2012 №530 яким встановлено причинний звязок інвалідності ОСОБА_4 з Чорнобильською катастрофою, не відповідає фактичним обставинам справи; при розгляді справи в суді апеляційної інстанції голова обласної МСЕК №2 ОСОБА_5, допитаний судом в якості свідка пояснив, що питання причинного звязку інвалідності ОСОБА_4 з Чорнобильською катастрофою, не розглядалося комісією згідно направлення від 14.09.2012.

Під час розгляду справи по суті, представник відповідача вказав, що документи щодо встановлення позивачу інвалідності надійшли до Рівненської обласної медико-соціальної експертної комісії №2 саме 17.09.2012. Серед таких документів був наявний і Висновок від 08.09.2012.

Тобто, відповідачем під час розгляду матеріалів щодо встановлення позивачу групи інвалідності, не досліджувався Висновок від 08.09.2012, що є порушенням норм чинного на той час законодавства, оскільки при прийнятті відповідного рішення комісія зобовязана врахувати усі наявні документи та матеріали, що можуть мати значення для вирішення питання щодо наявності підстав для встановлення чи не встановлення групи інвалідності.

Зі змісту прохальної частини позову вбачається, що позивач просить суд, зокрема, зобовязати відповідача вчинити дії з прийняття рішення про визнання його інвалідом за Висновком від 08.09.2012 та зобовязати відповідача прийняти рішення про визнання позивача інвалідом за Висновком від 08.09.2012.

При чому, позивач зазначає, що визнання у судовому порядку протиправним рішення Рівненської обласної медико-соціальної експертної комісії №2 про невизнання ОСОБА_4 інвалідом на підставі огляду від 28.09.2012, тягне за собою наслідок автоматичного визначення за позивачем групи інвалідності за Висновком від 08.09.2012.

З даного приводу суд зазначає, що прийняття рішення про визнання позивача інвалідом за Висновком від 08.09.2012 є дискреційною функцією субєкта владних повноважень сукупністю прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Суд не може перебирати на себе дискреційні повноваження іншого субєкта владних повноважень, а відтак такі позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Також суд зазначає, що рішення Рівненської обласної медико-соціальної експертної комісії №2 про невизнання ОСОБА_4 інвалідом на підставі огляду від 28.09.2012 визнано судом апеляційної інстанції протиправним, проте рішення суду не містить припису щодо скасування конкретного рішення субєкта владних повноважень, як акту індивідуальної дії.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність зобовязання Рівненської обласної медико-соціальної експертної комісії №2 вчинити дії з прийняття відповідного рішення за результатами розгляду документів по встановленню ОСОБА_4 групи інвалідності з урахуванням Висновку від 08 вересня 2012 року, які надійшли до установи 17 вересня 2012 року.

Такий висновок суду обґрунтований тим, що під час розгляду матеріалів щодо встановлення (не встановлення) позивачу групи інвалідності та прийняття рішення, Висновок від 08.09.2012 взагалі не взято до уваги. Натомість, такий Висновок мав важливе значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення відповідачем.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 2, 4, 7 12, 14, 86, 158 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Рівненської обласної медико-соціальної експертної комісії №2 щодо неприйняття відповідного рішення за результатами розгляду документів по встановленню ОСОБА_4 групи інвалідності з урахуванням Висновку від 08 вересня 2012 року, які надійшли до установи 17 вересня 2012 року.

Зобовязати Рівненську обласну медико-соціальну експертну комісію №2 вчинити дії з прийняття відповідного рішення за результатами розгляду документів по встановленню ОСОБА_4 групи інвалідності з урахуванням Висновку від 08 вересня 2012 року, які надійшли до установи 17 вересня 2012 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови, складеної у повному обсязі, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.М. Недашківська