Справа № 185/10295/14-а(2-а/185/6/15)
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2015-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2015 рокусправа № 185/10295/14-а(2-а/185/6/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_1, Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Донецька, Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про визнання дій протиправними та зобовязання поновити виплату пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Донецька, у якому просив визнати протиправним рішення відповідача № 2352 від 28 квітня 2014 року про відмову у поновленні виплати пенсії за віком позивачу. Також зобовязати управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Донецька поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 07 жовтня 2009 року у розмірах відповідно до чинного законодавства.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2015 року адміністративний позов представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Донецька, Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про визнання дій протиправними та зобовязання поновити виплату пенсії задоволено частково.

Визнано протиправним рішення управління Пенсійного фонду України у Київському районі м.Донецька № 2352 від 28 квітня 2014 року про відмову у поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1

Зобовязано відповідача поновити виплату пенсії за віком позивачу з 23 квітня 2014 року.

В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, позивач та відповідач звернулися з апеляційними скаргами, в яких вказано на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційних скарг та наданих заперечень, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах їх доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, тоді як апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та доказами підтверджено, що ОСОБА_1 перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Київському районі м. Донецька та отримував пенсію за віком.

У 1995 році, на підставі заяви позивача про виїзд на постійне місце проживання до держави Ізраїль, відповідачем було припинено виплату пенсії позивачу.

Як встановлено, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 неодноразово звертався до відповідача із заявою про поновлення виплати йому раніше призначеної пенсії (20.05.2011 року, 29.05.2013 року, 23.04.2014 року), що підтверджується розпискою-повідомленням про прийняття заяви та документів. Підпис позивача було нотаріально посвідчено. До заяви було додано медичні документи, відповідно до яких ОСОБА_1 перебуває на лікуванні, в результаті захворювання втрачена мобільність і обмеженість рухів.

Однак, відповідач, посилаючись на те, шо позивач звернувся до відповідача не особисто, а через свого представника та не надав документів, які засвідчують реєстрацію місця проживання в Україні, ОСОБА_1 відмовив в поновленні пенсії. В останнє рішенням від 28.04.2014 р. № 2352.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 51 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року за № 25-рп/2009 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування зазначені положення визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до Закону України „Про Конституційний Суд України та рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.2000 закони, правові акти або окремі положення визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню, як такі, що відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відмова управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Донецька у поновленні ОСОБА_1 виплати пенсії за віком у зв'язку постійним проживанням в державі Ізраїль не має законних підстав.

До того ж, відповідно до ст. 2 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Щодо посилання відповідача на те, що заява про поновлення пенсії подано не особисто ОСОБА_1, а його представником як підставу для відмови у поновленні пенсії, судом не приймаються, оскільки вказана заява підписана позивачем, підпис посвідчено нотаріусом. До заяви додані докази неможливості зявитися позивачу до управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Донецька особисто за станом здоровя.

Таким чином, позивач проживаючи в державі Ізраїль, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, тому як Конституція України і пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Отже, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання зі збереженням усіх конституційних прав.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, що виплату пенсії ОСОБА_1 має бути відновлено з 23 ківтня 2014 року, тому як відповідно до частини 2 статті 49 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Разом з тим, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування про поновлення виплати раніше призначеної пенсії подається заява. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення/перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Враховуючи, що заяву про поновлення виплати пенсії було подано до управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Донецька представником позивача вперше ще 20 травня 2011 року, що не спростовується в тому числі відповідачем в наданих запереченнях на апеляційну скаргу, відповідно поновлення виплати пенсії повинно здійснюватися саме з вказаної дати.

Щодо строків звернення до суду, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

За приписами ч. 2 ст. 46 вказаного закону, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Частиною 3 ст. 99 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, виходячи з системного аналізу вказаних приписів закону, до даних правовідносин не застосовуються приписи КАС України в частині застосування шестимісячного строку для звернення до суду.

З урахуванням викладеного, на підставі ст. 201 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст. 195, ст. 198, ст. 201, ст. 205, ст. 206 КАС України,суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Донецька, Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про визнання дій протиправними та зобовязання поновити виплату пенсії - змінити в частині дати зобов'язання управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Донецька поновити виплату пенсії за віком позивачу та виплатити останню, а саме остання підлягає поновленню та виплаті з 20 травня 2011 року.

В іншій частині постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2015 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай