Справа № 127/4022/15-а
Суддя: Овсюк Є. М.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/4022/15-а
Провадження №2-а/127/424/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2015 р. м. Вінниця

08.07.2015 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Овсюк Є.М., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі Вінницькій області про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі Вінницькій області про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинення дій.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 09.02.2010 року перебуває на обліку в управлінні ПФУ у Бершадському районі Вінницької області і отримує пенсію по інвалідності 2 група загальні захворювання. Пенсію призначено відповідно до Закону України «Про державну службу». Як вбачається з довідки управління ПФУ у Бершадському районі Вінницької області № 176/06-39/02 від 03.02.2015 року розмір пенсії до виплати ставить 3298,52 гривень (29994,84 гривень - основний розмір пенсії, 303,68 гривень - сума індексацій). Пенсія призначена у розмірі 89% суми посадового (чинного) окладу і при її призначені були враховані посадовий оклад станом на 08.02.2010 року - 1404 гривень, доплата за 10 ранг - 80 гривень, доплата за вислугу років (25%) - 371 гривень, середньомісячна сума надбавок (за 24 місяці) - 829,13 гривень, середньомісячна сума премій (за 24 місяці) - 680,86 гривень. При обчисленні пенсії не були враховані такі виплати як матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, матеріальна допомога на оздоровлення та індексація. Як вбачається з довідки Бершадського РЦЗ № 02-04/34 від 22.01.2015 року, сума інших виплат складових заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01.02.2008 року по 31.01.2010 року складають 16327,83 гривень, а саме: індексація - 2373.81 гривень, матеріальна допомога на оздоровлення - 4212 гривень, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань - 9742,02 гривень, з яких були сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та єдиний внесок на загальнообов'язкове і державне соціальне страхування. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом.

Представником відповідача до суду подано заперечення на зазначений позов, відповідно до якого відповідач не визнає вимог позивача, просить відмовити у позові з підстав того, що відповідач діяв в межах чинного законодавства України.

Згідно ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить на наступного висновку.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 09.02.2010 року перебуває на обліку в управлінні ПФУ у Бершадському районі Вінницької області і отримує пенсію по інвалідності 2 група загальні захворювання. Пенсію призначено відповідно до Закону України «Про державну службу».

Згідно частини другої статті 37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі до 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про державну службу» оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю. Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

В ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Додаткова заробітна плата включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці», структура заробітної плати складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, де основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до п. 2.3.3. Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики від 13.01.2004 року №5, до інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Верховний Суд України під час розгляду справи № 21-430а11, постановою від 20.02.2012, прийшов до таких правових висновків: «Усуваючи неоднакове застосування норм матеріального права касаційним судом, Верховний Суд вважає неправильним висновок цього суду в оскаржуваних ухвалах про те, що оскільки матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, не включається до складу заробітної плати державного службовця, то вона не враховується при обчисленні розміру його пенсії. Матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця. За змістом наведених норм (ст. 66 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», ст. 41 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування») отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Таким чином, висновок касаційного суду про те, що матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу було надано положенням законів «Про державну службу» № 3723-ХІІ та «Про оплату праці» № 108/95-ВР, які щодо спірних відносин є загальними. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин стаття 41 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058- IV та стаття 66 Закону «Про пенсійне забезпечення» №1788XII».

Відповідно до ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. На підставі зазначеного суд дійшов до висновку, що винагорода за вислугу років, матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, суми індексації повинні бути враховані в заробіток позивачки для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, оскільки на них фактично нараховані та сплачені страхові внески на обов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 р. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Відповідно до ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Суд, бере до уваги, що позивачеві призначена пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу», в редакції яка діяла на момент призначення розміру пенсії. При цьому, суд звертає увагу, що позивачу під час перебування на посаді державного службовця була виплачена матеріальна допомогу та індексація з яких нарахований єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що підтверджується відповідною довідкою. Однак, відповідачем при призначенні розміру пенсії позивачеві вказані виплати не включені до обчислення її розміру.

З наведеного, суд вважає, що вказані виплати, з яких були фактично нараховані та сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. До такого висновку суд дійшов виходячи з того, що перевага надається спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії (ст. 41 ЗУ «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» та ст. 66 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», а не Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними. Аналогічна позиція викладена і у постановах Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня та 6 листопада 2013 року, 04 березня 2014 року (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13,21-350а13, 21-14а14 відповідно).

Відповідно до вимог ч.2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється шестимісячний строк, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналась, або повинна дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Зважаючи на те, що позивач не ставить перед судом питання про поновлення строку на звернення до суду та те, що на думку позивача його право порушено ще 09.02.2010р., а до управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі Вінницькій області звернулась лише 20.01.2015 року ,хоча останніх 5 років отримувала пенсію та знала про її розмір та складові, до суду з адміністративним позовом позивач звернулась 06.03.2015р., тобто строк звернення до суду пропущено, що є підставою для залишення позову без розгляду в частині вимог за період з 09.02.2010 року по 20.01.2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 71КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведена правомірність його дій щодо відмови в перерахунку пенсії позивачки, в той час як позивачка довела законність своїх вимог починаючи з 20.01.2015 року.

За таких обставин суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи, що судом визнано протиправними дії відповідача щодо не врахування інших виплат, зазначених у довідці від 22.01.2015 року №02-04/34, чим порушено право позивача на отримання належного розміру пенсійного забезпечення, суд приходить до висновку про задоволення вимоги про перерахунок позивачу з 20.01.2015 року пенсії з урахуванням зазначених у довідці від 22.01.2015 року №02-04/34.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі ст.ст.33,37 ЗУ «Про державну службу», ст.ст. 1,2 ЗУ «Про оплату праці», ст. 66 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», ст. 41 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Постанови Верховного Суду України від 20.02.2012 р. у справі № 21-430а11, керуючись ст.ст.159, 160, 162, 163, 183-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Позов в частині позовних вимог ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі Вінницькій області про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинення дій за період з 09.02.2010 року по 20.01.2015 року залишити без розгляду.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі Вінницької області щодо не включення до складу заробітної плати, з якої нараховується пенсія ОСОБА_1, сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації та щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі Вінницької області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 призначеної у розмірі 89% заробітної плати з урахуванням сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації, з 20.01.2015 року.

Судові витрати залишити за сторонами.

Постанову суду допустити до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: