Справа № 219/3395/2013-а
Суддя: Воробйова І. В.
Дата ухвалення: 2013-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/3395/2013-а
2-а/219/155/2013
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2013 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі :

головуючого судді Воробйової І.В.

при секретарі Черкай С.М.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Артемівську адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора ДПС ВДАІ м. Донецька ОСОБА_3 про зміну заходу адміністративного стягнення за постановою по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора ДПС ВДАІ м.Донецька ОСОБА_3 про зміну заходу адміністративного стягнення, в обґрунтування позову зазначив, що 08.04.2013р. о 14год. 30хв. він, керуючи автомобілем по пл. Комунарів в м. Донецьку, здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора, чим порушив п.8.1.3 Правил дорожнього руху. Постановою по справі про адміністративне правопорушення до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 420грн. Визнає факт порушення Правил дорожнього руху, однак, оскільки інспектор ДАІ не врахував характер вчиненого ним правопорушення, ступінь його вини, майновий стан та можливість звільнення від адміністративної відповідальності у звязку з малозначністю скоєного правопорушення. Просив постанову по справі про адміністративне правопорушення від 08.04.2013р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст..122 ч.1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 420 грн. змінити та звільнити його від адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, провадження у справі закрити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився,в той час як був належним чином повідомлений про день,час та місце розгляду справи та не повідомив суд про поважність причини своєї неявки,заперечення проти позову не подав.

За даних обставин суд не вбачає підстав для відкладення справи і вважає можливим розглянути її на підставі наявних доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження у суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

У статті 124 Конституції України проголошено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Однак, це не означає, що правопорядок в Україні дозволяє звертатися з будь-якими позовними вимогами до будь-якого суду, адже порядок здійснення судочинства в силу положень статті 92 Конституції України визначається виключно Законами України. Тому право на звернення до суду фізичні та юридичні особи мають здійснювати у порядку і спосіб, визначений законами з питань судочинства.

Відповідно до статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів.

Повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства визначаються Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно зі ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних і юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції в сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, що виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках , встановлених законом; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Рішеннями суб'єкта владних повноважень у контексті положень Кодексу адміністративного судочинства України необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії.

Правові акти індивідуальної дії - рішення, дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації, і які є актом одноразового застосування норм права.

Відтак, акт державного чи іншого уповноваженого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Згідно з пунктом другим частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст..293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованність винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3)скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, щоб стягнення не було посилено.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 08.04.2013р. о 14 годині 15 хвилин в м.Донецьку на перехресті пр.Ленінськи та П.Комунарів, керуючи автомобілем ВАЗ 21099 номерний знак 25778ЕА проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.2.7.3 г Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, відносно ОСОБА_2 08.04.2013р. складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА2 № 647440 за ст..122 ч.1 КУпАП.

Як вбачається з постанови в справі про адміністративне правопорушення серії СЕ1 №143300 від 08.04.2013р. ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за зазначене адміністративне правопорушення за ст..122 ч.2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425грн.

Відповідно до ч.2 ст..122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, оскільки позивачем ОСОБА_2 законність та обґрунтованість винесеної постанови не оскаржуються, адміністративне стягнення ОСОБА_2 призначено в межах мінімальної санкції ст. 122 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тому відсутні підстави для змінення заходу стягнення в межах, передбачених ст..122 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Стосовно позовних вимог щодо звільнення позивача від адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП шляхом закриття провадження у справі та винесення усного зауваження слід зазначити, що вказане нормами КУпАП та КАС України не передбачено при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позов є необґрунтованим, тому не підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та ст.ст.122, 247, 287-289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись ст.ст.2, 4, 9, 11,71, 86, 100, 158-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до інспектора ДПС ВДАІ м.Донецька ОСОБА_3 про зміну заходу адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя І. В.Воробйова