Справа № 0603/5353/12
Суддя: Зайцев А. В.
Дата ухвалення: 2013-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 0603/5353/12
Пров-ня 2-а/0603/560/12

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕ УКРАЇНИ
11.01.2013 року Бердичівський міськрайонний суд у складі: головуючого-судді: Зайцева А.В. при секретарі: Косюченко О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бердичеві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду України у місті Бердичеві та Бердичівському районі про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії;

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати протиправною відмову відповідача щодо призначення йому пенсії державного службовця з посиланням на відсутність необхідного стажу.
Вважаючи рішення незаконним просить його скасувати й зобов`язати нарахувати та призначити пенсію відповідно до Закону України „Про державну службу.
В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечила. Пояснила, що на момент звернення позивача до Управління пенсійного фонду, позивач згідно трудової книжки та наданої заяви не займав посад в державних органах та їх апараті, а являвся безробітним.
На момент введення в дію Закону України „Про державну службу, тобто станом на 1 січня 1994 року позивач взагалі не працював про що свідчать записи у трудовій книжці.
З 29 вересня 1991 року позивач прийнятий на роботу в Державну податкову інспекцію по Бердичівському районі, а з 29 жовтня 1993 року присвоєно персональне звання „Інспектор податкової служби 1 рангу.
Оскільки чинним законодавством не передбачена процедура визначення відповідних рангів державних службовців, спеціальним званням посадових осіб державної податкової служби і навпаки, посадові особи органів державної податкової служби і навпаки, посадові особи органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання , не віднесені до відповідних категорій посад державних службовців.
Таким чином, якщо позивач працював у державній податковій службі на посаді, за якою присвоюється спеціальне звання та виходить на пенсію не з посади державного службовця, вказаний період роботи до стажу державної служби йому не зараховується.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані докази по справі суд вважає позов підставним і підлягаючим задоволенню.
Встановлено, що позивач з 1 липня 1969 року по 25 вересня 1991 року працював на державних посадах в фінансовому відділі виконкому Апостольської районної ради Дніпропетровської області та фінансовому відділі виконкому Бердичівської районної райдержадміністрації Житомирської області.
З 25 вересня 1991 року був переведений в Державну податкову інспекцію по Бердичівському районі. 29 жовтня 1992 року йому було присвоєно спеціальне звання „інспектора податкової служби 1-го рангу, 1 червня 1994 року прийняв присягу державного службовця.
Таким чином, відповідно до записів в трудовій книжці в Бердичівській податковій інспекції позивач працював з 25 вересня 1991 року по 3 березня 1995 року, з перервою з 27 грудня 1993 року по 25 січня 1994 року.
Після звільнення з податкової служби продовжив трудову діяльність, яка не пов`язана з державною службою в зв`язку з переведенням в аудиторську службу яка була припинена 1 липня 2011 року.
Відповідно до вимог статті 37 Закону України „Про державну службу на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків не менше 25 років та мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій державних службовців-незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.
Оскільки на час звернення до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії державного службовця позивач не перебував на посаді державного службовця, тому умовами для призначення такої пенсії ОСОБА_1. були досягнення пенсійного віку та наявність не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій державних службовців.
Оскільки категорії посад державних службовців було введено лише Законом України „Про державну службу, який набув чинності 28 грудня 1993 року, тому робота до набрання ним чинності підлягала включенню до категорії посад державних службовців на підставі нормативно-правових актів, прийнятих в порядку, передбаченому частиною 3 статті 25 Закону України „Про державну службу.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України „Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців від 12 вересня 1997 року №503-р віднесено посади працівників державних податкових інспекцій у районах, містах, районах у містах, які не мають спеціальних звань, до відповідних категорій посад державних службовців.
Згідно п.2 Порядку обчислення стажу державної податклвлї служби затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.
Додатком до вказаної Постанови визначено перелік державних органів колишніх республік СРСР період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби , в якому зокрема до стажу державної служби відносяться виконавчі комітети місцевих Рад, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи.
Пунктом 5 Постанови Кабінету міністрів України №283 від 3 травня 1994 року передбачено, що обчислення відповідно до цього Кодексу стажу державної служби застосовується для призначення державним службовцям пенсії.
Враховуючи, що в зазначені судом періоди позивач працював на посадах прирівняних до посад спеціалістів та на керівних посадах у виконавчих комітетах районних рад, тобто на посадах, які дають право на їх включення до стажу як державної служби, а також беручи до уваги, що з червня 1994 року позивач прийняв присягу державного службовця, суд вважає, що позивач має право на отримання пенсії державного службовця.
Інші рішення з цього питання стосовно працівників державної податкової служби Урядом не приймались.
Під час роботи в податковій службі 29 жовтня 1993 року позивачу, як посадовій особі державної податкової служби було присвоєно спеціальне звання.
Факт перебування позивача на державній службі в податкових органах не оспорюється відповідачем, а законодавство передбачає можливість призначення пенсії державного службовця й особам, які не мають категорій посад державних службовців.
Таким чином, у позивача є встановлений статтею 37 Закону України „Про державну службу відповідний страховий стаж та стаж державної служби і йому може бути призначена пенсія державного службовця.
Керуючись ст.. 158-160 КАС України, статтею 37 Закону України „Про державну службу, Розпорядженням Кабінету Міністрів України „Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців від 12 вересня 1997 року №503-р, суд
п о с т а н о в и в:
Позов ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду України у місті Бердичеві та Бердичівському районі про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задоволити повністю.
Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України у місті Бердичеві та Бердичівському районі Житомирської області щодо призначення пенсії державного службовця.
Зобов`язати управління Пенсійного фонду України у місті Бердичеві та Бердичівському районі Житомирської області призначити та нарахувати ОСОБА_1 пенсію державного службовця, відповідно до Закону України „Про державну службу .
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до апеляційного адміністративного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд.
Суддя