Справа № 810/2700/15
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2015-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2015 року 810/2700/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Балаклицького А.І., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві справу за позовом Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області до Споживчого товариства "Мазінське" про накладення арешту на рахунки,

в с т а н о в и в:

Переяслав-Хмельницька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Споживчого товариства "Мазінське" про накладення арешту на рахунки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що працівники ГУ ДФС у Київській області на підставі наказу від 29.05.2015 №202 та направлень на перевірку від 24.06.2015 №3761, №3760 здійснили вихід для проведення фактичної перевірки СТ "Мазінське". Однак, до проведення перевірки перевіряючих допущено не було, внаслідок чого заступником начальника Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків СТ "Мазінське". На підставі вищевикладеного просить позов задовольнити та накласти арешт на рахунки відповідача.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких просив суд у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що всупереч вимог Податкового кодексу України в направленнях на перевірку були відсутні правові підстави для проведення фактичної перевірки, а тому вважають, що підприємством правомірно було прийнято рішення про недопущення посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки. Крім того, відповідач звертав увагу суду на те, що податковим органом порушено вимоги п. 80.3 ст. 80 Податкового кодексу України, оскільки остання фактична перевірка СТ "Мазінське" була проведена 03.07.2014.

До початку розгляду подання по суті представники сторін подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, якщо всі особи, які беруть участь у справі заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

За таких обставин, судом визнано за можливе розглянути подання в порядку письмового провадження на підставі наявних у ньому доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, повно та всебічно дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні подання слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 29.05.2015 начальником Головного управління ДФС у Київській області прийнято наказ №202, зокрема, про проведення фактичної перевірки СТ "Мазінське" з 24.06.2015 по 30.06.2015.

24.06.2015 посадовими особами ГУ ДФС у Київській області на підставі зазначеного наказу та направлень на перевірку від 24.06.2015 №3761, №3760 були здійснені заходи спрямовані на проведення фактичної перевірки СТ "Мазінське", яке здійснює свою діяльність за адресою: Київська область, Переяслав-Хмельницький район, село Мазінки, вулиця Пушкіна, будинок 16.

Однак, відповідач відмовив у допуску посадових осіб ГУ ДФС у Київській області до проведення фактичної перевірки, про що посадовими особами було складено відповідний акт.

У зв'язку з вищевикладеним, начальник відділу контролю за проведенням розрахункових операцій та проведенням фактичних перевірок ГУ ДФС у Київській області звернувся до керівника Переяслав-Хмельницької ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області з проханням застосувати умовний адміністративний арешт майна СТ "Мазінське".

Рішенням заступника начальника Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС у Київській області В.В. Кардаш від 25.06.2015 №1084 о 12 год. 30 хв. застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків СТ "Мазінське".

Як вбачається з інформації, наявної в програмі "Діловодство спеціалізованого суду", відповідно до приписів п. 94.10 ст. 94 ПК України та ст.183-3 КАС України позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з поданням до СТ "Мазінське" про накладення арешту на рахунки СТ "Мазінське".

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.06.2015 у справі №810/2693/15 відмовлено у прийнятті подання Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області до СТ "Мазінське" про накладення арешту на рахунки СТ "Мазінське".

Відповідно до ч. 7 ст. 183-3 КАС України ухвалу про відмову в прийнятті подання може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 24 годин з моменту її винесення.

З інформації, наявної в діловодстві спеціалізованого суду, вказану ухвалу від 25.06.2015 в адміністративній справі №810/2693/15 позивач отримав 02.07.2015.

Станом на 06.07.2015 вказана ухвала позивачем не оскаржена в апеляційному порядку, а відтак вважається такою, що набрала законної сили.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 94.1 ст. 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Приписи п.п.94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України визначають, що арешт майна може бути застосовано, зокрема, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що арешт майна як винятковий спосіб забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом, застосовується у випадку відмови платника податку від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Водночас судом враховується, що приписи п. 75.1 ст. 75 ПК України визначають, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Отже, законодавець чітко розрізняє камеральні, документальні та фактичні перевірки, що свідчить про неможливість ототожнення понять "документальна перевірка" та "фактична перевірка".

При прийнятті у даній справі рішення судом враховано те, що накладення арешту на підставі п.п.94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України можливо виключно у випадку відмови платника податків від проведення документальної перевірки або від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом, посадові особи ГУ ДФС у Київській області здійснювали заходи спрямовані на проведення фактичної перевірки СТ "Мазінське", не допуск посадових осіб податкового органу до якої не тягне за собою застосування арешту майна.

Таким чином, суд вважає, що відмова платника податків від допуску посадових осіб органу державної податкової служби для проведення фактичної перевірки не може бути підставою для застосування адміністративного арешту майна такого платника податків, оскільки чинним законодавством не передбачено можливість застосування адміністративного арешту майна в разі відмови платника податків від проведення фактичної перевірки.

Аналогічна правова позиція наведена в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2015 у справі №810/7123/14.

Крім того, при прийнятті рішення у даній справі суд враховує наступне.

Згідно з п.п.20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право: звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Відповідно до п. 94.1 ст. 94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Згідно з п.п.94.2.3 п. 92.3 ст. 94 Податкового кодексу України, арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин: платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до абз. 2 п.п.94.6.2 п. 94.6 ст. 94 ПК України, арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

З наведених норм вбачається, що реалізація права податкового органу на застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків може здійснюватися виключно шляхом безпосереднього звернення до адміністративного суду з позовом про накладення арешту на кошти на рахунку платника податків.

Відповідно п.7.3 Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 568 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року за №1839/24371 (далі - Порядок), для застосування арешту коштів на рахунку платника податків орган доходів і зборів подає до суду позовну заяву в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Як було встановлено судом, заступником начальника Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС у Київській області прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 25.06.2015 №1084 о 12 год. 30 хв., яким застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків СТ "Мазінське", що перебуває за адресою: Київська область, Переяслав-Хмельницький район, село Мазінки, вулиця Пушкіна, будинок 18.

Згідно з п. 94.10 ст. 94 Податкового кодексу України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Відповідно до приписів п. 94.10 ст. 94 Податкового кодексу України та ст.183-3 КАС України позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з поданням до СТ "Мазінське" про накладення арешту на рахунки СТ "Мазінське", з яким ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.06.2015 у справі №810/2693/15 відмовлено у прийнятті вказаного подання.

Згідно з п.8.2.1 Порядку припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв'язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 4.2 розділу IV цього Порядку, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Отже, виходячи з наведеного вище, адміністративний арешт майна платника податків СТ "Мазінське" припинено у зв'язку з відсутністю рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Визначення адміністративного арешту як виняткового способу забезпечення виконання обов'язків платника податків, наведене в п. 94.1 ст. 94 ПК України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

Отже, норми ст. 94 ПК України регулюють застосування будь-якого адміністративного арешту незалежно від предмета такого арешту.

При цьому підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені п. 94.2 ст. 94 ПК України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Таким чином, у зв'язку з припиненням адміністративного арешту майна платника податків, відсутні підстави і для застосування арешту коштів на рахунках платника податків відповідача у банках, обслуговуючих такого платника податків.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим адміністративним судом в ухвалі від 19 січня 2015 року у справі №К/800/61064/13.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими, а його вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 70, 71, 84, 86, 158-163, Кодексу адміністративного судочинства країни, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Балаклицький А. І.