Справа № 2-а-11123/11
Суддя: Василишин В. О.
Дата ухвалення: 2012-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2-а/1007/18/2012 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» січня 2012 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

при секретарі: Лобко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області про стягнення недоотриманих сум одноразової грошової допомоги на оздоровлення з урахуванням індексу інфляції,

в с т а н о в и в:

У липні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути на його користь з управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради недоплачені суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2004 2009 роки в розмірі 21 692 грн. 72 коп.

В обґрунтування позову зазначав, що він є потерпілим від Чорнобильської катастрофи, має статус учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, категорії 1.

Згідно із ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року він має право на виплату щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

У 2004 2009 роках відповідач виплачував йому щорічну допомогу на оздоровлення у розмірах значно менших, ніж передбачено даним Законом України, у звязку із чим недоплатив йому зазначену вище суму.

У липні 2010 року у здійсненні перерахунку та доплаті суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2004 2009 роки відповідач йому відмовив, посилаючись на те, що виплата допомоги на оздоровлення здійснювалась у розмірах, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26 липня 1996 року № 836 та Постановою Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12 липня 2005 року № 562, що суперечить зазначеному вище Закону та порушує його права.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги змінила й просила стягнути з відповідача недоотриману допомогу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 16 542 грн. 06 коп.

Представник відповідача управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки пропущений термін звернення до суду з адміністративним позовом.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.3 ОСОБА_4 України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави.

У статті 8 ОСОБА_4 України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_4 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_4 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_4 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_4 України гарантується.

Згідно із статтею 22 ОСОБА_4 України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ІІ категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 123685, виданим 21 січня 2000 року, копія якого міститься в матеріалах справи, у звязку з чим і перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Броварської міської Київської області.

Відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції Закону України від 06 червня 1996 року) щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ІІ категорії пять мінімальних заробітних плат.

Пунктом 30 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року № 489-V дію абзаців другого, третього, четвертого, пятого, шостого, сьомого частини четвертої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зупинено на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відносно до мінімальної заробітної плати.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 вищезазначені норми Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнано такими, що не відповідають ОСОБА_4 України (є неконституційними).

Здійснюючи відповідну виплату, субєкт владних повноважень для встановлення розміру, який підлягає виплаті ОСОБА_1, повинен був керуватися абзацом 3 частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції закону від 09 липня 2007 року, якою встановлено, що учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ІІ категорії здійснюються виплати у розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Із змісту ст.1 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми 48 цього Закону.

Згідно підпункту 11 пункту 28 Розділу 11 внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107-VІ текст статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено в такій редакції: «одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та в розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Рішення Конституційного суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 вказані зміни визнані неконституційними, такими, що не відповідають ОСОБА_4 України.

Вказане рішення Конституційного суду України має преюдиціальне значення для суддів загальної юрисдикції при розгляді позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статті зазначеного закону, що визнаний неконституційним, і є загальнообовязковими для всіх судів України.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при вирішенні даного спору, застосуванню підлягають не постанова Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закон України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Разом із тим, відповідно ст.99 КАС України (в редакції чинній на момент звернення позивача до суду), адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд вважає, що позивач пропустив строк для звернення до адміністративного суду з позовними вимогами щодо стягнення недоотриманої суми одноразової допомоги на оздоровлення за 2004 2008 роки. Крім того, ОСОБА_1 не обґрунтував поважність причин пропуску вказаного строку, а про порушення своїх прав та законних інтересів щодо грошової допомоги на оздоровлення за вказаний період позивач знав щороку при отриманні грошової допомоги та в суд з позовом звернувся лише 28 липня 2010 року, тобто з пропуском встановленого законодавством строку.

Відповідно до статті 100 КАС України, яка визначає наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Відповідач наполягав на застосуванні позовної давності, в звязку з чим в задоволенні позову в частині стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за 2004 2008 роки, слід відмовити.

Що стосується позовних вимог про стягнення із відповідача конкретно визначені розміри одноразової грошової допомоги на оздоровлення із урахуванням інфляційних нарахувань, то вони задоволенню не підлягають оскільки за змістом наведених вище положень Кодексу адміністративного судочинства України це не відноситься до компетенції адміністративних судів, які уповноважені за наявності для цього підстав зобовязати відповідача зробити перерахунок й виплатити недосплачені грошові кошти відповідно до вимог законодавства, які не виконувалися відповідачем при нарахуванні та виплаті відповідного виду грошового забезпечення, виду грошової допомоги.

Керуючись ст.ст. 7-11, 71, 86, 99-100, 159-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. При відкладенні складення постанови суду в повному обсязі на строк, який не може бути більшим ніж пять днів з дня закінчення розгляду справи, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин