Справа № 804/1893/15
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 рокусправа № 804/1893/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2015 року у справі №804/1893/15 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 27 січня 2015 року звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, згідно з яким просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 05 січня 2015 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вказана вимога про сплату боргу (недоїмки) повинна бути скасована, оскільки висновки відповідача, викладені у акті №1/173/НОМЕР_1 від 05 січня 2015 року (далі - акт перевірки) на підставі якого її було прийнято є безпідставними та необґрунтованими.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2015 року позов задоволено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що відповідачем не доведена правомірність оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що позивачем не надано документів та пояснень щодо зберігання товару, також для перевезення цього товару необхідно спеціальний транспорт, та необхідні дозволи, які у позивача відсутні. Зазначає, що перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок встановлено порушення вимог Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу, позивач посилаючись на її необґрунтованість, просив у задоволені скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення позивача та його представника які заперечували щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку дотримання вимог податкового законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 з питань взаємовідносин з платниками податків ТОВ «ТД «Днепр Петроліум» у листопаді, грудні 2012 року.

За результатами вказаної перевірки відповідачем складено акт №1/173/НОМЕР_1 від 05 січня 2015 року, в якому зроблено висновок про порушення позивачем:

- абз. 5 п. 6 ст. 128 Господарського Кодексу України в частині неналежного ведення обліку доходів та витрат за 2012 рік;

- п. 198.3. ст. 198 ПК України в результаті чого занижено податок на додану вартість всього 102 985,17 грн., в тому числі за листопад 2012 р. в сумі 68 896,0 грн., за грудень 2012 р. в сумі 34 089,17 грн.;

- п. 177.2 ст.177 ПК України № 2755-УІ, в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності 85 496,19 грн., а саме: 2012 р. - 85496,19 грн.;

- п. 4 ч. 1 ст. 4, п. 2 ст. 6, п. 1 ч. 2 ст. 7, п. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. №2464-VI. В результаті чого занижено суму єдиного внеску всього на суму 68 466,22 грн., в т.ч. по періодах: 2013 р. - 68 466,22 грн. (а.с.13-41).

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкову вимогу № Ф- від 05 січня 2015 року, якою визначено до сплати суму недоїмки зі сплати єдиного внеску в розмірі 68466,22 грн.

Позиція податкового органу ґрунтується на висновках акта №2426/04-66-22-03/37732067 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ТД «Днепр Петроліум» з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині правильності формування податкового кредиту та податкових зобовязань за період з 01 жовтня 2012 року по 28 лютого 2014 року», в якому зроблено висновок, що ТОВ «ТД «Днепр Петроліум» здійснювало діяльність спрямовану на надання податкової вигоди для третіх осіб та зазначені операції між ТОВ «ТД «Днепр Петроліум» та підприємствами контрагентами не повязані з господарською діяльністю, на підставі якого внесено інформацію до електронних автоматизованих систем співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, в тому числі в інтегровану автоматизовану інформаційну систему «Податковий блок» та її підсистем, внаслідок чого, згідно з системою автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів на рівні ДПА України (додатку 5 до декларації з ПДВ) за період листопад, грудень 2012 р. виявлено відхилення по контрагенту ФОП ОСОБА_1С

Правомірність та обґрунтованість вказаної вимоги відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірну вимогу відповідача прийнято не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Статтею 177 Податкового кодексу України визначено особливості оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Так, згідно з п. 177.1 ст.177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу (тобто, у розмірі 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами).

Згідно з вимогами п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто, різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

У відповідності до п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.2010 р. платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців)

Таким чином, з вказаних норм права вбачається, що при визначенні фізичною особою-підприємцем, об'єкта оподаткування податком на прибуток можуть враховуватися лише документально підтверджені витрати, пов'язані з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця, які включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III Податкового кодексу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач у межах своєї господарської діяльності уклав договір поставки нафтопродуктів №ТД1018 від 25 жовтня 2011 року (а.с.42-43).

При цьому, з врахуванням положень п.п. 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» реальність вчинення зазначених господарських операцій підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які підтверджують обставини поставки товару, а саме: платіжними дорученнями (а.с.44-45), видатковими накладними (а.с.46,48,51), сертифікатами та паспортами якості (а.с.49,52),

ТОВ «ТД «Днепр Петроліум» виписано позивачу податкові накладні за листопад, грудень 2012 року (а.с.47,50,53-54).

Зазначений товар був придбаний позивачем у межах його господарської діяльності.

Отже, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи які свідчать про дотримання позивачем положення п.198.3 ст.198, пп.177.5 ст.177, пп.177.2 ст.177 Податкового кодексу України та правомірного включення до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, витрати, понесені ним у 2012 році у зв'язку із придбанням у ТОВ «ТД «Днепр Петроліум» товару (робіт, послуг) від цих операцій 2012 року на 514925,85 грн., а таким чином, дотримання положень п.177.2 ст.172 Податкового кодексу України та правильного розрахування об'єкта оподаткування податком на доходи з фізичних осіб за 2012 рік, що свідчить про відсутність заниження чистого оподаткованого доходу.

Отже, з боку позивача відсутнє завищення витрат та заниження чистого оподаткованого доходу за 2012 рік.

Таким чином, оскільки чистий оподаткований дохід позивачем не занижено, то відсутні підстави для нарахування позивачу єдиного соціального внеску, відповідачем в акті перевірки, який став підставою для прийняття спірної податкової вимоги, не наведено тих обставин, які б свідчили про порушення позивачем вимог Податкового кодексу України та Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Взагалі, висновки акта перевірки ґрунтуються лише на висновках акта №2426/04-66-22-03/37732067 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ТД «Днепр Петроліум» з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині правильності формування податкового кредиту та податкових зобовязань за період з 01 жовтня 2012 року по 28 лютого 2014 року», при цьому жодний документ, який в установленому порядку встановлював би відповідні факти щодо порушення позивачем норм податкового законодавства в акті перевірки не наведений.

Крім того, судом встановлено, що в період з 13.02.2015 року по 17.02.2015 року була проведена ще одна документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питання дотримання вимог податкового законодавства в ході взаємовідносин з ТОВ Торгівельний Дім Днепр Петроліум () у листопаді-грудні 2012 року.

За результатами перевірки складена довідка №431/173/НОМЕР_1 від 17.02.2015 року "Про результати документальної позапланової невиїзної документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (НОМЕР_1) з питань взаємовідносин з платниками податків: ТОВ Торгівельний Дім Днепр Петроліум () у листопаді, грудні 2012 року" (а.с. 86-91).

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо ненадання позивачем документів та пояснень щодо зберігання товару, оскільки відповідачем не надано суду належних доказів, які згідно з Податковим кодексом України повинні підтверджувати наявність обставин ненадання позивачем документів та пояснень під час проведення перевірки на вимогу податкового органу.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач зазначеного обовязку не виконав.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2015 року у справі №804/1893/15 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений 06 липня 2015 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко