Справа № 2а-2027/11(2-а/208/6/15)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 рокусправа № 2а-2027/11(2-а/208/6/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою субєкта підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 січня 2015 року у справі №2а-2027/11(2-а/208/6/15) за позовом субєкта підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Дніпродзержинської міської ради про визнання протиправними окремих положень рішення та їх скасування,-

ВСТАНОВИВ:

Субєкт підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_1 27 січня 2011 року звернулася до суду з позовом до Дніпродзержинської міської ради, в якому, з урахуванням уточнень просить суд визнати протиправними та скасувати окремі положення пп. 1.1. п.1 рішення Дніпродзержинської міської ради від 28.01.2010 року №883-46/V «Про внесення змін до рішення міської ради від 29.02.2009 № 344-19/V» щодо виключення з переліку малих архітектурних форм, які розташовані на території Заводського району, малої архітектурної форми №71 торгового павільйону у комплексі із зупиночним навісом для маршрутних таксі, розташованого по вул. Кіма в районі перехрестя вулиць Ніколенко та Костромської в м. Дніпродзержинську, належного позивачу, та включення цієї малої архітектурної форми до переліку малих архітектурних форм, які підлягають демонтуванню.

Позов обґрунтовано тим, що рішення Дніпродзержинської міської ради від 28.01.2010 року №883-46/V «Про внесення змін до рішення міської ради від 29.02.2009 № 344-19/V» є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки порушує права позивача.

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не повно встановив обставини, що мають значення для справи, зокрема судом не досліджено питання розміщення електричної кабельної лінії, а саме чи розміщена електрична кабельна лінія під належним позивачу торгівельним павільйоном чи в стороні від нього. Вказує на те, що судом першої інстанції не досліджено питання вчинення будь-яких відступів від вимог будівельних норм в процесі будівництва вказаного павільйону.

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу, відповідач посилаючись на її необґрунтованість, просив у задоволені скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідно до рішення Дніпродзержинської міської ради від 26.09.2005 року № 606-20/IV між Дніпродзержинською міською радою та приватним підприємцем ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки (державна реєстрація від 11.10.2005 року № 02714), розташованої за адресою: м. Дніпродзержинськ перехрестя вул. Ніколенко та Костромської, строком дії до 26.09.2006 року (а. с.6-7).

На підставі рішення Дніпродзержинської міської ради від 24.12.2007 року № 324-17/V строк дії договору оренди землі продовжено до 24.12.2008 року згідно з додатковою угодою від 11.02.2008 року (а.с.10-11).

На звернення позивача від 02.12.2009 року №09/5634-К/09 щодо продовження терміну договору оренди відповідачем повідомлено ОСОБА_1 про те, що для вирішення цього питання позивачу необхідно надати технічну землевпорядну документацію щодо встановлення та узгодження меж земельної ділянки (а.с.25).

Листом №5-14/1 від 14.01.2010 року відповідач повідомив позивача про необхідність вирішення питання щодо винесення кабелю мереж зі-під фундаменту торгівельного павільйону, що розташований на перехресті вулиць Кіма, Ніколенко та Костромської (а.с.24).

Як вбачається з витягу протоколу №106 засідання комісії з питань земельних ресурсів та містобудування від 19.01.2010 року ухвалено пропозицію виключити зі схеми дислокації малих архітектурних форм та включити до переліку МАФів, що підлягають демонтуванню обєкт ПП ОСОБА_1 (вул. Кіма) у звязку із невиконаннями винесення кабельної мережі з під фундаменту торгівельного павільйону (а.с.34).

Рішенням Дніпродзержинської міської ради від 28.01.2010 року № 883-46/V «Про внесення змін до рішення міської ради від 29.02.2008 № 344-19/V» внесено зміни до рішення міської ради від 29.01.2008 №344-19/V «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.06.2007 року №219-12/V «Про затвердження Схем дислокації малих архітектурних форм на території міста (а.с.32).

Згідно з п.п. 1 вищезазначеного рішення виключено з переліку малих архітектурних форм, які розташовані на території Заводського району, малі архітектурні форми №71,99 та включено їх до переліку малих архітектурних форм, які розташовано на території Заводського району і підлягають демонтуванню.

Законність рішенням Дніпродзержинської міської ради від 28.01.2010 року № 883-46/V «Про внесення змін до рішення міської ради від 29.02.2008 № 344-19/V» є предметом спору переданого на вирішення суду.

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Питання щодо розміщення малих архітектурних форм врегульовано Порядком розміщення малих архітектурних форм для провадження підприємницької діяльності затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2009 № 982 (чинного на момент виникнення спірних відносин).

Відповідно до пункту 3 Порядку №982 розміщення малої архітектурної форми здійснюється на підставі рішення відповідної сільської, селищної, міської ради, а для власників земельних ділянок на підставі рішення виконавчого комітету відповідної місцевої ради.

Самовільне розміщення малих архітектурних форм забороняється.

Пунктом 17 Порядку №982 визначено, що під час експлуатації малої архітектурної форми необхідно дотримуватися вимог щодо забезпечення технологічної безпеки та упорядкування прилеглої території.

Відповідно до пункту 13 Порядку №982 строк розміщення малої архітектурної форми не може перевищувати строк дії договору оренди земельної ділянки або договору особистого строкового сервітуту.

Так, органи місцевого самоврядування згідно з повноваженнями, визначеними Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» уповноважені розглядати і вирішувати питання, які віднесені Конституцією України та законами України до їх відання.

Відповідно до п.2 п. «б» ч.1 ст.38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.97 р. № 280/97-ВР (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження: вжиття у разі надзвичайних ситуацій необхідних заходів відповідно до закону щодо забезпечення державного і громадського порядку, життєдіяльності підприємств, установ та організацій, врятування життя людей, захисту їх здоров'я, збереження матеріальних цінностей.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття рішення від 28.01.2010 року №883-46/V стало невиконаннями з боку позивача винесення кабельної мережі з під фундаменту торгівельного павільйону.

Відповідно до статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Між тим, доказів винесення чи початку робіт по винесенню електричної кабельної мережі з під фундаменту торгівельного павільйону позивачем суду не надано.

Враховуючи те, що малу архітектурну форму у вигляді торгівельного павільйону було розміщено на електричній кабельній лінії, відповідач приймаючи рішення від 28.01.2010 року № 883-46/V «Про внесення змін до рішення міської ради від 29.02.2008 № 344-19/V» яким малу архітектурну форму (МАФ) № 71, яка знаходиться на земельній ділянці за адресою: м. Дніпродзержинськ перехрестя вул. Ніколенко та Костромської, виключено з переліку МАФ, розташованих на території Заводського району та включено до переліку МАФ, які підлягають демонтуванню прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими посилання позивача в доводах апеляційної скарги, як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції не те, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини справи щодо розміщення електричної кабельної лінії та правильності розміщення торгівельного павільйону, оскільки предметом спору у цій справі є законність рішення відповідача від 28.01.2010 року № 883-46/V, а не правильність розміщення торгівельного павільйону та додержання вимог будівельних норм в процесі будівництва вказаного павільйону.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу субєкта підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 січня 2015 року у справі №2а-2027/11(2-а/208/6/15) без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений 06 липня 2015 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко