Справа № 804/19138/14
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 рокусправа № 804/19138/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Рекуперація свинцю» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 року у справі №804/19138/14 за позовом Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до товариства з обмеженою відповідальністю «Рекуперація свинцю» про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - ДПІ в Жовтневому районі м. Дніпропетровська) 20 листопада 2014 року звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Рекуперація свинцю» (далі - ТОВ «Рекуперація свинцю»), згідно з яким, з урахуванням уточнення, просить стягнути суму податкового боргу з рахунків у банках обслуговуючих відповідача зі сплати пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов'язань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 1071896,72 грн. за узгодженим податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_1 від 19 листопада 2009 року на рахунок № 0008, отримувач: УДКС України у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська, код 37989253, банк отримувача ГУДКСУ у Дніпропетровській області м. Дніпропетровська, МФО 805012.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач має податковий борг несплачений у встановлений строк у розмірі 1071896,72 грн., який утворився в результаті несплати грошових зобовязань визначених податковим повідомленням рішенням № НОМЕР_1 від 19 листопада 2009 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 року позов задоволено.

Постанова суду мотивована тим, що встановлені судом обставини справи свідчать про наявність у позивача податкового боргу несплаченого в добровільному порядку.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та залишити позов залишити без розгляду.

В апеляційній скарзі зазначає, що право податкового органу на безпосереднє стягнення з відповідача пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті виникло до набрання чинності Податковим кодексом України, таке право на стягнення не може виникнути знов з 01 січня 2011 року, в тому числі, й після набрання законної сили постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2013 року у справі №2а-16093/09/0470. Крім того зазначеною постановою не зобовязано вчиняти будь-які дії, в тому числі й оплату санкцій, і факт набрання нею законної сили, з урахуванням викладеного, не є моментом закінчення процедури узгодження податкового зобовязання, оскільки пеня за порушення строків розрахунків в іноземній валюті не була податковим зобовязанням за Законом України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», та не набула статусу ані податкового зобовязання, ані грошового зобовязання за Податковим кодексом України, який набрав чинності 01 січня 2011 року. Зазначає, що позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з ТОВ «Рекуперація свинцю» суми штрафних (фінансових) санкцій за рішенням № від 19 листопада 2009 року поза межами законодавчо встановленого строку звернення до адміністративного суду з цими позовними вимогами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що на підставі акта перевірки №7772/220/3539503 від 18 листопада 2009 року «Про результати позапланової невиїзної документальної перевірки ТОВ «Рекуперація свинцю» на підставі повідомлення Дніпропетровської філії ВАТ «ВТБ Банк» з питання дотримання вимог валютного законодавства при виконанні зовнішньоекономічного контракту від 19.12.207 р. № С2288 за період з 18 червня 2008 року по 26 липня 2009 року» позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 19 листопада 2009 року про застосування до відповідача штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1071896,72 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 2а-16093/09/0470 від 05 лютого 2013 року, яку ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду № 2а-16093/09/0470 від 10 квітня 2014 року залишено без змін, відмовлено в задоволенні позовних вимог ТОВ «Рекуперація свинцю» до ДПІ в Жовтневому районі м. Дніпропетровська про визнання неправомірним та скасування рішення форми «С» № НОМЕР_1 від 19 листопада 2009 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Правомірність та обґрунтованість стягнення з відповідача суми податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням № від 19 листопада 2009 року є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність стягнення з ТОВ «Рекуперація свинцю» податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням № від 18 липня 2014 року про нарахування грошового зобовязання за платежем «пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, за невиконання зобовязань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства» в розмірі 1071896,72 грн.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.4, 1.5 ст. 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами» №2181 податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання; пеня - плата у вигляді процентів, нарахованих на суму податкового боргу (без урахування пені), що справляється з платника податків у зв'язку з несвоєчасним погашенням податкового зобов'язання; штрафна санкція (штраф) - плата у фіксованій сумі або у вигляді відсотків від суми податкового зобов'язання (без урахування пені та штрафних санкцій), яка справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним правил оподаткування визначених відповідними законами.

Зміст наведених понять розкривається через поняття податкового зобов'язання, яким (податковим зобов'язанням), як зазначено вище, не є пеня за порушення строків розрахунків в іноземній валюті. До того ж, пеня за порушення строків розрахунків в іноземній валюті не є пенею та штрафною (фінансовою) санкцією за визначеннями пунктів 1.4, 1.5 ст. 1 Закону №2181, відповідно, оскільки сума простроченого платежу в іноземній валюті не є ані податковим боргом, ані податковим зобов'язанням, з яких розраховується пеня за порушення строків розрахунків в іноземній валюті.

Крім того, відповідно до п. 3.3 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 21 червня 2001 pоку №253 (далі - Порядок) податкове повідомлення складається на розраховану суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій за їх наявності) щодо кожного окремого податку, збору (обов'язкового платежу). Якщо податковий орган здійснив розрахунок сум податкових зобов'язань за декількома податками, то складається відповідна кількість податкових повідомлень. Пунктом 3.2 Порядку передбачено, що у випадках, що зазначені в пункті 3.1 цього Порядку, структурний підрозділ, що здійснює розрахунок суми (донараховує суму) податкового зобов'язання (визначає суму бюджетного відшкодування ПДВ), складає податкове повідомлення за формою згідно з додатком 2 за наслідками документальних або камеральних перевірок (форма "Р").

Відповідно до п. 7.1 Порядку податковий орган здійснює розрахунок суми штрафних (фінансових) санкцій та приймає відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", законодавства з питань зовнішньоекономічної діяльності та інших законодавчих актів, якими податковим органам надано право застосовувати штрафні (фінансові) санкції, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, яке складається за формою згідно з додатком 8 (форма "С").

Тобто, на законодавчому рівні прямо встановлено, що податкове зобов'язання - це зобов'язання сплатити податок або збір, до якого не відноситься штрафна (фінансова) санкція за порушення строків розрахунків в іноземній валюті.

Наведене підтверджується і відповідним правозастосуванням податкового органу, який застосував до ТОВ «Рекуперація свинцю» штрафну (фінансову) санкцію за порушення строків розрахунків в іноземній валюті рішенням за формою «С».

Таким чином, колегія суддів вважає, що застосована до ТОВ «Рекуперація свинцю» податковим повідомленням-рішенням форми «С» № від 19 листопада 2009 року штрафна (фінансова) санкція у вигляді пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті в розмірі 1071896 грн. 72 коп. не була податковим зобов'язанням.

Відтак, на застосовану до ТОВ «Рекуперація свинцю» рішенням Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська форми «С» № від 19 листопада 2009 року штрафну (фінансову) санкцію не поширювався порядок узгодження та стягнення, передбачений Законом №2181, оскільки процедури узгодження та стягнення (формування податкових вимог), в силу приписів ст.ст. 5, 6 Закону №2181, застосовувались виключно до податкового зобов'язання, яким пеня за порушення строків розрахунків в іноземній валюті не є.

З 1 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, положення якого, не мають зворотної сили. Віднесення цього виду штрафних (фінансових) санкцій до категорії грошового зобов'язання платника податків згідно з нормами цього Кодексу не змінює правову природу штрафів, нарахованих податковим органом до моменту набрання чинності цим Кодексом, та не дає підстави для кваліфікації цих штрафних санкцій як податкового боргу у разі їх несплати у законодавчо встановлений строк.

Наведене виключає можливість поширення законодавчо визначеного порядку узгодження податкових зобов'язань на порядок стягнення розглядуваних санкцій, у зв'язку з чим оскарження відповідачем рішень про застосування цих санкцій в судовому порядку не звільняло позивача від обов'язку їх сплати та, відповідно, не перешкоджало податковому органу звернутися до суду з позовом про стягнення цих санкцій.

Крім, того як вбачається з оскарженого рішення, суд першої інстанції визнав обґрунтованим заперечення відповідача про те, що штрафні (фінансові) санкції за рішенням форми «С» № від 19 листопада 2009 року не є податковим зобовязанням, до нього не застосовується порядок узгодження податкових зобовязань за Законом №2181 та факт оскарження позивачем рішення форми «С» № від 19 листопада 2009 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій не впливає на перебіг строку звернення позивача до суду.

На час прийняття податкового повідомлення-рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 19 листопада 2009 року стягнення таких санкцій в примусовому порядку здійснювалося урахуванням строків звернення до адміністративного суду, встановлених статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Як випливає з Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1/99-рп, частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, зміст суб'єктивного права особи, у тому числі права особи на звернення до суду, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент виникнення відповідного права; подальші законодавчі зміни не впливають на обсяг прав, який було встановлено попередніми нормативно-правовими актами.

Згідно з частинами першою, другою статті 99 КАС (у редакції, що діяла на час виникнення у податкового органу права на звернення до суду з цим позовом) адміністративний позов може бути подано в межах строку, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В силу вимог частини другої статті 5 КАС провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Наведене у контексті розглядуваних позовних вимог означає те, що тривалість і правила обчислення строку звернення особи до суду визначаються за тими правилами, які були чинними на момент початку перебігу відповідного строку, та не змінюється в разі подальших змін законодавства, яке регулює відповідні відносини. Строк звернення до суду розпочинається і закінчується з урахуванням тієї тривалості, яка передбачалася на момент початку перебігу відповідного строку. При цьому тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на позов. У той же час процесуальні наслідки пропуску такого строку визначаються за процесуальними нормами, діючими на момент вчинення судом відповідної процесуальної дії.

На час прийняття судом першої інстанції рішення по суті цього спору наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду були визначені частиною 1 статтею 100 КАС, якої передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції повинен був залишити цей позов ДПІ без розгляду як такий, що поданий поза межами законодавчо встановленого строку звернення до адміністративного суду з цими позовними вимогами.

Крім того, з адміністративного позову, з урахуванням уточнень, вбачається, що позивач просив суд стягнути суму податкового боргу з рахунків у банках обслуговуючих відповідача зі сплати пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов'язань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 1071896,72 грн. за узгодженим податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_1 від 19 листопада 2009 року на рахунок № 0008, отримувач: УДКС України у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська, код 37989253, банк отримувача ГУДКСУ у Дніпропетровській області м. Дніпропетровська, МФО 805012, а постановою суду першої інстанції від 14 січня 2015 року стягнуто суму податкового боргу з рахунків у банках обслуговуючих відповідача зі сплати пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов'язань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 1071896,72 грн. за узгодженим податковим повідомленням-рішенням № від 18 липня 2014 року на рахунок № 0008, отримувач: УДКС України у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська, код 37989253, банк отримувача ГУДКСУ у Дніпропетровській області м. Дніпропетровська, МФО 805012

Відповідно до частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином суд першої інстанції не навівши підстав щодо необхідності задоволення позову за межами позовних вимог безпідставно стягнув суму податкового боргу з рахунків у банках обслуговуючих відповідача зі сплати пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов'язань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 1071896,72 грн. за податковим повідомленням-рішенням № від 18 липня 2014 року.

З урахуванням вищенаведеного та зважаючи на те, що відповідно до ч. 2 ст. 99 (чинної на початок перебігу строку звернення до суду щодо стягнення податкового боргу за рішення форми «С» № НОМЕР_1 від 19 листопада 2009 року), ст. 100 КАС України, суд визнав доведеним пропущення річного строку для звернення до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу за рішенням форми «С» № НОМЕР_1 від 19 листопада 2009 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій про накладення на ТОВ «Рекуперація свинцю» штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1071896,72 грн., суд апеляційної інстанції, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а адміністративний позов залишити без розгляду, у звязку з пропуском строків звернення до адміністративного суду.

На підставі викладеного, керуючись п.9 ч.1 ст.155, ст.196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Рекуперація свинцю» задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 року у справі № 804/19138/14 скасувати повністю.

Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до товариства з обмеженою відповідальністю «Рекуперація свинцю» про стягнення податкового боргу - залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений 06 липня 2015 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко