Справа № 384/346/15-а
Суддя: Галицький В. В.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А Справа № 384/346/15-а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И №пр. 2-а/384/4/2015

24 червня 2015 року Вільшанський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Галицького В.В.,

при секретарі Лалаян А.С.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Вільшанка справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Вільшанської селищної ради Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про скасування рішення Вільшанської селищної ради Кіровоградської області від 03.04.2015 року №393 та зобов'язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Вільшанського районного суду Кіровоградської області звернулася з позовом ОСОБА_2 до Вільшанської селищної ради Кіровоградської області про скасування рішення Вільшанської селищної ради Кіровоградської області від 03.04.2015 року №393 та зобов'язати вчинити певні дії. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.04.2008 року позивач після смерті свого сина ОСОБА_4 отримала у спадок житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в смт. Вільшанка, Вільшанського району, Кіровоградської області по вул. Димитрова №48, на земельній ділянці площею 0,48 га.. По сусідству з позивачкою проживає ОСОБА_3 за адресою Кіровоградська область, смт. Вільшанка, пров. Малий, 2, якому надавалась земельна ділянка під будівництво індивідуального житлового будинку по пров. Малий, 2, зменшивши присадибну земельну ділянку позивача на 0,08 га., тобто ділянка під будівництво житлового будинку ОСОБА_3 була виділена у городі позивача.

01.07.2014 року спеціалістом-землевпорядником Вільшанської селищної ради ОСОБА_1 в присутності членів комісії було проведено перемір суміжних землекористувань ОСОБА_3 та ОСОБА_2, за адресою смт. Вільшанка, пров. Малий, 2 та вул. Димитрова, 48 та складено акт від 01.07.2014 року.

Визначені в акті відомості не відповідають дійсності, а саме: зазначено, що у звязку з відсутністю будівельного паспорту на забудову земельної ділянки гр. ОСОБА_3, забудову земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку по пров. Малий, 2, надавалося із земель присадибного землекористування, яке згідно свідоцтва на спадщину за законом належить гр. ОСОБА_2, було вирішено проводити перемір за фактичним використанням земельних ділянок. Згідно записів у кадастровій документації та прийнятим рішенням щодо передачі земельних ділянок у власність для обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка та ОСГ) було встановлено: попередньо під забудову надавалося 0,08 га., ОСОБА_3, згідно паспорту БТІ становить 0,0882 га.. Площа землекористування позивача, за рішенням № 231 від 26.01.2009 року становить 0,48 га..

По присадибному землекористуванню ОСОБА_3, в результаті переміру було встановлено, що фактичне користування становить 0,1051 га: з них 0,09 га. забудована земельна ділянка та 0,0151 га. під городом. Перевищення площі земельної ділянки становить 0,0250 га..

По присадибному землекористуванню ОСОБА_2, в результаті переміру було встановлено, що площа становить 0,5043 га.. Перевищення площі земельної ділянки становить 0,0243 га..

Акт був підписаний лише трьома з шести членів комісії, оскільки спеціаліст з юридичних питань Вільшанської селищної ради, землевпорядник Вільшанської селищної ради ОСОБА_5, депутат Вільшанської селищної ради ОСОБА_6 відмовилися від підписання акту з огляду його незаконність.

Спеціалістом-землевпорядником Вільшанської селищної ради ОСОБА_1 було проведено неправильний перемір, так як ОСОБА_3, під забудову було виділено 0,09 га., що підтверджується рішенням сесії Вільшанської селищної ради №269 від 23.12.2005 року, а фактично забудовано ним було 0,10 га.. Земельна ділянка площею 0,0150 га. належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яка входить до площі її присадибного землекористування. Даним актом ОСОБА_1, вирішив надати можливість ОСОБА_3 оформити право користування земельною ділянкою єдиним масивом на загальну площу 0,1051 га..

03.04.2015 року Вільшанська селищна рада прийняла рішення №393 від 03.04.2015 року, яким затверджено акт від 01.07.2014 року переміру присадибних земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

14.04.2015 року близько 19 год. ОСОБА_1 на земельній ділянці позивача набивав кілки для передачі земельної ділянки ОСОБА_3, та пояснив що прийнято рішення селищної ради про передачу у власність наданої позивачу земельної ділянки з особистого селянського господарства іншому громадянину.

15.04.2015 року ОСОБА_2 звернулася із заявою до Вільшанської селищної ради, на яку 20.04.2015 року отримала відповідь, що селищною радою прийнято рішення про надання земельної ділянки, яка прилягає до домоволодіння ОСОБА_3.

Позивач просить суд скасувати рішення Вільшанської селищної ради Кіровоградської області від 03.04.2015 року №393 «Про затвердження акту переміру земельної ділянки». Зобовязати Вільшанську селищну раду Кіровоградської області ліквідувати межові знаки, встановлені згідно акту переміру присадибних землекористувань від 01.07.2014 року громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою Кіровоградська область, смт. Вільшанка, вул. Димитрова, 48, та пров. Малий, 2.

Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 09.06.2015 року до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити. Пояснила, що спірна частина земельної ділянки, яка є предметом спору, знаходиться у її городі. Вказаною земельною ділянкою користувався її син, а після його смерті користується вона у загальному вже більше 20 років. Близько 10 років назад вони дозволили користуватись частиною їхньої земельної ділянки своєму родичу ОСОБА_3. Останній збудував будинок на виділеній йому земельній ділянці і хоче забрати ту частину земельної ділянки, яка належить їй та прилягає до його земельної ділянки. Вказує, що перемір земельних ділянок 01.07.2014 року спочатку здійснювали без її присутності та із кінця городу, а коли члени комісії піднялись до домоволодіння, то аж тоді вона їх помітила і вийшла. Зазначила, що при переміру земельної ділянки в кінці городу, комісія незрозуміло чому заміряла частину сусідньої земельної ділянки, зазначивши як належну їй. Оскільки вказана спірна частина земельної ділянки належить їй на підставі свідоцтва про прийняття спадщини, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить повністю відмовити у їх задоволенні. Вказав, що у позивача на даний час відсутній державний акт на вказану земельну ділянку, а тому відсутні правові підстави визнання за нею права власності на землю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Пояснив, що спірна частина земельної ділянки, яка прилягає до його земельної ділянки виділеної йому для забудови, дійсно колись була надана йому позивачем та її покійним сином у користування. У нього правовстановлюючих документів, які б свідчили про належність йому на праві власності спірної земельної ділянки немає. Разом із тим просить суд відмовити в задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомила, що знає позивачку протягом 20 років. У сина позивачки була земельна ділянка на якій розташований будинок та город, які після його смерті перейшли до позивачки. Протягом 20 років вона допомагали їм обробляти город, оскільки вони є сусідами та товаришують. Через деякий час у них в городі виділили земельну ділянку ОСОБА_3, який побудував на ній будинок.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомила, що на даний час на пенсії, а станом на 01.07.2014 року працювала інженером Ульяновського КМБТІ та була членом комісії, яка 01.07.2014 року здійснювала перемір земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Зазначила, що здійснення переміру вказаних ділянок розпочалось дійсно із кінця городу позивача, а не від домоволодіння. При початку переміру позивачка була відсутня, а приєдналась до членів комісії коли вони підійшли до її домоволодіння. Зазначила, що перемір спірної частини земельної ділянки здійснювали не по технічній документації, а по фактичному використанню. Зазначила що на її думку частина членів комісії відмовились підписувати акт переміру, оскільки всім було відомо що спірна частина земельної ділянки позивачем та її сином близько 10 років назад була надана ОСОБА_3 у користування. Проте, враховуючи те що він інвалід, вони вирішили вказану спірну частину записати йому, хоча фактично вона належить позивачу. Натомість той розмір земельної ділянки, яку вони відміряли ОСОБА_3 від ділянки позивача, вони останній добавили в кінці городу.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомила, що входила в склад комісії, яка 01.07.2014 року здійснювала перемір земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Повідомила, що перемір земельних ділянок здійснювався із кінця городу. На початку переміру позивач була відсутня, а приєдналась пізніше. Перемір здійснювався по фактичному використанню, а не по технічній документації. Їм було відомо що частину спірної земельної ділянки близько 10 років назад передали у тимчасове користування ОСОБА_3. Проте, вони відміряли ділянку йому, враховуючи його інвалідність, хоча і знали що у нього не має правовстановлюючих документів на спірну частину ділянки.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що є депутатом селищної ради. На розгляд ради було поставлено питання про затвердження акту переміру від 01.07.2014 року земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Спочатку депутати відмовились затверджувати вказаний акт, а 03.04.2015 року вказаний акт був затверджений. Він вважає, що відсутність підписів всіх членів комісії не є перешкодою у прийнятті вказаного рішення, оскільки саме депутати вирішують надавати землю чи не надавати.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.04.2008 року (а.с. 9), позивач є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в смт. Вільшанка, Вільшанського району, Кіровоградської області по вул. Димитрова, 48, на земельній ділянці площею 0,48 га. Вказаний будинок із земельною ділянкою до цього належав покійному сину позивача ОСОБА_4 відповідно до договору дарування, посвідченого Вільшанською державною нотаріальною конторою 15.12.1992 року.

Згідно виписки з рішення селищної ради № 231 від 26.01.2009 року (а.с. 14), позивачу надано дозвіл на виготовлення технічної документації що підтверджує розмір земельної ділянки, щодо передачі її у власність, для обслуговування жилого будинку, господарчих будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства та садівництва, по вул. Димитрова, 48, площа земельної ділянки 0,48 га, з яких для обслуговування житлового будинку 0,15 га та 0,33 га ведення особистого селянського господарства.

У відповідності до виписки з рішення селищної ради № 269 від 23.12.2005 року третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 надано в межах норм безоплатної приватизації громадян земельну ділянку площею 0,09 га, по пров. Малий, 2, для ведення особистого селянського господарства та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд.

Відповідно до акту переміру присадибних землекористувань від 01.07.2014 року громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою Кіровоградська область, смт. Вільшанка, вул. Димитрова, 48, та пров. Малий, 2, (а.с. 10), здійснено перемір вказаних ділянок. У самому акті зазначено, що площа земельної ділянки ОСОБА_3 становить 0,1051 га, з яких 0,09 га забудована земельна ділянка та 0,0151 га під городом, який зі слів ОСОБА_3 використовується ним лише 10 останніх років.

Як в судовому засіданні стверджувала позивач, що також визнав ОСОБА_3, земельну ділянку розміром 0,0151 га, а саме город яким користується останній, йому надала позивач за рахунок своєї земельної ділянки. Тобто, фактичне збільшення земельної ділянки ОСОБА_3 відбулось за рахунок використання частини земельної ділянки позивача, яка прилягає до його земельної ділянки, тобто спірної земельної ділянки.

Як стверджує свідок ОСОБА_7, город яким користується позивач та користувався її покійний син, перебуває у їхньому використанні вже більше 20 років, тобто значно більший термін ніж отримав та почав використовувати свою земельну ділянку ОСОБА_3.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які були членами комісії що здійснював перемір, повідомили що на момент переміру їм було відомо що фактичне збільшення земельної ділянки ОСОБА_3 відбулось за рахунок використання частини земельної ділянки позивача, право власності якої на земельну ділянку площею 0,48 га підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 02.04.2008 року. Крім того, свідки зазначили що перемір здійснювався не по технічній документації, а по фактичному користуванню. Разом із тим, ними було прийнято рішення про підписання вказаного акту, оскільки вони враховували те, що ОСОБА_3 є інвалідом і йому буде зручніше користуватись земельною ділянкою, так би мовити одним масивом.

Вказаний акт переміру присадибних землекористувань від 01.07.2014 року громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не був підписаний спеціалістом із юридичних питань ОСОБА_11, землевпорядником ОСОБА_5 та депутатом с/ради ОСОБА_6.

Рішенням Вільшанської селищної ради № 327 від 09.10.2014 року (а.с. 12), у затвердженні вказаного акту відмовлено.

Разом із тим, при повторному винесені питання про затвердження вищевказаного акту переміру присадибних землекористувань від 01.07.2014 року громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3, рішенням Вільшанської селищної ради № 393 від 03.04.2015 року (а.с. 8), зазначений акт затверджено.

Згідно п. 1-3 ч. 4 ст. 105 КАС України, Адміністративний позов може містити вимоги про: скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при здійсненні переміру було порушено право власності на земельну ділянку позивача, оскільки 0,0151 га, а саме город яким користується ОСОБА_3, йому надала позивач та її покійний син за рахунок своєї земельної ділянки. Тобто, фактичне збільшення земельної ділянки ОСОБА_3 відбулось за рахунок використання частини земельної ділянки позивача, яка прилягає до його земельної ділянки. Під час переміру члени комісії знали про даний факт, проте свідомо проігнорували його.

Крім того, незрозумілим виглядає той факт, що перемір земельної ділянки позивача розпочався у її відсутність та із кінця городу де межі ділянки чітко не встановлені, а не із подвіря ОСОБА_2 де знаходиться будинок.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач заперечуючи проти позову не довів суду правомірність прийнятого рішення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що твердження позивача в судовому засіданні підтвердились, а тому рішення відповідача має бути скасовано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, ст.ст. 158-163, 171-2 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до Вільшанської селищної ради Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про скасування рішення Вільшанської селищної ради Кіровоградської області від 03.04.2015 року № 393 та зобовязання вчинити певні дії, задовольнити.

Скасувати рішення Вільшанської селищної ради Кіровоградської області № 393 від 03.04.2015 року «Про затвердження акту переміру земельної ділянки».

Зобовязати Вільшанську селищну раду Кіровоградської області ліквідувати межові знаки, встановлені згідно акту переміру присадибних землекористувань від 01.07.2014 року громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою Кіровоградська область, смт. Вільшанка, вул. Димитрова, 48, та пров. Малий, 2..

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного суду через суд першої інстанції (Вільшанський районний суд). Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: