Справа № 809/442/15
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року Справа № 876/4893/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Попка Я.С., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Яремака Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській (далі -ДПІ у м. Івано-Франківську):

№20013-15 від 06.10.2014 року, яким нараховано за 2011-2013 роки податкові зобов'язання із земельного податку з фізичних осіб на суму 4456,08 грн.;

№20013-15 від 06.10.2014 року, яким ОСОБА_4 нараховано податкові зобов'язання із земельного податку з фізичних осіб на суму 1485,368 грн.;

№20042-15/1 від 20.10.2014 року про донарахування суми податкового зобов'язання із земельного податку на 430,31 грн.;

№20042-15/2 від 20.10.2014 року про донарахування суми податкового зобов'язання із земельного податку на 430,31 грн.;

№20042-15/3 від 20.10.2014 року про донарахування суми податкового зобов'язання із земельного податку на 430,31 грн.;

№20042-15/4 від 20.10.2014 року про донарахування суми податкового зобов'язання із земельного податку на 430,31 грн.,

а також податкової вимоги від 22.12.2014 року №11642-25.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2015 року у справі № 809/442/15 позов було задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Івано-Франківську № 20042-15/1, № 20042-15/2, № 20042-15/3, № 20042-15/4 від 20.10.2014 року і податкову вимогу форми «Ф» від 22.12.2014 року №11642-25. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржено відповідачем ДПІ у м. Івано-Франківську, яка просить постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.04.2015 року у частині задоволення позову скасувати та у позові відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що на виконання приписів п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України (далі - ПК України) ДПІ у м. Івано-Франківську було прийнято оспорювані податкові повідомлення-рішення №20042-15/1 від 20.10.2014 рок; №20042 -15/2 від 20.10.2014 року; №20042 -15/3 від 20.10.2014 року; №20042 -15/4 від 20.10.2014 року про донарахування суми податкового зобов'язання з земельного податку на 430,31 грн. кожне.

Згідно з обліковою базою даних ДПІ у м. Івано-Франківську позивач перебуває на податковому обліку як платник земельного податку - громадянин, за яким обліковується земельна ділянка площею 103,9 м2 за адресою АДРЕСА_1 з цільовим використанням землі - нежитловий фонд під вбудовані приміщення.

Від ОСОБА_4 до ДПІ у м. Івано-Франківську упродовж 2012-2013 років та станом на 20.10.2014 року не надходили повідомлення про об'єкти оподаткування та заяв (звернень) щодо невірного визначення інспекцією об'єктів оподаткування платою за землю та відповідно зобов'язань по них згідно з повідомленнями-рішеннями на 2012 рік та на 2013 рік. Тому дії ДПІ у м. Івано-Франківську щодо винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 20.10.2014 року відповідають нормам чинного законодавства України та є правомірними.

Представник відповідача у ході апеляційного розгляду підтримав подану апеляційну скаргу, просив задовольнити її у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційного суду заперечив обґрунтованість доводів апелянта, просив залишити оскаржуване судове рішення без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що податкові повідомлення-рішення від 06.10.2014 року за №20013-15 в силу вимог п. 61.1 ст. 61 ПК України є відкликаними і в частині визнання їх протиправними і скасування позовні вимоги ОСОБА_4 задоволенню не підлягають.

Щодо податкових повідомлення-рішень №20042-15/1, №20042-15/2, №20042-15/3, №20042-15/4 від 20.10.2014 року і податкової вимоги від 22.12.2014 року №11642-25 суд першої інстанції виходив із того, що сума податку, визначена вказаними рішеннями, є значно завищеною. Суд не може підмінювати контролюючі органи щодо виконання ними власної управлінської функції і не наділений обов'язком здійснювати відповідні розрахунки податку.

Окрім того, оскаржуване податкове повідомлення-рішення №20042-15/1 від 20.10.2014 року прийняте з порушенням строку, визначеного абз. 1 п. 102.1 ст. 102 ПК України, а отже є протиправним.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню у частині, що оскаржена у апеляційному порядку, та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, апеляційний суд виходить із таких міркувань.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції ДПІ у м. Івано-Франківську 20.10.2014 року прийнято податкові повідомлення-рішення № 20042-15/1, № 20042-15/2, № 20042-15/3, № 20042-15/4, якими ОСОБА_4 нараховано за 2011-2014 роки податкові зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб по 430,31 грн. На підставі вказаних рішень відповідачем було сформовано податкову вимогу форми «Ф» від 22.12.2014 року №11642-25 на загальну суму 1721,24 грн.

При цьому учасниками судового розгляду не заперечується, що ОСОБА_4 є власником вбудованих нежитлових приміщень загальною площею 103,9 м2, що розташовані за адресою АДРЕСА_1, які розташовані на першому поверсі багатоповерхового житлового будинку, що перебуває на балансі та обслуговувані TOB «Новекс Комфорт».

Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень ПК України з урахуванням особливостей, які визначені у розділі XIII «Плата за землю».

Відповідно до ст. 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, а також земельні частки (паї), які перебувають у власності (ст. 270 ПК України).

Відповідно до приписів п. 286.1 ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Відповідачем не заперечується те, що у державному земельному кадастрі відсутні дані про реєстрацію за ОСОБА_4 права власності, права користування чи права оренди на земельні ділянки за адресою АДРЕСА_1, а зареєстрованим є лише його право власності на нежитлове приміщення площею 103,9 м2 за вказаною адресою.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що сам факт відсутності даних в держаному земельному кадастрі про користувача-позивача не звільняє ОСОБА_4 від обов'язку по внесенню плати за землю в силу вимог п. 286.6 ст. 286 і п. 287.8 ст. 287 ПК України.

Разом із тим, апелянтом не наведено будь-яких доводів на спростування висновку суду першої інстанції про те, що при проведенні розрахунку земельного податку ОСОБА_4 податковим органом було невірно визначено вихідні значення прибудинкової території, що у порушення вимог п. 287.8 ст. 287 ПК України щодо вірного нарахування однієї із частин податку, а саме за користування частиною прибудинкової території споруди, в якій розміщені приміщення позивача, призвело до завищення визначених оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями №20042-15/1, №20042-15/2, №20042-15/3, №20042-15/4 від 20.10.2014 року сум податку.

На переконання апеляційного суду, слід погодитися із думкою суду першої інстанції про відсутність у нього повноважень щодо здійснення нарахування зазначеного податку та підміни вказаними діями відповідача.

Окрім того, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення №20042-15/1 від 20.10.2014 року було прийняте поза межами строку, визначеного п. 102.1 ст. 102 ПК України, а отже є протиправним і підлягає скасуванню ще і з цих підстав.

Відтак, з огляду на визнання судом протиправними оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 20.10.2014 року, слід погодитися із висновком суду першої інстанції про незаконність податкової вимогу форми «Ф» від 22.12.2014 року №11642-25, до якої включено загальна сума земельного податку у розмірі 1721,24 грн.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2015 року у справі № 809/442/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Я.С.Попко

Л.П.Іщук

Ухвала у повному обсязі складена 03 липня 2015 року.