Справа № 814/2448/14
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/2448/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Єнтіна А. П.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Єщенка О.В.,

суддів Димерлія О.О.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Вишневській А.В.

за участю представників:

апелянта ОСОБА_2,

позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.09.2014 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» звернулось до адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників № НОМЕР_1 від 14.08.2014 року, яким йому зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ на суму 65850020,07 гривень, визначено податкове зобовязання з ПДВ у сумі 55975302,96 гривень та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у суму 16462505,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося наступне. На думку відповідача наявність фактів продажу газу між посередниками 3-4 ланки постачання за ціною, нижчою за ціну купівлі цього газу позивачем є свідченням завищення позивачем суми податкового кредиту в частині різниці цін. Однак на думку позивача зазначені висновки є лише припущенням контролюючого органу та не мають жодного нормативно-правового підґрунтя.

Також позивач зазначає, що висновки відповідача щодо безтоварності та нікчемності угод, укладених ТОВ «Євро-Тек 2011» з ТОВ «Газтрейдінвест» та останнім з позивачем, носять характер припущення, яке не підтверджено належними доказами.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.09.2014 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 14.08.2014 р. №.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, Міжрегіональне головне управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У звязку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» зареєстровано в якості юридичної особи виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 16.09.2004 року та як платник податків взято на податковий облік 23.09.04 р. за № 28-125/202.

Основними видами діяльності товариства є виробництво алюмінію (основний), вантажний морський транспорт, транспортне оброблення вантажів.

В серпні 2014 року ДПІ було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Газтрейдінвест» (код 37145536) за 2012-2013 роки, за результатами якої було складено Акт № 37/28-10-37-20/33133003 від 01.08.2014 року.

Перевірка була проведена на підставі наказу відповідача №656 від 03.07.2014р. про проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача згідно постанови слідчого.

В ході перевірки відповідачем встановлено порушення пп.14.1.18, 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, 201.4, 201.6, 201.7, 201.10 ст. 201, п. 200.1, 200.3, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем завищено суму бюджетного відшкодування на 65850020,07 гривень.

На підставі зазначеного Акту перевірки відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення № від 14.08.2014 р. про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 72427807,98 грн., з яких 55975302,96 грн. основного зобовязання та 16462505,02 гривень штрафу.

Відповідно до висновків, викладених у Акті перевірки, ДПІ не визнає можливим включення позивачем до податкового кредиту суми ПДВ, сплачені ТОВ «Газтрейдінвест» у складі ціни за придбаний природний газ, обґрунтувавши це тим, що:

- закупівля здійснювалась через низку проміжних угод з посередниками при наявності прямих контактів з виробниками або імпортерами газу виключно з метою штучного завищення податкового кредиту;

- позивач купував газ у «ризикових» постачальників ТОВ «Газтрейдінвест», ТОВ «Євро-Тек 2011», ТОВ «Укренергоринок», ТОВ «Українська нафто-газова компанія»;

- між підприємствами 3-4 ланки в ланцюгу постачання газу існувала різниця між ціною придбання та ціною продажу (націнка), що свідчить про завищення податкового кредиту в частині цієї націнки;

- у посередників в ланцюгу постачання відсутні матеріальні ресурси та виробничі потужності для зберігання та транспортування природного газу, що свідчить про імітацію проведення розрахунків та створення видимості господарської діяльності по придбанню газу;

- посередники у ланцюгу постачання ТОВ «Газтрейдінвест», ТОВ «Євро-Тек 2011» вчинили нікчемні (фіктивні) правочини по продажу природного газу.

Вирішуючи справу по суті суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Так, підставою для висновків акту перевірки, за наслідками якої прийнято спірне рішення, слугували виключно висновки акту перевірки, проведеної у відношенні ТОВ «Газтрейдінвест» (акт ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 29.04.2014 р. № 1137/22-13/37145536 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання Товариства з обмеженою відповідальністю "Газтрейдінвест" дотримання вимог податкового законодавства службовими особами ТОВ "Газтрейдінвест»).

В свою чергу, висновки цього акту перевірки повністю ґрунтуються на висновках акту перевірки ТОВ «Євро-Тек 2011» (акт Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області від 08.04.2014р № 209/22-00/37757736 «Про результати проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Євро-Тек 2011", з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2012 по 28.02.2014року»).

Однак зазначені акти перевірок безпідставно були покладені в основу прийнятого спірного рішення, виходячи з такого.

Так, відповідно до постанови Київського окружного адміністративного суду від 25.06.2014р. по справі № 810/3043/14, яка набрала законної сили, за позовом ТОВ «Євро-Тек 2011» до Переяслав-Хмельницької ОДШ ТУ Міндоходів у Київській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, судом визнано протиправними дії Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області щодо коригуванні у електронній базі автоматизованої інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України «Податковий блок» показників податкової звітності з податку на додану вартість ТОВ «Євро-Тек 2011» за період з 1 липня 2012 р. по 28 лютого 2014 р. та зобов'язано Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області поновити в електронній базі автоматизованої інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України «Податковий блок» та всіх інших податкових базах показники податкової звітності з податку на додану вартість ТОВ «Євро-Тек 2011» за період з 1 липня 2012 р. по 28 лютого 2014 р.

Також, відповідно до постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.08.2014р. по справі № 826/8177/14 за позовом ТОВ «Газтрейдінвест» до ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, яка набрала законної сили, судом визнано протиправними дії ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві щодо проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтрейдінвест» (), за результатами якої складено Акт від 29.04.2014 року № 1137/22-13/37145536 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Газтрейдінвест» з питань правильності нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «ЄВРО-ТЕК 2011» () та контрагентами-покупцями за період з 01.08.2012 р. по 31.03.2014р.

В рішенні суду зазначено, що господарські операції з поставки природного газу між ТОВ «Газтрейдінвест» та ТОВ «ЄВРО-ТЕК 2011» за період серпень 2012 року - березень 2014 року мали реальний характер, а твердження відповідача про безтоварність операцій, є безпідставним.

Крім того, судами при розгляді справи № 826/8177/14 установлено, що господарські операції з поставки природного газу між ТОВ «Газтрейдінвест» та, зокрема, Позивачем за період серпень 2012 року - березень 2014 року мали реальний характер.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відтак, висновки вищевказаних актів перевірок, проведених у відношенні ТОВ «Газтрейдінвест» та ТОВ «ЄВРО-ТЕК 2011» не можуть бути підставою для притягнення до відповідальності і позивача.

Також помилковим слід визнати висновок апелянта про те, що незнаходження за юридичною адресою ТОВ «Газтрейдінвест» може бути підставою для визнання безтоварними та нікчемними укладених позивачем з ним угод з таких підстав.

Так, згідно з ч.ч.2, 5 ст.17, ст.18 Закону України від 15.05.2003 p. N 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням мають бути внесені до ЄДРПОУ. Якщо такі відомості не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості, а внесені відомості вважаються достовірними, доки до них не буде внесено змін.

В ЄДРПОУ не було внесено змін у вигляді запису про незнаходження ТОВ «Газтрейдінвест» за юридичною адресою. Отже, висновок податківців в акті перевірки про незнаходження підприємства за юридичною адресою не може мати жодних юридичних наслідків.

Більше того, акт перевірки, яким встановлено нібито відсутність ТОВ «Газтрейдінвест» за юридичною адресою, датовано 29.04.2014р. Проте згідно даних з ЄДРПОУ останні зміни щодо вказаного підприємства були внесені в цей реєстр 11.04.2014р. Згідно цих змін, керівником підприємства з 11.04.2014р. є ОСОБА_4, а його юридична адреса з цієї ж дати - Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Васильківська, 32-А. Проте в зазначеному акті перевірки по ТОВ «Газтрейдінвест» невірно вказано його юридичну адресу: м. Київ, вул. Павлівська, б. 18-А, оф. 20, оскільки підприємство на час проведення перевірки змінило юридичну адресу, відповідним чином зареєструвавши цей факт в ЄДРПОУ.

Що стосується доводів апелянта про неправомірне формування позивачем податкового кредиту, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пп. 14.1.181. п. 14.1 ст.14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог.

Також пункт 198.3. ст.198 ПК України визначає, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Отже, однією з основних умов для віднесення платником податків до складу податкового кредиту сплачених сум ПДВ у зв'язку з придбанням товарів є використання останніх у господарській діяльності платника податків.

Підпункт 14.1.36. п.14.1 ст.14 ПК України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язану з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. Відповідно до статті 3 Господарського Кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Як вбачається з матеріалів справи, одним з основних видів діяльності Позивача згідно КВЕД є виробництво глинозему - код 27.42.0, що підтверджено актом перевірки (стор.4). Цей код («Виробництво алюмінію») згідно КВЕД ДК 009:2005 включає виробництво оксиду алюмінію (глинозему).

Факт використання придбаного позивачем природного газу у його господарській діяльності підтверджено самим перевіряючими на стор. 29 - 30 акту перевірки. Зокрема, зазначено, що придбаний газ використовується у якості палива:

- у котлах теплоелектроцентралі (ТЕЦ) позивача, продукт яких - пар - використовується в технологічних установках для виробництва глинозему і для виробництва електроенергії;

- у печах випалювання вапна позивача, яке використовується у технологічному процесі виробництва глинозему;

- у печах кальцинації Позивача, які призначені для розжарювання гідроксиду алюмінію, в результаті чого виходить металургійний глинозем.

Отже, згідно вищенаведених норм, формування податкового кредиту є правомірним за таких умов:

- придбання платником податків товарів для їх використання у межах своєї господарської діяльності та оплата за них грошових коштів, в т.ч. ПДВ;

- підтвердження сплаченої суми ПДВ належним чином оформленою податковою накладною, виписаною зареєстрованою платником ПДВ особою.

Апелянт не заперечує використання придбаного Позивачем газу в його господарській діяльності; наявності у Позивача податкових накладних, на суму ПДВ в розмірі 65 850 020,07грн., а також наявності усіх первинних бухгалтерських документів, підтверджуючих проведення господарських операцій, які не мають будь-яких недоліків; оплату грошових коштів за придбаний газ, в т.ч. ПДВ у вказаній сумі; наявності чинної реєстрації платником ПДВ ТОВ "Газтрейдінвест" на момент виписки податкових накладних та формування на їх підставі податкового кредиту позивачем.

Крім того, слід зазначити, що згідно листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 p. № 742/11/13-11 відносини між: учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом. Зокрема оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Слід зазначити, що апелянт наголошував на тому, що господарські операції позивача з контрагентами не мали реальних наслідків, тобто були нікчемними, а позивач є вигодонабувачем.

Відповідно до ч.1 ст.207 ГК України господарське зобовязання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосубєктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Якщо господарське зобовязання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін у разі виконання зобовязання обома сторонами в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобовязанням, а в разі виконання зобовязання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також усе належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише в однієї зі сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави (ч.1 ст.208 ГК України).

Положення ст.ст.207, 208 ГК України слід застосовувати з урахуванням того, що правочин, який вчинено з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, водночас суперечить моральним засадам суспільства, а тому згідно з ч.1 ст.203, ч.2 ст.215 ЦК України є нікчемним, і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Органи державної податкової служби, вказані в абз.1 ст.10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», можуть на підставі п.11 цієї статті звертатись до судів з позовами про стягнення в доход держави коштів, одержаних за правочинами, вчиненими з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їхню нікчемність.

Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.09р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений ст.228 ЦК України: 1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; 2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження обєктами права власності українського народу землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (ст.14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу обєктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших обєктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

З наведених норм законодавства слідує, що висновки про нікчемність правочинів, тим більш визнання правочинів нікчемними відносяться виключно до компетенції судів, а не податкових органів.

Аналогічна позиція вказана в ухвалі Вищого адміністративного суду України №К-25104/10 від 08.11.10р.

Також нормативно не обґрунтованим є висновок апелянта про те, що позивач незаконно сформував податковий кредит через те, що купував природний газ у «ризикових» постачальників, оскільки норми ПК України не містять такої підстави для позбавлення права платника податків на податковий кредит як «ризиковість» його постачальника.

Слід зазначити, що ТОВ «Газтрейдінвест» (як і ТОВ «Євро-тек 2011») є юридичною особою, яка в періоді, за який проводилася перевірка, було наділено в повному обсязі правосуб'єктністю (право- та дієздатністю), оскільки було зареєстрована у якості юридичної особи, мало ліцензію на постачання газу за нерегульованим тарифом, видану Національною комісією регулювання електроенергетики України, мало чинну реєстрацію у якості платника ПДВ. Тобто будь-які дефекти у його правовому статусі, які б виключали можливість відображати в податковому обліку складені вказаним підприємством первинні бухгалтерські та податкові документи були відсутні.

З огляду на викладене апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, зазначених у рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195,196,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.09.2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 30.06.2015 року

Головуючий: суддя О.В.Єщенко

суддя О.О.Димерлій

суддя В.Л.Романішин