Справа № 2а/25 70/3468/3/2012
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" червня 2015 р. м. Київ К/800/35282/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Голяшкін О.В.

Донець О.Є.

за участю секретаря судового засідання: Слободян О.М

за участю: представника позивача - Кожемякіна Ю.М.

прокурор - Чубенко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Чернігівського міського центру зайнятості на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.11.2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2013 року у справі

за позовом Державної фінансової інспекції в Чернігівській області (надалі - Інспекція)

до Чернігівський міський центр зайнятості (надалі - Центр зайнятості)

про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

Інспекція звернулась з позовом про зобов'язання відповідача виконати вимогу Державної фінансової інспекції в Чернігівській області від 31 січня 2012 року №25-04-18-14/752.

В обґрунтування позову вказала на те, що Центр зайнятості не забезпечив виконання обов'язкової вимоги Інспекції. При цьому обґрунтованість такої вимоги була підтверджена судом у справі за позовом Центру зайнятості про її оскарження.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.11.2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2013 року позов задоволено. Зобов'язано Центр зайнятості виконати вимогу держфінінспекції від 31 січня 2012 року №25-04-18-14/752. Судові рішення мотивовані тим, що вимога Інспекції є обґрунтованою та обов'язковою до виконання, а тому позов про спонукання до її виконання має бути задоволений.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Центр зайнятості звернувся з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив оскаржувані рішення скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог. Вважає висновки судів помилковими, оскільки відповідні пункти вимоги Інспекції викладені у спосіб, який унеможливлює їх реальне виконання Вказує на те, що виконання судового рішення про задоволення позовних вимог неможливе в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Судова колегія вбачає підстави для задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, інспекцією проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Чернігівського міського центру зайнятості за період з 01.01.2009 по 30.09.2011, за результатами якої було складено акт ревізії від 19.12.2011 року №22-25/024.

На підставі акту ревізії позивачем складено та надіслано відповідачу вимогу щодо усунення виявлених порушень від 31.01.2012 № 25-07-18-14/752, якою пунктом 1 зобов'язувалось відповідача опрацювати матеріали ревізії та вжити заходи щодо усунення виявлених порушень, розглянути питання щодо притягнення до відповідальності винних осіб. Пунктом 2 вимоги зобов'язувалось забезпечення відшкодування збитків щодо придбавання товарно - матеріальних цінностей (офісного паперу А-4, генератора - Defiant DGG 2800) та послуг з комплексного разового прибирання приміщень на загальну суму 70751,40 грн. у спосіб, визначений чинним законодавством України, в тому числі, за рахунок винних осіб. Пунктом 3 вимоги зобов'язувалося відобразити в обліку дебіторську заборгованість по ПП «Юніс Прес» в сумі 1786,86 грн та стягнути у встановленому законодавством порядку з ПП «Юніс Прес» кошти в сумі 1786,86 грн., як незаконно отримані за договорами від 30.12.2010 №00375, №00376, №00377 про працевлаштування безробітних. Пунктом 4 вимоги вимагалося вжити заходів по поверненню (відшкодуванню) коштів, наданих як одноразова матеріальна допомога для організації підприємницької діяльності на суму 178546,25 грн. Термін виконання вимоги визначався до 02.03.2012.

За змістом п. 1, 7, 10 ст. 10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» № 2939-XII у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, контрольно-ревізійним управлінням в областях надається право перевіряти у підконтрольних установах грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (грошових сум, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до 4.3 Положення про державні фінансові інспекції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затв. наказом Міністерства фінансів України 03.10.2011 N 1236, інспекція відповідно до покладеного на неї завдання вживає в установленому порядку заходів щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, у тому числі звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Наведене дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень. При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

У зв'язку з цим, Верховний Суд України у постанові від 15 квітня 2014 року у справі 21-63а14 дійшов висновку, що виявлені збитки, завдані державі чи об'єкту контролю не можуть бути примусово відшкодовані шляхом вимоги, хоча про їх наявність може бути зазначено у вимозі. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом. При цьому зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність обчислення їх розміру перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Таким чином оскільки примусове відшкодування шкоди відбувається судом за відповідним позовом про її стягнення, спонукання підконтрольну установу в судовому порядку до виконання вимоги інспекції у тому числі з зобов'язанням до використання права на судовий захист, є необґрунтованим.

Отже суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про задоволення позову.

Відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 229, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України,

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу Чернігівського міського центру зайнятості задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.11.2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2013 року скасувати.

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає, але може бути переглянуте Верховним Судом України.

Судді: В.Ф. Мороз

О.В. Голяшкін

О.Є Донець