Справа № 754/11461/13-а
Суддя: Лісовська О. В.
Дата ухвалення: 2013-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а-362/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2013 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Лісовської О.В.

при секретарі - Пархоменко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора ДПС Полку ДПС УДАІ у м. Києві ОСОБА_2 про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови, мотивуючи свої вимоги тим, що 09.07.2013 року відносно нього було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за порушення ОСОБА_3 дорожнього руху. Але вважає дану постанову незаконною та такою, що не відповідає вимогам закону, оскільки при її винесенні були порушені його права. А також вважає, що його вина у скоєному правопорушенні не доведена належними доказами. На підставі викладеного він вимушений звернутися до суду, просить скасувати постанову інспектора від 09.07.2013 року.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі, скасувати постанову інспектора про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглядати справу у його відсутність, за наявних у справі матеріалів.

Вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.07.2013 року інспектором ДПС ОСОБА_2 складений протокол та винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

В протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності зазначено, що ОСОБА_1 09.07.2013 року о 12 годині 52 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по Набережному шосе в м. Києві, рухався зі швидкістю 88 км/годину, перевищив встановлену швидкість руху на 28 км/годину, чим порушив п. 12.4 ОСОБА_3 дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При складанні протоколу та прийнятті постанови інспектором повинно бути зясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, але встановлені при розгляді справи обставини свідчать про неналежне зясування всіх обставин інспектором, що призвело до прийняття неправильного рішення по справі.

Позивач в своїх поясненнях стверджує, що він рухався по Набережному шосе в м. Києві з дотриманням вимог ПДР, з дозволеною швидкістю руху. При зупинці його працівниками ДАІ йому предявили покази прибору Візир, де було зазначено 88 км/годину, а інспектор зазначив, що це швидкість його автомобіля на цій ділянці дороги. Але він категорично заперечує той факт, що він рухався з такою швидкістю, оскільки рухався в загальному потоці автомобілів зі швидкістю приблизно 75 км/годину. Також зазначає, що при складанні протоколу та постанови інспектором були порушені його права, в даних документах не було зазначено даних про свідків.

Так, при розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення правопорушення ОСОБА_1, в матеріалах справи такі підтвердження відсутні, є в наявності лише протокол та постанова про вчинення правопорушення, в яких не зазначено свідків вчинення правопорушення, що не дає підстав стверджувати про допущення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху в той день та час, оскільки дані твердження спростовані в судовому засіданні належними доказами. Також з наданих суду письмових матеріалів неможливо встановити де саме і яким чином рухався автомобіль, чи рухався він в потоку транспорту чи самостійно.

Крім того, слід зазначити, що фіксування порушення ОСОБА_3 дорожнього руху відбувалося за допомогою спеціального технічного засобу Візир. Але ні в протоколі, ні в постанові про вчинення правопорушення не зазначено дані про особу, яка здійснювала фотофіксацію за допомогою радіолокаційного відео-записуючого вимірювача швидкості Візир.

Слід зазначити, що відповідно до вимог п. 13.2 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби ДАІ МВС України (затверджено наказом МВС України 13.11.2006 року за № 1111), до використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом допускаються лише співробітники, які вивчили інструкції та склали заліки з використання цих приладів.

Крім того, згідно із ст. 10-15 Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність на вимірювання у сфері, у якій їх результат може бути використаний у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про сертифікацію та допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні. Але ж такі документи до протоколу та постанови працівниками ДАІ додано не було.

Відповідно до листа Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України від 25.03.2009 року пристрій автоматичної фіксації порушень ОСОБА_3 дорожнього руху Візир органами ДАІ України для проведення державної експертизи або сертифікації до Служби не надавався, в порушення вимог Закону України Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах. Процедур державної експертизи або сертифікації Пристрій не проходив. Експертного висновку або Сертифіката відповідності у сфері захисту інформації він не має.

В тому ж листі Служби зазначено про те, що згідно з законодавством України у сфері захисту інформації використання засобів захисту інформації та КСЗІ в автоматизованих системах вважається легальним, якщо вони мають документальне підтвердження своєї відповідності вимогам, встановленим нормативно-правовими актами. Для засобів захисту інформації це Експертний висновок або Сертифікат відповідності, а для КСЗІ Атестат відповідності. На даний час зазначених документів ні Пристрій, ні КСЗІ Бази не мають.

Крім того, якщо, здійснюючи фіксування швидкості транспортного засобу спеціальним технічним засобом Візир, що має функцію фотозйомки або засобом фотозйомки та який не працював в автоматичному режимі, відповідач, вбачаючи в діях водія порушення ОСОБА_3 дорожнього руху, повинен був зупинити автомобіль, провести відповідну перевірку та скласти протокол про адміністративне правопорушення в порядку, передбаченому ст. 256 КпАП України.

Прилад Візир, який проводився нагляд за дорожнім рухом з метою фіксації порушень ПДР, не є автоматичним засобом фото чи відеофіксації, оскільки він перебуває у працівника ДАІ, керується ним безпосередньо або через компютер, визначаються ті параметри, які фіксуються приладом, зокрема: швидкість, обєкт зйомки, її режими, кут огляду приладу тощо, тобто їм безпосередньо керує людина.

За таких умов така фіксація не відповідає вимогам ст. 14-1 КпАП України.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 є підставними та обгрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а постанова інспектора скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 17, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексом про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, Законом України Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову АА2 № 048539 від 09 липня 2013 року, винесену відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КпАП України в справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: