Справа № 484/1229/14-а (2а/484/76/14)
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

24 листопада 2014 року м. Київ В/800/4993/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Кравцова О.В.,
Єрьоміна А.В.,
Донця О.Є.,
Зайця В.С.,
Цуркана М.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 5 вересня 2014 року у справі за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 6 червня 2014 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не проведення ОСОБА_1 з 1 січня 2014 року перерахунку розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсії з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% місячного грошового забезпечення. Зобов`язано відповідача здійснити з 1 січня 2014 року перерахунок та виплату недоплачених сум пенсії ОСОБА_1 , обчисливши її розмір з урахуванням додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» у розмірі, встановленому Наказом Міністра оборони України № 595 від 15 листопада 2010 року - 60% місячного грошового забезпечення. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено .

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано. Прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 5 вересня 2014 року ОСОБА_1 було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2014 року.

Не погоджуючись із рішенням суду касаційної інстанції, позивач звернувся до Верховного Суду України через Вищий адміністративний суд України із заявою про перегляд вищенаведеного рішення касаційної інстанції у зв`язку з неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права судом касаційної інстанції, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

У заяві про перегляд судового рішення заявник посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції частини другої статті 51, частини третьої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України № 889 від 22 вересня 2010 року «Про питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій», наказу Міністра оборони України № 595 від 15 листопада 2010 року.

Як приклад неоднакового застосування одних і тих самих правових норм, заявник вказує на ухвали Вищого адміністративного суду України від 21 листопада 2013 року № К/800/58134/13, від 28 січня 2014 року № К/800/4840/14, від 9 квітня 2014 року № К/800/4840/14, від 7 квітня 2014 року № К/800/18709/14, від 18 липня 2013 року № К/9991/87092/11, від 14 червня 2012 № К/9991/67670/11, на постанови Вищого адміністративного суду України від 30 травня 2013 року № К/9991/16598/12, від 11 квітня 2013 року № К/800/2551/13.

Вивчивши заяву ОСОБА_1 та додані до неї матеріали, суд вважає за необхідне допустити дану справу до провадження Верховного Суду України з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), підставами для перегляду можуть бути виключно неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвали Вищого адміністративного суду України, на які посилається заявник як на доказ неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, від 21 листопада 2013 року № К/800/58134/13, 28 січня 2014 року № К/800/4840/14, від 7 квітня 2014 року № К/800/18709/14 не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки вищенаведені ухвали є процесуальними ними відмовлено у відкритті касаційного провадження, а тому в них не відбулось застосування норм матеріального права. Ухвала Вищого адміністративного суду України від 9 квітня 2014 року № К/800/4840/14 є процесуальним рішенням про виправлення описки, отже в ньому також відсутнє застосування норм матеріального права.

Однак, необхідно зазначити, що в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 5 вересня 2014 року, яку просить переглянути ОСОБА_1 , суд відмовив у відкритті касаційного провадження, оскільки постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2014 року, яку оскаржував ОСОБА_1 , відповідає усталеній практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ, а касаційна скарга є необгрунтованою, наведені скаржником доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що відмовляючи у відкритті касаційного провадження, Вищий адміністративний суд погодився із висновками суду апеляційної інстанції.

У свою чергу, Одеський апеляційний адміністративний суд, приймаючи постанову від 11 серпня 2014 року, скасував рішення першої інстанції, вказавши, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка перпедбачена наказом № 595, має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації), або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин (здійснення полотів у конкретному місці), її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не може бути підставою для перерахунку пенсії військовослужбоцям.

Проте, в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 18 липня 2013 року № К/9991/87092/11, від 14 червня 2012 № К/9991/67670/11 та постановах Вищого адміністративного суду України від 30 травня 2013 року № К/9991/16598/12, від 11 квітня 2013 року № К/800/2551/13, суд прийшов до протилежного висновку, вказав, що ознаки даної грошової виплати відповідають ознакам додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, зміна або введення нових видів яких є підставою для перерахунку пенсії.

Оскільки, зі змісту доданих до заяви судових рішень вбачається неоднакове застосування судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах одних і тих самих норм матеріального права, суд дійшов висновку допустити до провадження Верховного Суду України дану справу для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 5 вересня 2014 року.

Керуючись статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Допустити до провадження Верховного Суду України справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання вчинити певні дії.

Судді Кравцов О.В. Єрьомін А.В. Донець О.Є. Заяць В.С. Цуркан М.І.