Справа № 2а-6454/12/2070
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

10 вересня 2014 року м. Київ В/800/3920/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Кравцова О.В.,

Єрьоміна А.В.,

Зайця В.С.,

Стрелець Т.Г.,

Цуркана М.І.,

розглянувши заяву Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 21 травня у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аваль Інвест» (надалі - ТОВ «Аваль Інвест») до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання незаконним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2012 року ТОВ «Аваль Інвест» звернулось до суду з вказаним позовом, у якому просило визнати незаконним та скасувати рішення Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції № 34-к від 27 березня 2012 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 26 липня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2012 року, позов задоволено: визнано незаконним та скасовано рішення Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції № 34-к від 27 березня 2012 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2014 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26 липня 2012 року і ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2012 року - залишено без змін.

Не погоджуючись із рішенням касаційної інстанції, відповідач звернувся до Верховного Суду України через Вищий адміністративний суд України із заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2014 року у справі № К/9991/77614/12 у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

У заяві про перегляд судового рішення заявник посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме: статті 15-1 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції».

Як приклад неоднакового застосування одних і тих самих правових норм, заявник вказує на постанову Вищого адміністративного суду України від 19 червня 2014 року у справі № К/800/7273/13.

Вивчивши заяву Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України та додані до неї матеріали, суд не знаходить підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), підставами для перегляду можуть бути виключно неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

У судових рішеннях, на які посилається заявник, відсутнє різне правозастосування в подібних правовідносинах, яке відповідно до статті 237 КАС України може бути підставою для перегляду судових рішень в адміністративній справі Верховним Судом України.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи (пункт 4 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 2 "Про судову практику застосування статей 235 - 240 Кодексу адміністративного судочинства України").

Однак, як вбачається зі змісту поданих судових рішень, правовідносини у справі, щодо якої подано заяву про перегляд, та справі, на яку посилається заявник в обґрунтування неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права судом касаційної інстанції, не є подібними, оскільки з ухвали Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2014 року, про перегляд якої ставить питання заявник, суд касаційної інстанції, прийшов до висновку щодо відсутності підстав вважати те, що позивачем вчинено порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, передбаченої статтею 15-1 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», оскільки рекламні оголошення, розміщені ним у друкованих виданнях, які були предметом перевірки щодо дотримання законодавства про захист економічної конкуренції, містять інформацію для потенційного споживача про наявність можливості отримати послугу та відповідну інформацію про те, де він може отримати повну інформацію про умови отримання послуги, що відповідає приписам статті 1 Закону України «Про рекламу». А в постанові касаційної інстанції, яка надана заявником як доказ неоднакового застосування матеріальних норм, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості рішення територіального відділення Антимонопольного комітету України про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, оскільки судом встановлено, що рекламна інформація позивача про спрощену форму отримання позики (грошей), поширювала неповні відомості, що могло вплинути на наміри споживачів укладати договори на отримання позик саме з ним, оскільки в рекламних оголошеннях споживачам гарантують надання позики, а фактично позивач надає споживачам послуги з адміністрування за рахунок залучених коштів тих же споживачів, а позика надається у невизначений строк. А тому інформація щодо умов отримання позики, яка є «критичною» для споживача, а саме: про надання позики «за умови підписання договору адміністрування», про «придбання в групах» тощо, в рекламних оголошеннях позивача не міститься взагалі, що є порушенням статті 15-1 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції".

Отже, рішення, на які посилається заявник, ухвалені за різних фактичних обставин.

Оскільки чинне законодавство підставою для подання заяви про перегляд судових рішень та допуску адміністративної справи для перегляду Верховним Судом України визначає різне застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права в подібних правовідносинах, суд дійшов висновку про відмову в допуску даної справи до провадження.

Керуючись статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити в допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аваль Інвест» до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання незаконним та скасування рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Кравцов О.В. Єрьомін А.В. Заяць В.С. Стрелець Т.Г. Цуркан М.І.