Справа № 405/11910/14-а
Суддя: Іванова Л. А.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/405/609/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кіровограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в м.Кіровограді про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Кіровограді, в якому просила визнати неправомірними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Кіровограді щодо перерахування її пенсії з 02 жовтня 2012 року з обмеженням граничним розміром та фактичним позбавленням права на доплату за особливі заслуги, а також просила зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Кіровограді перерахувати їй пенсію з 02 жовтня 2012 року без обмежень граничним розміром та з нарахуванням доплати за особливі заслуги.

На обгрунтування позовних вимог зазначила, що їй, як працівнику органів прокуратури (працювала старшим помічником прокурора, заступником прокурора області, начальником відділу) 01 березня 2002 року призначено пенсію в розмірі 90% від суми заробітної плати відповідно до Закону України «Про прокуратуру», яка (пенсія) періодично перераховувалася у звязку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури в розмірі 90% від суми заробітної плати на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Позивач також зазначила, що 01 липня 2012 року було проведено перерахунок пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов плати праці працівників органів прокуратури», але в розмірі 80% від суми заробітної плати. Крім того, 02 жовтня 2012 року було проведено перерахунок пенсії у звязку зі звільненням з органів прокуратури, при цьому перерахунок проведено в розмірі 80% відсотків.

Судовими рішеннями Ленінського районного суду м.Кіровограда та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду (постанови від 30 квітня 2014 року та від 28 жовтня 204 року) визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м.Кіровограді щодо проведення перерахунків пенсії в розмірі 80% від суми місячної заробітної плати та зобовязано управління здійснити перерахунок пенсії з 01 липня 2012 року та з 02 жовтня 2012 року в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати.

Виконуючи зазначену постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду відповідач допустив неправомірні дії, а саме: обмежив розмір пенсії граничним. Зокрема, при проведенні перерахунку з 02 жовтня 2012 року по теперішній час управління обмежило розмір пенсії граничним, зазначене порушення сприяло тому, що відповідач фактично позбавив її права на надбавку за особливі заслуги (22 серпня 2002 року нагороджена орденом та 24 серпня 2012 року присвоєно звання «Заслужений юрист України»). З 2002 року почала отримувати надбавку за орден, з жовтня 2012 року замість неї встановлено надбавку за звання «Заслужений», тобто надбавку почала отримувати до вступу в дію Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI.

Позивач вважає, що оскільки їй призначено пенсію 01 березня 2002 року на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції 12.07.2001 року, якою працівникам прокуратури пенсії не обмежувалися граничним розміром, то дії ОСОБА_2 щодо такого обмеження розміру пенсії та фактичного позбавлення надбавки за особливі заслуги є неправомірними, так як суперечать вимогам законів та порушують її гарантовані права.

Встановлені Законом України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001 року положення щодо перерахування пенсії поширюються на працівників прокуратури, незалежно від часу їх виходу на пенсію, повністю залишені без змін в ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в новій редакції від 17.05.2012 року.

Відповідно до ст.22, ч.1 ст.92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Всупереч зазначеним конституційним положенням відповідач безпідставно обмежив розмір її пенсії граничним, на що не мав прав, оскільки звузив зміст і обсяг існуючих прав.

З огляду на зазначене, позивач вважає, що відповідач зобовязаний при перерахунку пенсії в розмірі 90% (на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду) не обмежувати розмір її пенсії граничним, не позбавляти її права на доплату за особливі заслуги.

Позивач під час судового розгляду справи позов підтримала з підстав, зазначених у ньому, просила йог задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, подав письмові заперечення на адміністративний позов, за якими позовні вимоги позивача відповідач не визнає в повному обсязі, вважає їх безпідставними. На обгрунтування заперечень зазначив, що позивач отримує пенсію, яка призначена на підставі Закону України «Про прокуратуру». З прийняттям постанови КМУ від 31.05.2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» (набула чинності 14.06.2012 року) з 01.07.2012 року підлягають перерахунку пенсії, призначені згідно зі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру». Розмір пенсії до виплати станом на 01.01.2015 року становить 9 490 грн. з урахуванням рішення суду по справі №405/1647/14-а. Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність». Звернення позивача за перерахунком пенсії відбулося після внесення змін до закону №3668, на підставі чого пенсія виплачується позивачу відповідно до норм чинного законодавства. Доплата за особливі заслуги нараховується в сумі 237,25 грн. і загальний розмір пенсії становить 9 852,66 грн., розмір прожиткового мінімуму з 01.01.2015 року становить 949 грн. (949 х 10 = 9490 грн.). Зазначив, що позивач, висуваючи позовні вимоги за період з 02.10.2012 року, пропустив строк звернення до адміністративного суду. Крім того, представником відповідача подано клопотання (за вх.№№4511 та 4905 від 18 та від 23 лютого 2015 року) про розгляд справи без участі представника управління.

Заслухавши пояснення в обгрунтування позовних вимог позивача, враховуючи письмові заперечення на адміністративний позов представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та їх задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Положення ст.6 КАС України є реалізацією ч.1 ст.55 Конституції України, яка визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється пенсіонером органів прокуратури, з 01 березня 2002 року позивачу ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з максимального розміру 90% відсотків від чинної на той час заробітної плати на посаді працівника прокуратури.

В подальшому, а саме 01.07.2012 року позивачу УПФ України в м.Кіровограді було проведено перерахунок пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов плати працівників органів прокуратури» №505 від 31 травня 2012 року, в розмірі 80% відсотків від суми заробітної плати.

Крім того, 02.10.2012 року позивачу було проведено перерахунок пенсії у звязку із звільненням з органів прокуратури в розмірі 80% відсотків від суми заробітної плати.

Постановою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 30 квітня 2014 року визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м.Кіровограді про перерахування ОСОБА_1 пенсії в розмірі 80% від місячної заробітної плати за період з 01.07.2012 року по 02.10.2012 року та з обмеженням максимального розміру пенсії. Зобовязано управління Пенсійного фонду України в м.Кіровограді перерахувати з 01.07.2012 року ОСОБА_1 призначену їй пенсію в звязку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури та при звільненні з органів прокуратури відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% місячної заробітної плати за відповідною посадою без обмеження граничного розміру та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати суму пенсії за період з 01.07.2012 року по момент перерахунку пенсії.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2014 року постанову Ленінського районного суду м.Кіровограда від 30 квітня 2014 року скасовано. Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м.Кіровограді щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 01.07.2012 року та 02.10.2012 року в розмірі 80% від суми місячної заробітної плати. Зобовязано управління Пенсійного фонду України в м.Кіровограді здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2012 року та 02.10.2012 року в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати. В задоволенні інших позовних вимог було відмовлено.

Зазначене судове рішення суд апеляційної інстанції мотивував тим, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, на підставі чого, внесені Законом України №3668-VIзміни до статті 50-1 Закону України №1789-XII щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим в разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.

Крім того, вирішуючи питання про застосування зазначеного Закону в часі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, на підставі чого перерахунок пенсії, призначеної до 1 жовтня 2011 року, проводиться в разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, виходячи з розміру, встановленого на час призначення пенсії, у зв'язку з чим УПФ України в м.Кіровограді повинен був перерахувати позивачу пенсію з 01.07.2012 року та з 02.10.2012 року відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку та здійснити на користь позивача відповідні грошові виплати.

В частині позовних вимог про визнання незаконним рішення УПФ України в м.Кіровограді в частині застосування обмеження максимальним розміром пенсії та зобовязання здійснити перерахунок без обмеження позивачу було відмовлено з посиланням на те, що питання щодо обмеження пенсії максимальним розміром вирішується після здійснення обчислення розміру пенсії, а приймаючи до уваги, що в даному випадку предметом спору є перерахунок пенсії у відсотковому розмірі 90%, тобто обчислення розміру пенсії у 90% розмірі відповідачем не здійснювалося, тому вимоги, що стосуються обмеження максимального розміру пенсії є передчасними.

Зазначене рішення суду апеляційної інстанції набрало законної сили та відповідно до ч.2 ст.14 КАС України є обовязковим для виконання на всій території України.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом також встановлено, що 18 грудня 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до УПФ України в м.Кіровограді з питання надання їй повного розрахунку пенсії з 01 липня 2012 року, з зазначенням основного розміру пенсії, доплат, з зазначенням в які місяці та на яку суму проводилося обмеження розміру пенсії максимальним.

З наданої відповідачем відповіді та розрахунку (лист УПФ України в м.Кіровограді від 23.12.2014 року №111/Б-11) вбачається, що 27.11.2014 року до ОСОБА_2 надійшла постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2014 року по справі №405/1647/14-а (2-а/405/74/14) з зобовязанням здійснити перерахунок пенсії з 01.07.2012 року та з 02.10.2012 року в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати. На виконання рішення суду ОСОБА_2 було проведено зазначені перерахунки 11.12.2014 року, та, починаючи з розрахунку пенсії з 02.10.2012 року перерахунок пенсії позивачу ОСОБА_2 було проведено з обмеженням, виходячи з того, що розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. В зазначений розмір пенсії з обмеженнями граничним розміром включено і підвищення позивачу за особливі заслуги перед Україною.

Відповідач в листі також зазначив, що в ОСОБА_2 відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром.

З огляду на зазначене, судом відзначається, що позивачу УПФ України на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2014 року проведено перерахунок пенсії в розмірі 90% відсотків, однак з 02.10.2012 року з обмеженням пенсії максимальним розміром.

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1 22.08.2002 року на підставі Указу Президента України від 22 серпня 2002 року була нагороджена орденом ОСОБА_3 ІІІ-го ступеню, знак ордена №432.

Указом Президента України від 24 серпня 2012 року №501/2012 позивачу присвоєно почесне звання «Заслужений юрист України».

Відповідно до витягу з протоколу №6 засідання комісії з встановлення пенсій за особливі заслуги перед Україною при Кіровоградській облдержадміністрації від 31 жовтня 2012 року ОСОБА_1 з 06.09.2012 року розмір встановленої надбавки за особливі заслуги перед Україною відповідно до статті 10 Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною», встановивши її у розмірі 25% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність.

Судом відзначається, що, оскільки позивачу було призначено пенсію 01.03.2002 року на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001 року, яким працівникам прокуратури пенсії не обмежувалися максимальним розміром, то дії УПФ України в м.Кіровограді щодо такого обмеження розміру пенсії позивача та фактичного позбавлення позивача надбавок за особливі заслуги є неправомірними, так як вони суперечать вимогам Законів України та порушують гарантовані права позивача з огляду на наступне.

Зокрема, відповідно до Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI , який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» внесено нову норму (друге речення частини пятнадцятої), згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Аналіз зазначеної правової норми вказує на те, що обмеження пенсії максимальним розміром, установленим Законом № 3668, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсію призначено до набрання чинності цим Законом, тобто до 01.10.2011 р., проте пенсіонерам, яким пенсію призначено до 01.10.2011 р. і в яких її розмір перевищує максимальний, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої ст. 42 Закону про пенсійне страхування та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір вищезазначеної пенсії відповідатиме максимальному розміру пенсії, встановленому Законом № 3668, тобто якщо пенсію призначено до 01.10.2011 р., то її розмір не обмежується, проте він не перераховуватиметься до того часу, поки не буде відповідати максимальному розміру пенсії.

Відповідно до ст.22, ч.1 ст.92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України (№ 8-рп/2005 від 11 жовтня по справі № 1-21/2005), Конституційний Суд України сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України також зазначено, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Крім того, Конституційний Суд України в мотивувальній частині рішення від 09.02.1999 року №1-рп/99 щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі Законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що «за загально визначеним принципом права Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часу треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той Закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали або мали місце.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обгрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 1 статті 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на зазначене, аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини в їх сукупності, суд вважає, що належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій на відповідність їх ст.19 Конституції України та Законам України, які застосовуються до спірних правовідносин, субєктом владних повноважень УПФ України в м.Кіровограді при розрахунку позивачу пенсії з 02 жовтня 2012 року з обмеженням пенсії максимальним розміром, який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, не надано, на підставі чого, суд приходить до висновку про правомірність та обгрунтованість позовних вимог позивача та їх задоволення шляхом визнання неправомірними дій УПФ України в м.Кіровограді щодо перерахування пенсії позивачу ОСОБА_1 з 02 жовтня 2012 року з обмеженням максимальним розміром та зобовязання УПФ України в м.Кіровограді перерахувати позивачу ОСОБА_1 з 02 жовтня 2012 року пенсію без обмежень граничним розміром.

Щодо посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом судом відзначається наступне.

Зокрема, в постанові Ленінського районного суду м.Кіровограда від 30 квітня 2014 року суд, з урахуванням наданих позивачем документів (пояснення ОСОБА_4, офіційно посвідченого Дубіївською сільською радою Черкаського району Черкаської області та свідоцтва про смерть ОСОБА_5О.), які підтверджували той факт, що з літа, 2012 року по 2013 рік позивач доглядала за хворою дружиною свого одинокого та хворого дядька ОСОБА_4 ОСОБА_5 та після смерті якої (21.11.2013 року) позивач допомагала в організації поховання та сороковин, та з зазначених причин не могла звернутися до відповідача за захистом порушених прав, та визнав зазначені причини поважними.

В постанові суду апеляційної інстанції від 28.10.2014 року Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд за наслідками перегляду в апеляційному порядку зазначеної постанови суду першої інстанції зазначив, що питання про поновлення строку є не так фактом, який підлягає встановленню, як елементом аргументації, або оціночною категорією. Суд першої інстанції, оцінивши доводи позивача, прийшов до висновку, що пропущений строк звернення до суду підлягає поновленню. В той же час УПФ України в м.Кіровограді не навело обставин та відповідних їм доказів, які б спростовували висновок суду першої інстанції про поновлення строку звернення до суду адміністративним позовом.

Крім того, судом відзначається, що з зазначеним адміністративним позовом про визнання неправомірними дій УПФ України в м.Кіровограді щодо перерахунку пенсії з обмеженням граничним розміром позивач звернулася до суду 26 грудня 2014 року, при цьому, про наявність порушеного права позивач дізналася в грудні 2014 року (відповідь УПФ України в м.Кіровограді від 23 грудня 2014 року за вих.№111/Б-11), у звязку з чим адміністративний позов подано до суду в межах строку звернення до адміністративного суду, визначеного ст.99 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа), на підставі чого присудити позивачу ОСОБА_1 слід присудити здійснені нею документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 73 грн. 08 коп. з Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 11, 69, 71, 94, 158-163, 167, 185-186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в м.Кіровограді про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії, - задовольнити.

Визнати неправомірними дії ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в м.Кіровограді при здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 02 жовтня 2012 року з обмеженням граничним розміром.

Зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в м.Кіровограді здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 02 жовтня 2012 року без обмежень граничним розміром.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 73 грн. 08 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м.Кіровограда шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги, у разі застосування судом ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова