Справа № 802/93/15-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/93/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Заброцька Л.О.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

01 липня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Загороднюка А.Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Лозінської Н.В.,

представників позивача - Зімакової К.О., Жолудь І.О.

представника відповідача - Нестерук М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Іллінецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сорочанський мірошник" до Іллінецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

21.01.2015 року позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Сорочанський мірошник" звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Іллінецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового порвідомлення-рішення.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 15.04.2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 15.04.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, представники позивача, в свою чергу, заперечили проти апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ "Сорочанський мірошник" зареєстровано як юридична особа 22.03.2007 року та являється платником податку на додану вартість.

В період з 03.09.2014 року по 09.09.2014 року Іллінецькою ОДПІ, відповідно до підпункту 75.1.2 п.75.1 ст.75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 ст. 78, пункту 81.1 ст. 81, пункту 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ "Сорочанський мірошник" з питань перевірки господарських відносин з TOB "Реалтранс", TOB "Укржелдорремсервіс", TOB "Долавр", TOB "Техно торг" за період з 01.04.2012 року по 31.10.2012 року, за результатами якої складено акт від 16.09.2014 року №153/22/34709632.

Відповідно до висновків, викладених в зазначеному акті, в ході перевірки встановлено порушення позивачем п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 та п. 201.1, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість в сумі 117048,00 грн., в тому числі за квітень 2012 року - 68010,00 грн., за серпень 2012 року - 41644,00 грн., за жовтень 2012 року - 7303,00 грн., який підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет.

Не погодившись з висновками, викладеними в акті, позивач 22.09.2014 року подав до Іллінецької ОДПІ заперечення, в задоволенні яких податковий орган листом від 26.09.2014 року № 2821/5-22 відмовив, а висновки, викладені в акті перевірки, залишив без змін.

На підставі висновків перевірки Іллінецькою ОДПІ винесено податкове повідомлення - рішення форми "Р" № від 26 вересня 2014 року, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 117048,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в сумі 58524 грн.

На думку позивача вище вказане податкове повідомлення-рішення є необгрунтованим та порушує його законні права та охоронювані інтереси, що стало причиною звернення до суду.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Податкового кодексу України, Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07. 1999 р. підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, зокрема, встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Статтею 201 Податкового кодексу України визначені основні положення щодо податкової накладної, зокрема, вказані обов'язкові вимоги до змісту податкової накладної. У п.201.8 вказаної норми встановлено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Зі змісту наведених норм законодавства вбачається, що необхідною умовою для включення сум ПДВ до складу податкового кредиту з податку на додану вартість є фактичне здійснення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), їх зв'язок з господарською діяльністю платника податків та підтвердження відповідними первинними документами, у тому числі податковими накладними. При цьому, наслідки у податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто дії, які викликають зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Актом перевірки, податковий орган визначив порушення положень п. 198.1, 198.6, п. 201.4, 201.6 Податкового кодексу України (далі- ПК України), які полягають у тому, що позивач відніс до складу податкового кредиту за квітень 2012 року 68101,50 грн. за результатами господарських операцій з контрагентом ТОВ "Реалтранс". Зокрема відповідач вказує на фіктивність договору та первинних документів, якими оформлені господарські операції, зазначаючи, що вказані операції були здійснені без мети настання реальних наслідків, вони не мають реального товарного характеру, а документи, виписані контрагентом позивача, не являються первинними обліковими документами, а є лише юридичною формою документа та не обліковують операцій у відповідності до їх сутності, не відповідають вимогам до первинних документів.

Згідно з матеріалами справи між ТОВ "Сорочанський мірошник" ( замовник ) та TOB "Реалтранс" ( виконавець ) 03.03.2012 року було укладено Договір №030312 на транспортно-експедиційне обслуговування.

Пунктом 1.1 Договору передбачено, що виконавець зобов'язується надати замовнику транспортно-експедиційні послуги, пов'язані з завантаженням, сертифікацією та відправкою зернових вантажів зі всіх відділень залізничних доріг "Укрзалізниці" за реквізитами останнього.

Відповідно до п. 3.1 договору на транспортно-експедиційне обслуговування оплата здійснюється Замовником у вигляді передплати відповідно до виставленого рахунку в розмірі 100% комплексної ставки або по кожній окремій заявці Замовника складається Додаткова угода, в якій визначається об'єм робіт, вартість послуг і інші умови необхідні для успішного виконання Договору.

Сторонами Договору були укладенні Доповнення №1 від 07.03.2012 року, №2 від 20.03.2012 року, №3 від 20.03.2012 року, №4 від 06.04.2012 pоку та №5 від 18.04.2012 року, в яких були визначені додаткові умови виконання договору, а саме: розмір плати експедитору, вид, кількість вантажу, пункти відправлення та призначення вантажу, порядок оплати та ін.

На виконання умов Договору №030312 від 03.03.2012 року ТОВ "Реалтранс" надав та сертифікував вагони для перевезення насіння сої:

- 03.03.2012 року на ст. Одеса Од. із ст. Сорока Одеської залізниці, що підтверджує залізнична накладна № 41665233 від 03.03.2012 року (1 вагон);

- 02.03.2012 року на ст. Одеса Од. із ст. Сорока Одеської залізниці, що підтверджує залізнична накладна №41642422 від 02.03.2012 року (5 вагонів);

- 03.03.2012 року на ст. Одеса Од. із ст. Сорока Одеської залізниці, що підтверджує залізнична накладна № 41662503 від 03.03.2012 року (3 вагона);

- 31.03.2012 року на ст. Іллічівськ Од. із ст. Власівка Південної залізниці, що підтверджує залізнична накладна №44725893 від 31.03.2014 року (3 вагона);

- 02.04.2012 року на ст. Іллічівськ Од. із ст. Власівка Південної залізниці, що підтверджує залізнична накладна №44746527 від 02.04.2014 року (3 вагона);

- 02.04.2012 року на ст. Іллічівськ Од. із ст. Миргород ПІВД 44780, що підтверджує залізнична накладна №44746535 від 02.04.2014 року (1 вагон );

- 03.04.2012 року на ст. Іллічівськ Од. із ст. Миргород ПІВД 44780, що підтверджує залізнична накладна №44762052 від 03.04.2014 року (5 вагонів);

- 04.04.2012 року на ст. Іллічівськ Од. із ст. Власівка Південної залізниці, що підтверджує залізнична накладна №44778660 від 04.04.2014 року (3 вагона );

- 04.04.2012 року на ст. Іллічівськ Од. із ст. Миргород ПІВД 44780, що підтверджує залізнична накладна №44772150 від 04.04.2014 року (1 вагон );

- 07.04.2012 року на ст. Іллічівськ Од. із ст. Власівка Південної залізниці, що підтверджує залізнична накладна №448 13566 від 07.04.2014 року (2 вагона )

- 09.04.2012 року на ст. Іллічівськ Од. із ст. Миргород ПІВД 44780, що підтверджує залізнична накладна №44828713 від 09.04.2014 року (4 вагона ).

За наслідком виконання договору №030312 від 03.03.2012 року ТОВ "Реалтранс" складено акти виконаних робіт, які підписані стронами без зауважень, а також на адресу позивача були виписані податкові накладні № 19, 20 від 18.04.2012 року та № 29,31 від 24.04.2012 року, на загальну суму ПДВ 68101,50 грн..

Вище вказані документи були надані під час перевірки та відображені в акті перевірки, будь - яких зауважень щодо їх оформлення акт не містить.

Таким чином, реальність здійснення господарських операцій між позивачем та TOB "Реалтранс", а також суми податкового кредиту з податку на додану вартість, сформованого позивачем за вказаними господарськими операціями, підтверджуються актами приймання виконаних робіт, залізничними та податковими накладними. При цьому, зазначені податкові накладні складені відповідно до вимог ст. 201 Податкового кодексу України, містять усі обов'язкові реквізити та видані особою, зареєстрованою як платник податку на додану вартість на момент видачі таких податкових накладних.

При цьому, колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта щодо неможливості проведення зустрічної звірки TOB "Реалтранс" щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами, оскільки TOB "Реалтранс" на той час мав чинну державну реєстрацію, реєстрацію платника податків та не був позбавлений прав укладати будь-які угоди у відповідності з діючим законодавством.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Зокрема, відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи зі змісту наведеної норми, саме на податкові органи покладається обов'язок надати достатні докази на обґрунтування висновків про порушення платником податків норм податкового законодавства, на підставі яких такому платникові визначено відповідні грошові зобов'язання.

При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Як зазначалось вище, в спростування тверджень податкового органу щодо безтоварності господарських операцій, позивачем надано наступні докази: договір на транспортно-експедиційне обслуговування, акти приймання виконаних робіт, залізничні та податкові накладні.

За отримані послуги позивачем проведено розрахунки з контрагентом, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями від 24.04.2012 року та від 17.04.2012 року.

Крім того, про реальність та належне виконання зі сторони ТОВ "Реалсервіс" взятих на себе зобов'язань за договором транспортно-експедиційного обслуговування є відвантаження перевезеного товару за Контрактом на поставку соєвих бобів іншому контрагенту позивача - Alfred C.Toepfer International GmbH м. Гамбург, Німеччина, за результатом виконання вказаного договору ТОВ "Сорочанський мірошник" отримав від Alfred C.Toepfer International GmbH м. Гамбург, Німеччина виручку від реалізації товару в сумі 2352567,85 доларів США, про що свідчить виписка з рахунку за період 01.04.2012 року по 30.04.2012 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що в даному випадку господарські угоди між позивачем та ТОВ "Реалсервіс" були реально виконані сторонами, кожна оподаткована господарська операція належним чином оформлена, а податкові накладні відповідають встановленим вимогам.

Аналізуючи посилання відповідача на відсутність факту реального вчинення господарських операцій за період з 01.07.2012 року по 31.10.2012 року між позивачем та TOB "Укржелдорремсервіс", суд зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ "Сорочанський мірошник" ( замовник ) та TOB "Укржелдорремсервіс" ( підрядник ) 02.07.2012 року було укладено Договір №62/0712 про надання послуг.

Пунктом 1 вказаного Договору визначено, що позивач та TOB "Укржелдорремсервіс" домовилися про виконання робіт, що визначаються специфікацією до Договору. Відповідно до підписаної сторонами Специфікації TOB "Укржелдорремсервіс" взяв на себе зобов'язання здійснити капітальний ремонт маневрового тепловоза, який, як пояснив представник позивача в судовому засіданні, використовується ТОВ "Сорочанський мірошник" для подання вагонів під завантаження сільськогосподарською продукцією та відправлення вагонів до залізничної станції.

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій за вказаним договором, позивач надав суду низку документів, які були досліджені судом та долучені до матеріалів справи, а саме:

- податкові накладні №2 від 04.07.2012 року на загальну суму 178675,20 грн., в тому числі ПДВ 29779,20 грн., №3 від 01.11.2012 року на загальну суму 178675,20 грн., в тому числі ПДВ 29779,20 грн.

За наслідком виконання капітального ремонту маневрового тепловозу ТГМ -40 №0695 сторонами Договору було підписано акт здачі-приймання робіт №ОУ-0000013 від 01.11.2012 року, видано гарантійний талон №737/2.

Також, в матеріалах справи міститься калькуляція вартості капітального ремонту маневрового тепловозу ТГМ -40 №0695, з якої вбачається, що загальна вартість робіт з ПДВ складає 357350,40 грн.

Оплата наданих послуг за Договором №62/0712 від 02.07.2012 року підтверджується платіжними дорученнями №710 від 04.07.2012 року на суму 178675,20 грн., №1401 від 30.11.2012 року на суму 100000,00 грн., №10 від 09.01.2013 року на суму 70180,81 грн.

Крім того, в серпні 2012 року ТОВ "Укржелдорремсервіс" на підставі рахунку - фактури №СФ-409 від 18.07.2012 року, відповідно до видаткової накладної №6/08 від 07 серпня 2012 року, здійснило реалізацію та транспортування позивачу шпал дерев'яних просочених типу 2А в кількості 200 штук на загальну суму 39884,40 грн., в тому числі ПДВ в сумі 6647,60 грн.

Оплата придбаних шпал здійснена 27.07.2012 року, згідно виставленого рахунку, за платіжним дорученням №820 від 26.07.2012 року на загальну суму 39884,40 грн.

По факту оплати товару, ТОВ "Укржелдорремсервіс" було виписано податкову накладну №15 від 27.07.2012 року на суму 39884,40 грн., в тому числі ПДВ в сумі 6647,40 грн.

Після отримання позивачем придбаний товар був проведений по бухгалтерському обліку ТОВ "Сорочанський мірошник", що підтверджується карткою рахунку 209 за період серпень 2012 року - вересень 2012 року та свідчить про реальність поставки придбаного у ТОВ "Укржелдорремсервіс" товару.

Згідно доводів апелянта, податковим органом виявлено розбіжності в заповненні накланих №2 від 04.07.2012 року та №15 від 27.07.2012 року, зокрема, податкові накладні виписані для ТОВ "Сорочанський мірошник" підписані посадовою особою ОСОБА_5, а податкові накладні зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних підписані директором ОСОБА_6

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 розділу V Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.10 статті 201 розділу V Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Кодексу податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/ послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/ послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі, відповідно до ст. 201 ПКУ покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше двадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Реєстру.

Для отримання інформації із Реєстру, покупець складає запит в електронному вигляді за допомогою програмного забезпечення та надсилає його засобами телекомунікаційного зв'язку ДПС України. За результатами пошуку зазначеної у запиті податкової накладної та/або розрахунку коригування автоматично формується витяг з Реєстру, у якому наводяться відомості щодо податкової накладної та розрахунку коригування. Зазначений витяг надсилається платнику не пізніше операційного дня, що настає за днем надходження запиту.

Проте, відповідно до абзацу 8 п. 201.10 ст. 201 ПК України, подання запиту є правом, а не обов'язком покупця. При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідач, відповідно до абз. 10 п. 201.10 ст. 201 ПК України, виявивши розбіжності даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних, міг провести документальну позапланову перевірку продавці ТОВ "Укржелдорремсервіс", чого не зробив.

Відповідно до п. 6.1. Порядку заповнення податкової накладної, що затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 № 1379 "Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної" ( який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин) оригінал податкової накладної надається покупцю (отримувачу) товарів/послуг на його вимогу. Податкова накладна, яка відповідно до пункту 11 підрозділу 2 розділу XX Кодексу підлягає реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних, надається покупцю тільки після реєстрації, що здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При цьому у верхній лівій частині податкової накладної робляться відповідні відмітки (потрібне виділяється поміткою "X").

Зазначена відмітка зроблена на податкових накладних № 2 від 04.07.2012 року та №15 від 27.07.2012 року.

ПК України не встановлено обов'язку платника податку перевіряти дії своїх постачальників по реєстрації ними податкових накладних у ЄРПН, перевіряти правдивість та відповідність їх свідчень, у тому числі і у наданих ними податкових накладних. Встановлена законодавством можливість перевірки реєстрації податкових накладних у ЄРПН є правом платників податків, а не їх обов'язком. Якщо постачальник порушив вимоги законодавства, то відповідальність за такі дії повинен нести саме цей постачальник у силу вимог ст. 61 Конституції України.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта щодо відсутності товарно-транспортних накладних та подорожніх листів вантажного автомобіля на перевезення шпал дерев'яних, оскільки вимоги встановлені наказом Мінтрансу від 14.10.1997 року № 363 "Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні" про наявність ТТН під час перевезення вантажів є обов'язковим для перевізників. За їх порушення останні можуть бути притягнуті до відповідальності органами, що здійснюють контроль за дотриманням вимог законодавства про автомобільний транспорт у процесі виконання перевезень вантажів.

Правила № 363, розроблені Міністерством транспорту України, стосуються винятково порядку здійснення перевезень і не мають (і по визначенню не можуть мати) відношення до бухгалтерського й податкового обліку підприємств, які є відправниками вантажу й вантажоодержувачами, не можуть встановлювати правила ведення зазначених видів обліку.

Крім цього, ТТН не відносяться до обов'язкових документів податкової звітності, передбаченої ПК України.

Таким чином, суми податкового кредиту з податку на додану вартість, сформованого позивачем за господарськими операціями з TOB "Укржелдорремсервіс", підтверджуються податковими накладними, актом здачі-приймання робіт, платіжними дорученнями, видатковими накладними.

Аналізуючи взаємовідносини позивача з контрагентом ТОВ "Техно торг" за період з 01.07.2012 року по 31.10.2012 року суд зважає на таке.

В перевіряємий період позивач здійснював господарські операції по придбанню комп'ютерної техніки, телефону та інших товарів.

Поставка техніки відбувалася на підставі виставлених позивачу рахунків. ТОВ "Сорочанський мірошник" було здійснено оплату рахунків на поставку комп'ютерної техніки та інших товарів, що підтверджується платіжними дорученнями, а саме :

платіжним дорученням №696 від 03 .07.2012 року на суму 8061,39 грн.;

платіжнми дорученням №714 від 05.07.2012 року на суму 2793,12 грн.;

платіжним дорученням №887 від 09.08.2012 року на суму 7981,61 грн.

По факту оплати товару TOB "Техно торг" було виписано податкові накладні, які стали підставою для формування сум податкового кредиту позивача. Зокрема були виписані наступні податкові накладні, які належним чином зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних:

№470 від 03.07.2012 року на суму 8061,38 грн., в тому числі ПДВ 1343,56грн.;

№800 від 05.07.2012 року на суму 2793,12 грн., в тому числі ПДВ 456,52 грн.;

№1315 від 09.08.2012 року на суму 7981,61 грн., в тому числі ПДВ 1330,27 грн.

Передача товару від TOB "Техно торг" позивачу проводилась на підставі видаткових накладних: №16827 від 09.07.2012, №17722 від 09.07.2012, №20386 від 10.08.2012.

Після отримання, придбаний товар був проведений по бухгалтерському обліку ТОВ "Сорочанський мірошник", що підтверджується карткою рахунку 221 за період липень - серпень 2012 року та свідчить про реальність поставки придбаного у ТОВ " Техно торг " товару.

Також, придбання позивачем у TOB "Техно торг" товару підтверджується актами приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 31.10.2012 року, від 31.08.2012 року, від 30.04.2012 року, від 30.04.2012 року та від 23.01.2012 року .

При цьому, суд також критично ставиться до посилань відповідача щодо не підтвердження факту реального здійснення господарських операцій з ТОВ "Техно торг" з огляду на висновки, викладені в акті ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів м. Києві № 385/3-22-08-35791183 від 11.10.2013 року про неможливість проведення зустрічної звірки TOB " Техно торг " з платниками податків за 2012 рік.

Як встановлено судом, суми податкового кредиту з податку на додану вартість, сформованого позивачем за господарськими операціями з TOB "Техно торг", підтверджуються податковими накладними, актами приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, платіжними дорученнями, видатковими накладними. При цьому, зазначені податкові накладні складені відповідно до вимог ст. 201 Податкового кодексу України, містять усі обов'язкові реквізити та видані особою, зареєстрованою як платник податку на додану вартість на момент видачі таких податкових накладних.

згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, станом на 03.07.2012 року ТОВ "Техно торг" знаходилось за юридичною адресою: вул. Велика Кітаївська, буд 53-А, кв. 18, м. Київ, 03028, що спростовує в цій частині висновки ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів м. Києві, викладені в акті перевірки № 385/3-22-08-35791183 від 11.10.2013 року.

Разом з тим, із зазначеного акту вбачається, що ТОВ "Техно торг" у період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року було платником податку на додану вартість ( п.2.3.1 акту № 385/3-22-08-35791183 від 11.10.2013 року ). Тобто, на час виникнення спірних господарських правовідносин, ТОВ "Техно торг" являлось платником ПДВ та знаходилось на податковому обліку.

Отже, наявність підтверджуючих первинних документів та належним чином оформлених податкових накладних свідчать про правомірність формування ТОВ "Сорочанський мірошник" податкового кредиту, на підставі виданих ТОВ "Техно торг" податкових накладних.

З приводу правомірності формування позивачем податкового кредиту на підставі податкових накладних виданих ТОВ "Долавр", суд зазначає наступне.

Як вбачається з Акту перевірки, основною підставою для висновку про порушення ТОВ "Сорочанський мірошник" правил формування податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинах з TOB "Долавр" є, на думку відповідача, не підтверджений факт реального здійснення господарських операцій.

06 липня 2012 року позивачем укладено договір №07/07-2012 по наданню послуг по охороні об'єкта з TOB "Долавр". Відповідно до умов Договору TOB "Долавр" прийняло і забезпечувало цілодобову охорону єдиного цілісного виробничого комплексу позивача та товарно-матеріальних цінностей, розміщених на його території. TOB "Долавр" діє на підставі Ліцензії на надання послуг, пов'язаних з охороною державної та іншої власності (серія AB №582173 виданої МВС України 06.05.2011) ( том 1 а.с. 115-119 ). Додатковою угодою №1 до Договору встановлено, що ТОВ "Долавр" забезпечує цілодобову охорону єдиного цілісного виробничого комплексу Власника (позивача) силою 5 цілодобових постів охорони, починаючи з 13.07.2012 року. Пунктом 2 Додаткової угоди №1 визначено місячну вартість наданих ТОВ "Долавр" послуг в сумі 54000,00 грн. за календарний місяць.

Крім того, задля якісного та належного виконання визначених в Договорі №07/07-2012 від 06 липня 2012 року послуг по охороні, сторонами було затверджено Інструкцію, яка визначає основні вимоги по організації охорони і внутрішнього об'єктового режиму.

Оплата послуг TOB "Долавр" здійснювалася позивачем на підставі платіжних доручень № 835 від 31.07.2012 року на суму 39240,00 грн. та №982 від 04.09.2012 року на суму 51075,00 грн.

По результатам надання послуг з охорони об'єктів сторонами договору підписано акти здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.07.2012 №ОУ-0000207 та від 29.08.2012 №ОУ-0000245.

На підставі актів здачі-приймання робіт (надання послуг) виконавець виписав позивачу податкові накладні, які стали підставою для формування сум податкового кредиту позивача. Зокрема були виписані наступні податкові накладні:

№19 від 31.07.2012 на суму 39240,00 грн., в тому числі ПДВ 6540,00 грн.

№10 від 29.08.2012 на суму 51075,00 грн., в тому числі ПДВ 8512,50 грн.

Таким чином, первинні документи, зокрема, податкові накладні, платіжні доручення, акти здачі-приймання робіт (надання послуг) складені відповідно до вимог чинного законодавства, тому є належними, допустимими та достовірними доказами, які документально підтверджують факт здійснення господарської операції, а відтак висновки відповідача щодо завищення суми податкового кредиту сформованого позивачем, за наслідком здійснення господарських операцій з ТОВ "Долавр", є необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що висновки відповідача щодо завищення позивачем суми податкового кредиту є необґрунтованими та безпідставними, а, як наслідок, прийняте податкове повідомлення-рішення № від 26.09.2014 року - протиправним.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про обгрунтованість заявлених позивачем вимог, які правомірно задоволені судом першої інстанції.

Апелянтом не надано достатніх доказів в підтвердження доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Іллінецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Загороднюк А.Г.

Полотнянко Ю.П.