Справа № 820/6108/15
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2015-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2015 р. № 820/6108/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонька А.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Харківський національний університет внутрішніх справ, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Харківського національного університету внутрішніх справ (рахунок 5066 в Головному управлінні Державної казначейської служби України в Харківській області, МФО 851011, ) витрати, пов'язані з утриманням, в сумі 41890,22 грн. (сорок одна тисяча вісімсот дев'яносто гривень 22 копійки).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 має заборгованість у сумі 41890,22 грн., що виникла у звязку з утриманням відповідача під час навчання в ХНУВС в період з 30.08.2010 року по 28.02.2014 року. Не відпрацювавши трирічний термін в органах внутрішніх справ, Наказом ГУМВС України в Харківській області № 219 о/с від 20.05.2015 року ОСОБА_1 був звільнений з органів внутрішніх справ за власним бажанням, що є підставою для відшкодування фактичних витрат, пов'язаних з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі МВС України.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Беручи до уваги, що відповідач в судове засідання не прибув, причин неприбуття суду не повідомив, є належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 навчався у вищому навчальному закладі Харківському національному університеті внутрішніх справ з 30.08.2010 року по 28.02.2014 року та був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ і зарахований курсантом ХНУВС з 30.08.2010 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи наказом ХНУВС № 403 о/с від 10.08.2010 року.

Відповідно до п. 15 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Частиною 2 статті 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби та спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" початком проходження військової служби вважається: день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов'язаних.

Частиною 5 ст. 18 Закону України "Про міліцію" встановлено, що підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Відповідно до п. 2 ст. 52 Закону України "Про освіту" випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Матеріалами справи встановлено, що 01.09.2010 року між ОСОБА_1, ХНУВС та ГУМВС України в Харківській області укладено договір "Про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ" (а.с. 9-10).

Відповідно до вищезазначеного договору, ХНУВС, зобов'язався: забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України; щороку інформувати відповідача про розмір фактичних витрат, пов'язаних з її утриманням; після закінчення навчання й отримання відповідної кваліфікації видати відповідачу документ про освіту встановленого зразка, направлення на роботу відповідно до рішення державної комісії з персонального розподілу випускників, нагрудний знак та грошові виплати, передбачені відповідними нормативно-правовими актами; після відрахування або закінчення навчання затвердити розрахунок фактичних витрат на її підготовку за весь термін навчання.

В свою чергу, ГУ МВС України в Харківській області, зобовязався призначити випускника, який прибув за направленням, на посаду, визначену державною комісією з персонального розподілу фахівців, чи на іншу посаду про призначення на яку є письмова згода випускника; у тижневий термін після призначення фахівця на посаду надіслати Виконавцеві письмове повідомлення про це; інформувати Виконавця про звільнення Особи зі служби в органах внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчання із зазначенням підстав звільнення.

Відповідач, при цьому, взяв на себе зобов'язання після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначено замовником, і відпрацювати не менше трьох років. У разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими договором, відшкодувати фактичні витрати пов'язані з утриманням у навчальному закладі, згідно із затвердженим розрахунком.

Суд зазначає, що відповідача відрахували зі складу курсантів та відкомандирували до ГУМВС України в Харківській області для подальшого проходження служби, відповідно до наказу № 33 о/с від 28.02.2014 року, що міститься в матеріалах справи.

Згідно з наказом ГУМВС України в Харківській області № 219 о/с від 20.05.2015 року ОСОБА_1 звільнено відповідно до "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України" в запас Збройних Сил України за ст. 64 п. "ж" (за власним бажанням).

На підставі вищевикладеного судом встановлено, що відповідач за власним бажанням звільнився з ОВС протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 1 березня 2007 року затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ (далі - Порядок №313), який визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС (далі - особи), витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі:

1) дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС (далі - навчальний заклад) через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість;

2) відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення навчального закладу;

3) звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.

Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Порядок розрахунку витрат установлює МВС разом з Мінфіном.

Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою.

Частина 7 статті 18 Закону України "Про міліцію" передбачає, що курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Таким чином, у зв'язку із звільненням за власним бажанням з органів внутрішніх справ України протягом трьох років після закінчення Харківського національного університету внутрішніх справ ОСОБА_1 зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у вищому навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком.

Суд зазначає, що згідно з Довідкою розрахунком Харківського національного університету внутрішніх справ, ОСОБА_1 повинен відшкодувати витрати, повязані з його утриманням у ХНУВС за період з 30.08.2010 року по 28.02.2014 року в сумі 41890,22 грн. З зазначеною довідкою відповідач ознайомлений та був згоден, про що свідчить власний підпис (а.с. 11).

Відповідно до п.2.2.5 договору "Про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ" від 01.09.2010 року, ГУМВС України у Харківській області зобовязане інформувати ХНУВС про звільнення відповідача зі служби в органах внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчання із зазначенням підстав.

На виконання зазначеної норми, ГУМВС України у Харківській області було направлено лист № 7/5861 від 20.05.2015 р. про звільнення відповідача зі служби в органах внутрішніх справ на адресу позивача та отримано останнім 26.05.2015 року (а.с. 12).

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем було здійснено всі заходи по стягненню суми з відповідача за витрати, повязані з утриманням ОСОБА_1 у Харківському національному університеті внутрішніх справ, передбачені діючим законодавством, однак вони не призвели до сплати заборгованості у розмірі 41890,22 грн.

На час розгляду адміністративної справи сума заборгованості відповідачем не сплачена та складає 41890,22 грн.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги той факт, що відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона належними і достатніми доказами повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а відповідач належними доказами не довів факту погашення заборгованості у розмірі 41890,22 грн., суд прийшов до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, через що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 11, 71, 72, 94, 160 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення суми - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Харківського національного університету внутрішніх справ (рахунок 5066 в Головному управлінні Державної казначейської служби України в Харківській області, МФО 851011, ) витрати, пов'язані з утриманням, в сумі 41890,22 грн. (сорок одна тисяча вісімсот девяносто гривень 22 копійки).

Стягнути з Державного бюджету України (р/р 4011, отримувач: УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова Харківської області, код 37999628, МФО 851011, банк ГУДКСУ у Харківській області) на користь Харківського національного університету внутрішніх справ судовий збір у розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві гривні сімдесят копійок).

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя Бідонько А.В.