Справа № 559/1279/15-а
Суддя: Ралець Р. В.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 559/1279/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області,

в складі головуючого судді Ралець Р.В.

при секретарі Крушняк О.С.

розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Дубно скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дубенського міськрайонного управління юстиції,

В С Т А Н О В И В :

В обґрунтування заявленої вимоги скаржник посилається на те, що 14 листопада 2014 року державним виконавцем ВДВС Дубенського МУЮ ОСОБА_2 було винесено постанову про арешт майна боржника, а саме ОСОБА_1, з оголошенням заборони на його відчуження.

Вважає, що дії державного виконавця ВДВС Дубенського МУЮ ОСОБА_2 щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, та сама постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження є неправомірними, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи (у тому числі державні виконавці) зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій визначено Законом України „Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року.

Зазначеним правовим актом визначено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхні права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження.

Згідно частини 5 статті 8 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У судове засіданні скаржник не з»явився та подав заяву про слухання справи у його відсутність і підтримання своїх позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з»явився. Про причини неявки суд не повідомив Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином про що свідчать судові розписки. Доказів на спростування тверджень заявника суду не надав.

Дослідивши матеріали справи та докази заявника суд прийшов до висновку про задоволення вимог скаржника із слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 14.11.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дубенського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 була винесена постанова про арешт майна боржника ОСОБА_1 згідно до провадження з примусового виконання постанови ДАБК № 1779 від 19.10.2010 року про стягнення 510 гривень.

За змістом пункту 1 частини першої статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (стаття 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною 1 і 2 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що: « /. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем лише шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ,проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту».

На час накладення арешту майна від 14 листопада 2014 року діяла Інструкція з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5. Зазначена Інструкція (п.1.1.) розроблена відповідно до Закону України „ Про виконавче провадження", інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.І ст. 55 Закону України „ Про виконавче провадження" арешт майна полягає, зокрема, у винесенні постанови про арешт майна боржника та оголошенні заборони на його відчуження.

За положеннями п.4.2. Інструкції з організації примусового виконання рішень слідує, що: « Опис та арешт майна боржника здійснюються в такій послідовності:

4.2.1. Після виявлення майна боржника державний виконавець проводить опис та арешт цього майна, про що складає акт. В акті опису та арешту майна боржника повинні бути вказані:

а) назва кожного внесеного в акт предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо);

б) якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються державним виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису;

в) якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування;

г) прізвище, ім 'я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач);

ї) відмітка про роз'яснення зберігачеві майна обов'язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт;

д) якщо державний виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження;

е) зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі».

Судом встановлено що до винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 14 листопада 2014 року, опис майна боржника не проводився.

Згідно із положеннями пункту 4.2.2. Інструкції з організації примусового виконання рішень: « 4.2.2. Акт опису та арешту майна підписується державним виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також може бути підписаний іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна. У разі відмови від підпису сторін чи інших осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в акті».

Вищевказана вимога закону державним виконавцем виконана не була.

Відповідно до 4.2.3. Інструкції з організації примусового виконання рішень: « 4.2.3. Якщо опис і арешт майна здійснюються, на виконання рішення про забезпечення позову, державний виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику. Іншій особі майно на зберігання може бути передано лише у випадку відсутності боржника чи його відмови від прийняття майна на зберігання, а також у випадку, якщо судовим рішенням визначено іншу особу, якій необхідно передати майно не зберігання».

Під час винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 14 листопада 2014 року, вказані вимоги закону державним виконавцем Бабич Л. П. виконані не були .

Пунктом 4.2.4. Інструкції з організації примусового виконання рішень, якими регламентовано, що: «Якщо опис і арешт майна здійснюються за участю боржника або його представника, акт опису та арешту майна складається в двох примірниках. Перший залишається в провадженні державного виконавця, а другий видається боржнику під розписку на першому примірнику, що залишається у державного виконавця, однак дані вимоги закону державним виконавцем виконанні не були.

Оскаржувана постанова була винесена без відома та участі ОСОБА_1

Про оскаржувану постанову ОСОБА_1 дізнався 06 травня 2015 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, про що розписався на заяві про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Такі обставини підтверджено доказами у матеріалах справи.

На підставі вищевикладеного керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.181,158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дубенського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 щодо винесення 14 листопада 2014 року постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження - неправомірними.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дубенського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 від 14 листопада 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Постанова суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду протягом 7 днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали можуть подати апеляційну скаргу протягом п"яти днів з дня отримання її копії .

Суддя: