Справа № 808/1172/15
Суддя: Горобцова Ярослава Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року о/об 17 год. 48 хв.Справа № 808/1172/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., за участю секретаря судового засідання Філоненко Ю.М.,

за участю представників:

від позивача: - ОСОБА_1

від відповідача ОСОБА_2

розглянувши у місті Запоріжжі у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізька механізована колона №1»

до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізька механізована колона №1» (далі позивач або ТОВ «ЗМК №1») до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач або ДПІ у Ленінському районі м.Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області), в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення №2 від 25.09.2014 про збільшення суми грошових зобовязань з податку на додану вартість на суму 85 902,00грн. та штрафні санкції 21 475,50грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим що законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим субєктом господарювання. Так, ТОВ «ЗМК №1» виконано усі необхідні умови, передбачені податковим законодавством, які надають йому правові підстави для нарахування податкового кредиту, а висновки податкового органу викладені в Акті перевірки, на думку позивача, є необґрунтованими та ґрунтуються лише на припущеннях.

Заперечуючи проти позову з підстав, викладених в письмових запереченнях, відповідач зазначив, що перевіркою встановлено відсутність будь-якої інформації про наявність складських приміщень, наявність автомобільного чи іншого транспорту, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства. На думку відповідача, з огляду на реалізацію товарно-матеріальних цінностей, послуг за січень та лютий 2014 року в значній кількості неможливо в одній особі з урахуванням робочого часу, оформити бухгалтерські та податкові документи, відобразити дані господарських операцій в бухгалтерському та податковому обліку та реальне здійснення всіх перелічених господарських операцій.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засідання заперечив проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позову.

На підставі частини третьої статті 160 КАС України в судовому засіданні 03 червня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до відомостей з ЄДРПОУ Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізька механізована колона №1» зареєстрована реєстраційною службою Запорізького міського управління юстиції як юридична особа 25.03.2008 за адресою: 01042, м. Київ, Печерський р-н, вул. Чигоріна, 12, кімната 24. Ідентифікаційний код 35842232.

На підставі направлення від 31.07.2014 №559, згідно із пп.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп.75.1.2 п.75.1 ст. 75, пп.78.1.1 п.78 ст.78 Податкового кодексу України, на підставі наказу ДПІ у Ленінському районі м.Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області від 31.07.2013 №726 посадовими особами відповідача проведена документальна позапланова виїзна перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізька механізована колона №1» з питання дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Промбуд Маркет» () за січень лютий 2014 року.

За результатами перевірки складено Акт № 867/08-28-22-12/35842232 від 08.08.2014 на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення №2 від 25.09.2014, яким збільшено суму податкового зобовязання за основним платежем 85 902,00грн., за штрафними санкціями 21 475,50грн.

Згідно висновків перевірки встановлено порушення ТОВ «ЗМК №1» п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, встановлення заниження податку на додану вартість, який підлягає до сплати в бюджет на загальну суму 85 902грн., в тому числі по періодам: за січень 2014 року на суму 51 667грн., за лютий 2014 року на суму 34 235грн.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ПРОМБУД МАРКЕТ» (Субпідрядник) та ТОВ «ЗМК №1» (Генпідрядник) укладено договір субпідряду № 1010/1-2013 від 10.10.2013 згідно умов якого субпідрядник виконує для генпідрядника роботи з реконструкції відкритого розподільчого устрою ОРУ-110кВ з заміною вимикача типу ВВН-110 на елегазовий вимикач LТВ 145 D1/В (фарфор).

На виконання умов договору сторони підписали Акти приймання виконаних будівельних робіт за березень 2014 року на суму 310 000,00 грн., довідки про вартість виконаних будівельних робіт та затрати за березень 2014 року (форма КБ-3), ТОВ «Промбуд маркет» виписало позивачу податкову накладну №13034 від 27.01.2014 на суму ПДВ 51 666,67 грн.

Також між ТОВ «ПРОМБУД МАРКЕТ» (Субпідрядник) та ТОВ «ЗМК №1» (Генпідрядник) укладено договір субпідряду № 0711/1 від 07.11.2013 згідно умов якого субпідрядник виконує роботи з зовнішнього електропостачання житлового будинку гр. ОСОБА_3 по туп. Набережний, 1 в с. Кобелячок, Кременчуцького району, Полтавської області. На виконання умов договору сторони підписали Акти приймання виконаних будівельних робіт №1, №2 за січень 2014 року на суму 127 600,94 грн. від 09.01.2014, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та затрати за січень 2014 року (форма КБ-3), акт передачі змонтованого обладнання на об'єкті за січень 2014 року, ТОВ «ПРОМБУД МАРКЕТ» виписало позивачу податкову накладну № 4021 від 09.01.2014 на суму ПДВ 21 266,82 грн.

Відповідно до договору субпідряду № 1610/1 від 16.10.2013 року ТОВ «ПРОМБУД МАРКЕТ» (Субпідрядник за договором) було для ТОВ «ЗМК №1» (Генпідрядник за договором ) виконано роботи з будівництва ПЛ-0,4 кВ для електропостачання житлового будинку ОСОБА_4 по вул. Набережній в с. Кривуші, Кременчуцького району, Полтавської області. Замовник ОСОБА_4 На виконання умов договору сторони підписали Акт приймання виконаних будівельних робіт за січень 2014 року на суму 77 809,44 грн. від 09.01.2014 року, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та затрати за січень 2014 року (форма КБ-3), акт передачі змонтованого обладнання на об'єкті за січень 2014 року. ТОВ «ПРОМБУД МАРКЕТ» виписало позивачу податкову накладну №4020 від 09.01.2014 на суму ПДВ 12 968,24 грн.

Оплата товару здійснювалася у безготівковій формі, що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача (т.1 а.с. 113, 114, 135).

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до приписів п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 201.14 ст.201 Податкового кодексу України встановлено, що платники податку зобов'язані вести окремий облік операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об'єктами оподаткування та звільнені від оподаткування згідно з цим розділом.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Згідно з ч.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Одним із основних принципів на яких ґрунтується бухгалтерський облік та фінансова звітність, відповідно до ст.4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є принцип превалювання сутності над формою операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Як зазначено у ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Згідно з п.1.2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (далі Положення №88), господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Відповідно до п.2.1 Положення №88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Як зазначено у п.2.4 Положення №88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

У пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України зазначено, що податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пп.«а» п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Як зазначено у пп.«а» п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Підпунктом 198.3. ст. 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до ст. 187.1 цього ж Кодексу датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України вважається дата здійснення першої з подій:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Згідно з п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.4 ст.201 ПК України встановлено, що податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до п.п. 201.6 та 201.8 ст.201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу

Таким чином, виходячи із приписів вищевказаних норм Податкового кодексу України, податкова накладна є документом, який підтверджує фактичну сплату покупцем податку на додану вартість у ціні товару, та надає право на формування податкового кредиту платника податків - покупця. І лише придбання товарів (послуг, робіт), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності платника податку, відсутність податкової накладної та складання податкової накладної особою, що не зареєстрована як платник ПДВ, позбавляють платника податку права на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум податків у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат.

Наведені правові норми свідчать, що визначальною умовою правомірності формування витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податку та підтвердження розрахунковими, платіжними та первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку.

Судом встановлено, що перелічені вище документи оформлені відповідно до вимог законодавства. Водночас, перевіркою не зафіксований факт наявності в податковій накладній недоліків, що свідчить про її неналежність як первинного документу, або порушення порядку її видачі.

Таким чином, у позивача наявна необхідна документація, яка дає підстави для включення витрат до складу валових за відповідний період, що виникли у зв'язку з оплатою за послуги контрагента на виконання зобов'язань по укладеному договору.

Суд звертає увагу, що доводи контролюючого органу щодо відсутності обєктів оподаткування при придбанні та продажу товарів (послуг) базуються лише на інформації Акту ДПІ в Будьонівському районі м.Донецька №85/05-61-22-01/38654416 від 28.03.2014 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ПРОМБУД МАРКЕТ» щодо документального підтвердження господарських відносин із контрагентами покупцями-постачальниками за період січень-лютий 2014», згідно якого зустрічну звірку неможливо провести у звязку з відсутністю підприємства та посадових осіб за адресою: 83053, м. Донецьк, вул. Георгія Димитрова, буд.2, що саме по собі не є достатнім для можливості стверджувати про фіктивність господарських взаємовідносин між позивачем та його контрагентом.

Водночас, в матеріалах справи наявні: дозвіл №2558.13.14 виданий ТОВ «ПРОМБУД МАРКЕТ» на виконання робіт підвищеної небезпеки згідно переліку, Ліцензія Державної архітектурно-будівельної інспекції України серії АЕ №261486 видану ТОВ «ПРОМБУД МАРКЕТ» на здійснення господарської діяльності, повязаної із створенням обєктів архітектури (за переліком робіт згідно додатком) (т. 1 а.с. 160-164). Також відповідач на час здійснення спірних господарських операцій був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ( виписам серії ААВ №836594 т.1. а.с.166) та зареєстрований в якості платника податку на додану вартість (свідоцтво №200127435 НБ №426341 т.1 а.с. 165). Податкові накладні, виписані позивачу зареєстровані в Реєстрі виданих та отриманих податкових накладних (т.1 а.с. 168-204).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що укладення спірних договорів з ТОВ «ПРОМБУД МАРКЕТ» та позивачем було здійснено позивачем на виконання умов договору №212 від 19.07.2013 між ТОВ «ЗМК №1» (виконавець) та ПАТ «Донбасенерго» (замовник) умови якого передбачають залучення спеціалізовані організації для виконання передбачених робіт (п. 4.3 Договору) (т.2 а.с. 37-43). На виконання умов договору сторони підписали договірну ціну, специфікацію №1, підсумкову відомість ресурсів, локальний кошторис №2-1-1, акт приймання-передачі електрообладнання від 14.01.2014, технічні дані вимикача LTB 145D1/B (фарфор), графік виконаних робіт, Акт №1здачі-приймання проектно-технічної продукції до договору №212 від 19.07.2013, кошторис №3, довідку про вартість виконаних будівельних робіт, акт приймання виконаних будівельних робіт №1, підсумкова відомість ресурсів, ТОВ «ЗМК №1» видало ПАТ «Донбасенерго» видаткову накладну №РН-0000001 від 14.01.2014, довіреність №10 від 14.01.2014,

Транспортування електрообладнання підтверджується товарно-транспортною накладною №01588 від 14.01.2014. Оплата товару здійснювалася у безготівковій формі, що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача (т.2 а.с. 98 105).

Також між позивачем (підрядник) та ПАТ «Полтаваобленерго» (замовник) укладено договір підряду №3154 від 06.11.2013, виконання якого підтверджується підписано сторонами договірною ціною, локальним кошторисом №4-1-1, графіком виконання робіт актом №2 приймання виконаних будівельних робіт. Оплата товару здійснювалася у безготівковій формі, що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача (т.2 а.с. 133 136).

Між позивачем (підрядник) та ПАТ «Полтаваобленерго» (замовник) укладено договір підряду №2835 від 07.10.2013 виконання якого підтверджується підписано сторонами договірною ціною, локальним кошторисом №4-1-1, актом передачі змонтованого обладнання на обєкті, графіком виконання робіт актом №2 приймання виконаних будівельних робіт. Оплата товару здійснювалася у безготівковій формі, що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача (т.2 а.с. 162 165).

Згідно ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку і податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Пред'явлені до перевірки та надані у судовому засіданні документи є первинними документами у розумінні ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та повністю підтверджують факт здійснення операції і, відповідно, право позивача на включення до податкового кредиту та до складу своїх валових витрат вартості отриманих послуг з метою здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Згідно з ч.1 ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки та збори у порядку і розмірах, установлених законом. Платник податків, який правильно застосовує норми податкового права, не повинен залежати у своїх правовідносинах з державою від іншого платника податків, який ці норми порушує.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У ч.2 ст.71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізька механізована колона №1» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №2 від 25.09.2014 Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізька механізована колона №1» 214,76 грн. (двісті чотирнадцять гривень 76 копійок ) судового збору.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.В. Горобцова