Справа № 804/8009/14
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року м. Київ К/800/57122/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Головчук С.В.,
Ліпського Д.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Публічного акціонерного товариства "ЄВРАЗ Баглійкокс" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

за касаційною скаргою Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року,

встановив:

У червні 2014 року Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - відділення Фонду) звернулось до суду з позовом до ПАТ "ЄВРАЗ Баглійкокс" про стягнення адміністративно-господарських санкцій у розмірі 458936,37 грн та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 137,68 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року, в задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі відділення Фонду, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій статей 18, 19, 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", просить скасувати судові рішення та ухвалити нове - про задоволення позову. Зазначає, що на законодавчому рівні імперативно визначено єдиний для всіх роботодавців норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів та встановлено відповідальність за його порушення, а ненадходження коштів до спеціального фонду перешкоджає реалізації державної політики у сфері соціального захисту інвалідів.

В запереченні на касаційну скаргу ПАТ "ЄВРАЗ Баглійкокс" просить залишити судові рішення без змін, вказуючи на їх законність і обґрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу робочих місць, установленого статтею 19 цього Закону, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється в розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Виконанням нормативу робочих місць у вказаній кількості вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним (частини перша і п'ята статті 19 Закону).

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, зобов'язані щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в залежності від кількості робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, і не зайнятих ними. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

В силу статті 217 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції є видом господарсько-правової відповідальності, що застосовується до суб'єктів господарювання за порушення ними правил здійснення господарської діяльності.

Згідно з частиною першою статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що він ужив усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Судами встановлено, що у звіті ПАТ "ЄВРАЗ Баглійкокс" про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2013 рік форми № 10-ПІ зазначено, що середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу підприємства за рік становила 1481 особу, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, - 50 осіб, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місяцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", - 59 осіб.

Наказом по ВАТ "Баглійкокс" (перейменованого в подальшому в ПАТ "ЄВРАЗ Баглійкокс") від 17.03.2004 р. № 256 "Про заходи щодо створення робочих місць для інвалідів" створено постійно діючу комісію для підбору, створення та проведення атестації робочих місць для інвалідів, якою, зокрема у 2013 році, визначено робочі місця, де доцільно використовувати працю інвалідів.

Протягом 2013 року відповідач щомісяця надавав до Дніпродзержинського міського центру зайнятості звіти за формою № 3-ПН "Звіт про наявність вакансій", в яких зазначав про потребу в працівниках-інвалідах, про створені вакансії для працевлаштування інвалідів, що підтверджується копіями звітів, долучених до матеріалів адміністративної справи.

Листом від 26.05.2014 р. ПАТ "ЄВРАЗ Баглійкокс" звернулося до Дніпродзержинського міського центру зайнятості з проханням повідомити про кількість осіб з обмеженими фізичними можливостями, які у 2013 році знаходились на обліку у центрі, та кількість осіб, направлених на підприємство для працевлаштування, про участь представників підприємства в заходах які організовував та проводив міський центр зайнятості, а також чи були безпідставні відмови в працевлаштуванні осіб з обмеженими фізичними можливостями. У відповідь Дніпродзержинський міський центр зайнятості повідомив, що протягом 2013 року на ПАТ "ЄВРАЗ Баглійкокс" було направлено 47 осіб з обмеженими можливостями для працевлаштування, з яких 1 особа працевлаштована на підприємстві, 27 осіб відмовились та 19 осіб не відповідають вимогам.

Крім того, відповідач протягом 2013 року проводив активну роботу по розміщенню звукової реклами на площах і ринках міста стосовно прийому на роботу інвалідів, брав участь у всіх заходах, які проводив міський центр зайнятості (ярмарках вакансій для працевлаштування осіб з обмеженими фізичними можливостями, семінарах, круглих столах), на яких пропонував робочі місця.

З огляду на викладене суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що відповідач ужив усіх залежних від нього заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, інформування державної служби зайнятості про наявність вакансій для організації працевлаштування інвалідів, самостійного пошуку інвалідів, тому на нього не може бути покладена відповідальність за ненаправлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, відсутність у населеному пункті за місцем знаходження підприємства інвалідів, які бажають на ньому працювати.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав вважати, що судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К.
Головчук С.В.
Ліпський Д.В.