Справа № 153/675/15-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 153/675/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дзерин М.М.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

24 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі Вінницької області на постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі Вінницької області про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі, Вінницької області, щодо відмови позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_1, в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку - протиправними; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі, Віннницької області, нарахувати та призначити позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію із зниженням пенсійного віку, як учаснику в роботах по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, з 03 березня 1988 року по 04 квітня 1988 року, - водієм, здійснюючи перевезення до реактора у місті Чорнобиль, Київської області, - з 19 січня 2015 року, з часу первісного звернення з заявою до управління ПФУ України в Ямпільському районі, Вінницької області.

Відповідно до постанови Ямпільського районного суду Вінницької області від 19.05.2015 року позов задоволено, а саме: визнано дії управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі, Вінницької області, щодо відмови позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_1, в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку - протиправними; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі, Віннницької області, нарахувати та призначити позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію із зниженням пенсійного віку, як учаснику в роботах по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, з 03 березня 1988 року по 04 квітня 1988 року, - водієм, здійснюючи перевезення до реактора у місті Чорнобиль, Київської області, - з 19 січня 2015 року, з часу первісного звернення з заявою до управління ПФУ України в Ямпільському районі, Вінницької області.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

На адресу суду від позивача надійшла заяви про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання свого уповноваженого представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та був відряджений й перебував у 30 - кілометровій зоні відчуження з 03 березня 1988 року по 04 квітня 1988 року, включно, та відноситься до категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 році, - (категорія 3), видане 05 січня 1993 року, серії НОМЕР_1. На той час позивач працював в автотранспортному підприємстві - АТП-10175, яке було перейменовано в АТП-10574, на базі якого було утворене АТП - 10551, та в подальшому ПАТ Ямпільське АТП - 10551. Будучи водієм даного підприємства відповідно з наказом № 134, позивач був направлений у відрядження у місто Чорнобиль, для участі в ліквідації наслідків аварії на АЕС, де перевозив робочих до та від реактора. За час перебування з 03 березня 1988 року по 04 квітня 1988 року позивачу нараховувалась заробітна плата в трьох кратному розмірі. 19 січня 2015 року позивач звернувся до працівників ПФУ у Ямпільському районі із заявою про призначення пенсії. 21 січня 2015 року, позивачу було повідомлено, що йому необхідно надати до ПФУ документи про підтвердження факту роботи безпосередньо в зоні відчуження у 1988 році не менше 30 календарних днів. Оформити це право в Управлінні пенсійного фонду району у нього не має можливості, в зв'язку з тим, що відсутня довідка про періоди участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області, від 01 квітня 2015 року, було встановлено факт участі позивача в зоні відчуження у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 03 березня 1988 року по 04 квітня 1988 року, а саме, встановлено факт, що він працював водієм здійснюючи перевезення до реактора у місто Чорнобиль, Київської області. З вказаним рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області, позивач звернувся до управління ПФУ України у Ямпільському районі. Рішенням №8 від 20 квітня 2015 року, позивачу було відмовлено у у призначенні пенсії по віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на Чоронобильській АЕС», оскільки рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області, встановлено лише факт перебування в зоні відчуження без зазначення кількості днів в населених пунктах.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при прийнятті рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку, не дотримався критеріїв-принципів обґрунтованості, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення: добросовісності; розумності та пропорційності, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, враховуючи наведене.

За змістом ч. 3 ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Статтею 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що довідки про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Таким чином, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи викладене, позивач має право на дострокове призначення пенсії, згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Водночас, як свідчать матеріалів справи, а саме: рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 01 квітня 2015 року - позивач дійсно брав участь у зоні відчуження у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 03 березня 1988 року по 04 квітня 1988 року, а саме працював водієм здійснюючи перевезення до реактора у місті Чорнобиль Київської області.

Згідно з переліком населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено Постановою КМ УРСР від 23 липня 1991 року № 106 - місто Чорнобиль, Київської області, відноситься саме до такого населеного пункту.

Положеннями ч. 1 ст. 101 Закону "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що органи, які призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організації і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі. Тобто, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган.

В силу п. 2 вказаної постанови, у разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. Крім того, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Слід зауважити, що для осіб, які працювали в зоні відчуження, документом, що підтверджує період роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС може бути будь-який документ, виданий у період роботи в зоні відчуження організацією чи установою, розташованими в зоні (первинний документ), в якому зазначені: період роботи, населений пункт чи об"єкт, де проводились роботи. Такими документами можуть бути первинні довідки, первинний табель обліку робочого часу, дорожні листки тощо.

Зважаючи на викладене, дії відповідача є протиправними, оскільки не відповідають вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 травня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку встановленому ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г.

Смілянець Е. С.