Справа № 308/7717/15-а
Суддя: Дергачова Н. В.
Дата ухвалення: 2015-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.07.2015 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі Меркуловій Ю.П.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 прикордонного загону - ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

перекладача Джаміль ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_4 про примусове видворення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду із позовом до громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_4 про примусове видворення, посилаючись на те, що 24 червня 2015 року відповідач на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським співтовариством про реадмісію осіб був переданий на територію України у встановленому угодою порядку за незаконний перетин Державного кордону із України в Словацьку Республіку в складі групи осіб на ділянці відповідальності Відділу прикордонної служби «Новоселиця».

Відповідач перебуває на території України незаконно, документів, коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги, родичів на території України не має. Також, під час опитування, відповідач пояснив, що має намір у будь-якому випадку потрапити до країн Західної Європи з метою працевлаштування для забезпечення свого проживання та бажання повернутися до країни походження не має, що підтверджується його незаконними діями, у зв'язку з чим ОСОБА_1 прикордонний загін змушений звернутись до суду з позовом про примусове видворення громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_4за межі України.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 прикордонного загону - ОСОБА_2 позов підтримав та просив суд розглянути його по суті за наявними у справі документами.

Відповідач громадянин ОСОБА_6 ОСОБА_4у судовому засіданні зазначив, що не розуміє української мови, тому до участі у справі було залучено перекладача Джаміль ОСОБА_5. Відповідач ОСОБА_3 ОСОБА_4 позов не визнав, зазначив, що з заявою про отримання статусу біженця до органів міграційної служби не звертався, приїхав до України за 12 днів до спроби перетнути кордон із України в Словацьку республіку, та йшов до будь-якої країни у пошуках кращого життя, оскільки переніс операцію на серці та не зміг залишатися у своїй країні. В ОСОБА_6 в нього були вбиті брат та батьки, а сам він через свою хворобу воювати не може.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 червня 2015 року відповідач на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським співтовариством про реадмісію осіб був переданий на територію України у встановленому угодою порядку за незаконний перетин Державного кордону.

Згідно вимог п. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України,

підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Відповідно до п. 26 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 « Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", статтею 13 Закону України "Про імміграцію".

Примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн:

де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Як зазначено у ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

В судовому засіданні громадянин ОСОБА_6 ОСОБА_4пояснив, що з заявою про отримання статусу біженця до органів міграційної служби не звертався, приїхав до України за 12 днів до спроби перетнути кордон із України в Словацьку республіку, та йшов до будь-якої країни у пошуках кращого життя, оскільки переніс операцію на серці та не зміг залишатися у своїй країні. В ОСОБА_6 в нього були вбиті брат та батьки, а сам він через свою хворобу воювати не може.

Судом встановлено, що відповідно до керівних принципів УВКБ ООН щодо оцінки потреби в міжнародному захисті осіб, які шукають притулок із ОСОБА_6 17.12.2010, стор. 41 російського перекладу «Проведенный УВКБ ООН детальный анализ зафиксированных случаев потерь среди гражданского населения за период с 1 июля 2010 г. по 8 октября 2010 г. показывает, что более всего страдают от связанного с конфликтом неизбирательного насилия провинции Гильменд и Кандагар в южном регионе и Кундуз в северо-восточном регионе.» Стор. 43-44 «С

учетом сложности и нестабильности ситуации, заявления о предоставлении убежища, поступившие от афганцев, утверждающих, что они спасаются бегством от всеобщего насилия из других районов Афганистана, должны тщательно рассматриваться в каждом отдельном случае, с учетом представленных заявителем доказательств, а также другой актуальной и достоверной информации о месте прежнего проживания заявителя. В последнем случае принятое решение должно со всей очевидностью включать оценку того, действительно ли в месте прежнего проживания заявителя существует обстановка всеобщего насилия на момент вынесения решения. Следует отметить, что в ряде других провинций: Урузган, Забул, Пактика, Нангархар, Багдиз, Пактия, Вардак и Кундуз, - тоже отмечаются значительные колебания статистики нарушений безопасности. Уровень насилия, число потерь и вынужденных перемещений могут быть весьма значительны, в зависимости от активности вооруженных группировок и конфликтов с ISAF и афганскими войсками.»

BBC, стаття «Чому Талібан має таку силу в ОСОБА_6», 2 лютого 2012 р. http://www.bbc.co.uk/news/world-asia-16851949

Люди мало вибору і тому змушені підтримувати Талібан в багатьох регіонах, через владу, яку мають збройні угрупування. Корупція в уряді і культура безкарності коли найвищі посадовці чи ті, які мають з ними звязки дуже легко уникають покарання навіть за серйозні злочини, такі я вбивство це може вважатися причинами, чому люди починають надавати підтримку Талібану. В Кундузі на півночі, наприклад, декілька командирів збройних угрупувань, що тісно співпрацюють з урядом були звинувачені у вимаганнях, пограбуваннях і зґвалтуваннях, але нікого з них не було притягнено до відповідальності.»

Ситуація в на півночі в цілому (оскільки Кундуз є північною провінцією) : BBC, стаття «Зловіщі знаки на півночі ОСОБА_6», 8 червня 2011 р.

http://www.bbc.co.uk/news/world-south-asia-13559494

«Північ колись була найбільш мирною частиною ОСОБА_6. Але NATO готується передати контроль над деякими регіонами країни Афганському урядові у липні. Повстання, підриви, вбивства високопоставлених осіб вказують зловіщу загрозу погіршення безпеки.» 2

Агентство Reliefweb:http://reliefweb.int/sites/reliefweb.int/files/reliefweb_pdf/briefingkit-0ad1a062b678d147d1b5b4bdcb466fff. pdf) «Кабул, 27 лютого 2012 року - після атаки на офіс ООН в Кундузі, Місія ООН в ОСОБА_6 (UNAMA) переводить своїх міжнародних співробітників у більш безпечні райони і буде робити кроки, що офіс міг надалі працювати в безпеці.»

З урахуванням викладеного суд вважає, що є громадянин ОСОБА_6 ОСОБА_4 в будь-якому разі не підлягає видворенню, оскільки підпадає під захист статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що вимоги ОСОБА_1 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про примусове видворення громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_4є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 29, 30, 31, 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 11, 70, 71, 86, 106-163,183-5 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду в п'ятиденний строк з дня її проголошення.

Повний текст постанови буде складений протягом пяти днів з дня оголошення вступної та резолютивної частини.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7