Справа № 2а-11482/10/2670
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року м. Київ К/800/14124/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Міністерства інфраструктури України

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 листопада 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2013 року

у справі за позовом Міністерства інфраструктури України до Головного управління транспорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа - Комунальна корпорація «Київавтодор», про визнання бездіяльності протиправною,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2010 року Міністерство інфраструктури України звернулося до суду з позовом про визнання бездіяльності Головного управління транспорту виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) з недотримання вимог пункту 1.6 Державного стандарту України (далі - ДСТУ) 2735-97, розділу 5 ДСТУ Б В.2.3-12-2004 при встановленні та експлуатації колесовідбійного бар'єру по осі проїзної частини проспекту Перемоги від Повітрофлотського шляхопроводу до вулиці Чорнобильської у м. Києві, протиправною; зобов'язати відповідача усунути дані порушення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 листопада 2012 року, яку залишено без змін, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Міністерство інфраструктури України порушує питання про скасування рішень судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення судів - без змін.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судами встановлено, що 16 травня 2010 року о 14 год. 45 хв. на проспекті Перемоги в районі вулиці Чорнобильської у Святошинському районі м. Києва сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій автобуса ЛАЗ-183 (автобус належить Комунальному підприємству «Київпастранс» АП №4), здійснюючи перевезення пасажирів за регулярним маршрутом № 759, не впорався з керуванням автобуса, внаслідок чого автобус пробив дорожнє двобічне металеве огородження бар'єрного типу, встановлене на розділювальній смузі, виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з вантажним автомобілем Мерседес-Бенц-310 та легковим автомобілем марки Опель. У результаті зіткнення водій та пасажир вантажного автомобіля Мерседес-Бенц -310 загинули на місці пригоди, а чотири пасажири автобуса ЛАЗ-183 травмовані.

Листом №2571/18/14-10 від 26 травня 2010 року позивач звернувся до Головного управління транспорту виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), у якому повідомив про дорожньо-транспортну пригоду та просив надати інформацію про виробника металевого бар'єрного огородження, встановленого на пропекті Перемоги в місці скоєння пригоди, технічні умови, згідно з якими його виготовлено, коли і ким його встановлено, копії актів прийняття в експлуатацію цього огородження та документальні підтвердження відповідності конкретної конструкції огородження, а також запропоновано провести перевірку металевого огородження , встановленого на проспекті Перемоги, з метою визначення його надійності у стримуванні дорожніх транспортних засобів. Листом №063-2833 від 04 червня 2010 року Головне управління транспорту виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) надало відповіді по суті поставлених позивачем питань.

Відповідно до пункту 4 Положення про Головне управління транспорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 21 червня 2007 року № 746 (далі - Положення) завданнями Головного управління є: організація ефективного функціонування інфраструктури дорожньо-транспортного комплексу міста, що являє собою сукупність підприємств, установ, організацій, а також суб'єктів підприємницької діяльності - фізичних осіб, які здійснюють у місті; - перевезення пасажирів (вантажів) автомобільним, міським електричним, річковим та авіаційним транспортом; - будівництво, реконструкцію та утримання вулиць і доріг міста та штучних споруд; - будівництво, реконструкцію та утримання об'єктів дорожнього сервісу; - організація дорожнього руху на території міста; - організація робіт щодо будівництва, ремонту і утримання міської мережі дорожньо-транспортного комплексу та інфраструктури автомобільних шляхів сполучень, транспортних розв'язок, шляхопроводів, мостів (автовокзали, зупинки транспорту загального користування, пересадочні вузли, автостоянки, паркінги, термінали, підземні пішохідні переходи тощо; реалізація функцій власника міських вулиць і доріг в частині прав та обов'язків, віднесених Законом України «Про дорожній рух» до компетенції міських органів виконавчої влади; виконання обов'язків та використання прав власника міських вулиць і доріг щодо управління їх функціонуванням та розвитком, віднесених Законом України «Про автомобільні дороги» до компетенції органів місцевого самоврядування.

До завдань Головного управління транспорту Положенням віднесено: вирішення питання експлуатації автомобільних доріг та вулиць у надзвичайних ситуаціях; забезпечення обладнання доріг і вулиць технічними засобами регулювання дорожнього руху та контроль за їх утриманням; організація будівництва, реконструкція, ремонт та утримання вулиць і доріг міста та штучних споруд за встановленими для них державними стандартами та нормами; здійснення нагляду за розміщенням технічних засобів організації дорожнього руху, об'єктів дорожнього сервісу та рекламо носіїв у межах «червоних ліній».

Судами встановлено, що будівництво колесовідбійного бар'єра по осі проїзної частини проспекту Перемоги від Повітрофлотського шляхопроводу до вулиці Чорнобильської здійснювалось на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 10 лютого 1997 року № 150, за проектом № 019618 генпідрядником Холдінговою компанією «Київміськбуд» на замовлення ДКО «Київміськгідрошляхміст» (зараз Комунальна корпорація «Київавтодор») в особі представника замовника Дирекції будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва. Проектно-кошторисна документація затверджена розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 16 січня 1997 року № 62.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 13 квітня 1998 року № 769 «Про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом колесовідбійного бар'єра по осі проїзної частини проспекту Перемоги від Повітрофлотського шляхопроводу до вул. Чорнобильської» затверджено відповідний акт державної приймальної комісії від 30 березня 1998 року про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом даного об'єкту, який засвідчено підписами членів комісії-представників від генпідрядника, держархбудконтролю, генпроектувальника, Державтоінспекції, технагляду, авторського нагляду і експлуатаційних організацій.

Наказом ДКО «Київміськгідрошляхміст» від 29 травня 1998 року «Про передачу на баланс фактичних витрат закінченого будівництвом об'єкта «Колесовідбійний бар'єр по осі проїзної частини проспекту Перемоги від Повітрофлотського шляхопроводу до вул. Чорнобильської» та додатку № 3 до наказу Шляхово-експлуатаційної дільниці по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Ленінградського району ДКО «Київміськгідрошляхміст» (зараз КП ШЕУ Святошинського району КК «Київавтодор») прийнято на баланс колесовідбійний бар'єр по осі проїзної частини просп. Перемоги на ділянці: від вул. Академіка Туполева до вул. Чорнобильська протяжністю 4,23 км.

Наказом Дежкомстандарту України від 25 серпня 1994 року № 215 затверджено ДСТУ 2735-94 «Огородження дорожні і напрямні пристрої. Правила використання. Вимоги безпеки руху», який введено з 01 січня 1995 року.

ДСТУ 2735-94 поширюється на стаціонарні дорожні огородження (крім тросових) і напрямні пристрої, які розміщуються для забезпечення безпеки дорожнього руху на вулицях і дорогах та залізничних переїздах, і встановлює правила використання цих засобів на всіх небезпечних ділянках доріг вулично-дорожньої мережі.

Згідно із пунктом 1.6. вказаного ДСТУ огородження бар'єрного та парапетного типів призначені для запобігання зіткненню транспортних засобів із зустрічними транспортними засобами. Пунктом 2.3. ДСТУ 2735-94 визначено, що конструкцію огородження слід вибирати виходячи з розрахункової величини його поперечного прогину.

За таких обставин, правильними є висновки судів про необґрунтованість доводів позивача про те, що на проспекті Перемоги в районі вулиці Чорнобильської у Святошинському районі м. Києва, має бути встановлено бар'єрне двобічне металеве огородження з допустимим поперечним прогином 1,5 м., оскільки такі доводи не підтверджені належними доказами.

Наказом Державного комітету з будівництва та архітектури України від 02 липня 2004 року № 142, затверджено національні стандарти України ДСТУ Б В.2.3-11-2004 «Споруди транспорту. Огорожа перильного типу. Загальні технічні умови» та ДСТУ Б В.2.3-12-2004 «Споруди транспорту. Огорожа дорожня металева бар'єрного типу. Загальні технічні умови».

ДСТУ Б В.2.3-12-2004 розповсюджується на дорожні огородження першої групи, металеві бар'єрного типу згідно з ДСТУ 2735-94, призначені для відведення з'їзду дорожнього транспортного засобу у небезпечну зону. Місця встановлення огородження бар'єрного типу визначені ДСТУ 2735-94. Вимоги цього стандарту обов'язкові при проектуванні, будівництві, реконструкції, ремонті та утриманні автомобільних доріг, вулиць та штучних споруд.

Розділ 5 ДСТУ Б В.2.3-12-2004 визначає наступні загальні технічні вимоги до огородження: огородження повинно забезпечити стримування дорожніх транспортних засобів, які, рухаючись проїзною частиною з дозволеною швидкістю, змінили, напрямок руху; огородження використовують для відвернення ненавмисного: з'їзду транспортного засобу з земляного полотна, проїзної частини мобільної дороги, вулиці, штучної споруди; зіткнення транспортного засобу з зустрічним транспортним засобом; наїзду транспортного засобу на небезпечну перешкоду, острівець безпеки; під час контакту з огородженням транспортний засіб не повинен: перевертатися через огородження; розвертатися у горизонтальній площині із збільшенням кута наїзду; отримувати проникнення матеріалу огородження до салону кузова; взаємодія транспортного засобу з огородженням повинна завершитись його зупинкою або виїздом у бік смуги руху під кутом до огородження та із швидкістю, які менші ніж під час первинного контакту.

Пунктом 5.2 зазначеного стандарту встановлено наступні вимоги надійності огородження: при розрахунковому наїзді на робочу ділянку огородження не повинно бути розриву балки; Конструкція прямої ділянки огородження повинна мати пристрій або технічне рішення, що забезпечують поперечний прогин балки не більше ніж 50 мм від різниці між лінійними температурними (в межах температур згідно з п.2.27 СНиП 2.05.03) розширеннями балки (балок) та матеріалу, на якому встановлено огородження.

Враховуючи викладене, колегія суддів також погоджується з висновками судів про те, що позивач не довів факт порушення відповідачем вимог ДСТУ 2735-94, ДСТУ Б В.2.3-11-2004 і ДСТУ Б В.2.3-12-2004.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, підстави для задоволення позову про визнання протиправної бездіяльності Головного управління транспорту виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) відсутні, оскільки не встановлено, які обов'язки, що покладені законом або іншим нормативно-правовим актом відповідач не виконав.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України, якщо суд не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення, то суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Міністерства інфраструктури України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 листопада 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак