Справа № 1327/5869/12
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року м. Київ К/800/1349/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя-доповідач Кочан В.М., судді Пасічник С.С. , Рецебуринський Ю.Й. , розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Червонограді Львівської області на постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 07.02.2013р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Червонограді Львівської області про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Червонограді Львівської області з вимогами про зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 07.02.2013р. позовні вимоги задоволено, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Червонограді нараховувати і виплачувати ОСОБА_2 як реабілітованому громадянину підвищення до пенсії у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 25.06.2012р.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014р. апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Червонограді Львівської області залишено без задоволення, постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 07.02.2013р. у справі № 2a/459/35/13 залишено без змін.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що до спірних правовідносин застосуванню підлягає п. "г" ст. 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

У касаційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, допущених судами, просить попередні рішення скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відхилення касаційної скарги з урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до довідки інформаційного бюро УВС Львівської області № 4/5-21505-24 від 14.01.1992р. позивачка має статус реабілітованого на підставі статті 3 Закону Української РСР від 17.04.1991р. "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні".

Позивачка перебуває на обліку в Управлінні ПФУ та отримує підвищення до пенсії у розмірі 42,53 грн. відповідно до пп. 2 п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008р. №654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" як особа, що є членом сім'ї репресованої і згодом реабілітованої особи та яку було примусово переселено.

Відповідно до п. "г" ст. 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" призначені пенсії підвищуються громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Підвищення до пенсії, яке щомісячно виплачується відповідачем позивачу як члену сім'ї репресованої і згодом реабілітованої особи і яку було примусово переселено, виплачується у розмірі меншому, ніж передбачено законом.

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що при визначенні розміру підвищення до пенсії позивачу як особі, що є членом сім'ї політично репресованої і реабілітованої особи та яку було примусово переселено, застосуванню підлягає п. "г" ст. 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а не Постанова Кабінету Міністрів України від 16.07.2008р. №654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян", яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Враховуючи усі обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позову, оскільки відповідач без законних підстав не здійснив нарахування належної соціальної виплати, чим порушив права та інтереси позивача.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, надали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Червонограді Львівської області відхилити, а постанову від 07.02.2013р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Кочан В.М.

судді

Пасічник С.С.

Рецебуринський Ю.Й.