Справа № 607/9303/15-а
Суддя: Грицак Р. М.
Дата ухвалення: 2015-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2015 Справа №607/9303/15-а

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Грицака Р.М.,

секретаря с/з ОСОБА_1

за участю сторін: позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Тернопіль про скасування рішення та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 пенсійного фонду України в м.Тернополі про скасування рішення та стягнення коштів. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що вона є пенсіонером по інвалідності та перебуває на обліку в ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Тернополі і отримує пенсію за місцем свого проживання. Рішенням ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Тернополі з її пенсії було вирішено стягнути кошти в розмірі 3540,67 грн., як переплату пенсії за період з липня 2013 року по березень 2014 року у зв'язку з оформленням нею підприємницької діяльності. Вважає, дії відповідача незаконними, оскільки, факт реєстрації її підприємцем не означає здійснення підприємницької діяльності і отримання доходу, цей факт є лише її правом на здійснення такої діяльності. Вона як підприємець не працювала жодного дня і відповідно доходу не отримувала, а тому вважає, що має право на пенсію, як непрацюючий пенсіонер, а тому просить Рішення міжвідомчої комісії ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Тернопіль від 12.03.2014 року про стягнення з неї ОСОБА_2 переплати в розмірі 3540 грн. 67 коп. скасувати та стягнути в її користь вищевказану суму коштів, як незаконно стягнуті з пенсійної виплати. Одночасно просить поновити їй строк звернення до суду, як пропущений з поважних причин зазначаючи, що жодним чином відповідачем не було повідомлено її про прийняття даного рішення в письмовій формі, а про стягнення заборгованості їй відомо лише з усної інформації працівників ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Тернополі та наданих останніми на її прохання роздруківок відомостей про відрахування, однак вона є юридично необізнаною особою та спочатку звернулася з позовом до Окружного адміністративного суду Тернопільської області, а отримавши відмову у прийнятті заяви вже звернулася до належного за підсудністю суду.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просить його задовольнити. Представник відповідача ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в місті Тернопіль в судовому засіданні позову не визнала та подала суду письмове заперечення в якому зазначає, що відповідно до ч.3 ст.42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в редакції, яка діяла до 01.04.2015 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, який встановлений на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності. При опрацюванні списків працюючих пенсіонерів за листопад 2013 року за даними СПОВ, які надіслані Інформаційним центром Пенсійного фонду України встановлено, що з 25.07.2013 року ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа-підприємець та не повідомила ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м.Тернополі. У лютому 2014 року пенсійну справу приведено у відповідність до норм чинного законодавства і з 25.07.2013 року проведено перерахунок пенсії як працюючому пенсіонеру. За період працевлаштування з липня 2013 року по березень 2014 року виникла переплата в сумі 3540,67 грн. З 01 квітня 2014 року відповідно до рішення міжвідомчої комісії по ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м.Тернополі від 12.03.2014 року з пенсійної виплати ОСОБА_2 утримувалась переплата в розмірі 20% до повного погашення заборгованості. Позовні вимоги вважає безпідставними, крім того, зазначає, що позивачем пропущений строк звернення до суду та позивач не наводить жодних поважних причин його пропуску, а тому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з наданими письмовими запереченнями, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

Позивачу ОСОБА_2 з 12.03.2013 року призначено пенсію по III групі інвалідності від загального захворювання відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із середньомісячного заробітку за період роботи з 01.07.2000 р. по 07.01.2013 р. при стажі роботи 41 рік 05 місяців 10 днів.

Як вбачається з памяток пенсіонера завірених підписом ОСОБА_2 у 2013-2014 р.р., остання повідомлена про обовязок повідомляти органи Пенсійного фонду щодо зміни, які впливають на розмір пенсії ( поступлення на роботу та звільнення з роботи).

Відповідно до ст.33 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" непрацюючі інваліди III групи мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, за наявності страхового стажу для жінок 30 років.

Відповідно до ч.3 ст.42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в редакції, яка діяла до 01.04.2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, який встановлений на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Розмір пенсії ОСОБА_2 з 15.03.2013 року визначений в сумі 1347,97 грн. перераховувався відповідачем у зв'язку із зміною прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до рішень Кабінету Міністрів України як непрацюючому пенсіонеру.

25.07.2013 року ОСОБА_2П.(НОМЕР_1) зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців серії АБ №881618.

Згідно повідомлення Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції 06.03.2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців внесено запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2П.(НОМЕР_1).

При опрацюванні списків працюючих пенсіонерів за листопад 2013 року за даними СПОВ, які надіслані Інформаційним центром Пенсійного фонду України встановлено, що з 25.07.2013 року ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа-підприємець та не повідомила ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м.Тернополі.

Рішенням міжвідомчої комісії ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Тернопіль від 12.03.2014 року встановлено порушення ОСОБА_2 вимог ст. 33 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а саме неповідомлення пенсіонером про працевлаштування та переплату ОСОБА_2 пенсії в розмірі 3540 грн. 67 коп., як непрацюючому пенсіонеру з 25 липня 2013 року по 31 березня 2014 року.

Відповідно до ст.50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати. Зокрема, з інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Як встановлено в судовому засіданні з 01 квітня 2014 року відповідно до рішення міжвідомчої комісії по ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м.Тернополі від 12.03.2014 року з пенсійної виплати ОСОБА_2 утримувалась переплата в розмірі 20% до повного погашення заборгованості, що підтверджується відомістю відрахувань.

Згідно ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З огляду на приписи ст.100 КАС України, слідує, що сплив строку звернення до суду має важливі матеріально-правові наслідки, зокрема, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених ст.99 КАС України, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала не знайде підстав для поновлення строку.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 дізналася про стягнення відповідачем з її пенсії переплати в розмірі 3540,67 грн. в липні 2014 року та звернулася до відповідача за розясненням та скаргою до прокуратури м. Тернополя. В період з 17.10.2015 року по 30.10.2014 року ОСОБА_2 проходила стаціонарне лікування в Тернопільській лікарні №2, що підтверджується випискою з медичної карти позивача. 26.12.2014 року ОСОБА_2 звернулася до Окружного адміністративного суду Тернопільської області з позовною заявою до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Тернопіль про скасування рішення та стягнення коштів, однак ухвалою суду від 31.12.2014 року дана заява повернута позивачу у звязку з чим позивачем подано позов до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 22.01.2015 року.

Враховуючи, що позивач є юридично необізнаною особою, беручи до уваги, що остання мала проблеми зі здоровям та проходила стаціонарне лікування, суд вважає, що пропущений позивачем строк звернення до суду з позовом слід поновити, як пропущений з поважних причин.

Згідно ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання підприємцями з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Отже, спрямування на отримання прибутку - основна ознака підприємництва, оскільки визначає безпосередню мету, задля якої здійснюється ця діяльність. Згідно ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» - державну реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців це засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру. Отже, з аналізу вищезазначених норм, можна зробити висновок, що державна реєстрація фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності, є офіційним визнанням державою, через факт її реєстрації - права на здійснення цією особою самостійної, ініціативної, систематичної, на власний ризик господарської діяльності з метою досягнення економічних та соціальних результатів з метою отримання прибутку. Зазначеним правом суб'єкт підприємницької діяльності може скористуватись: здійснюючи підприємницьку діяльність в сфері господарювання та отримувати прибуток (дохід), що свідчить про те, що зазначена особа самостійно забезпечує себе роботою, шляхом здійснення підприємницької діяльності - є працюючою особою; або не скористуватись не здійснюючи таку діяльність, тобто бути непрацюючою особою, одночасно залишаючись зареєстрованим суб'єктом підприємницької діяльності.

Пенсійне законодавство, також, не пов'язує факт реєстрації особи підприємцем, з правом на отримання пенсії, ним лише встановлено обов'язковість його реєстрації як застрахованої особи, а право на пенсію, ним здобувається у разі отримання ним доходу і сплати з цього доходу страхових внесків.

Зокрема п. 3 ст. 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено підприємців, як осіб, які підлягають обов'язковому загальнодержавному пенсійному страхуванню, але право на отримання пенсії згідно ст. 8 даного закону, вони матимуть за умови коли така застрахована особа має необхідний страховий стаж або їй була призначена пенсія згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до ст. З Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено право осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Для обліку всіх застрахованих осіб та персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а також персоніфікованого обліку коштів накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування ведеться інформаційна база системи персоніфікованого обліку для формування якої використовуються відомості, що надходять від: інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; органів державної податкової служби; роботодавців; фізичних осіб; органів реєстрації актів громадянського стану; державної служби зайнятості; фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування; компанії з управління активам; зберігача; інших підприємств, установ, організацій та військових формувань.

Зокрема, в частині персональної облікової картки, яка відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід) та розмір сплачених страхових внесків вказується: ідентифікаційний номер страхувальника; рік, за який внесено відомості; розмір страхового внеску до Пенсійного фонду за відповідний місяць; сума сплачених страхових внесків Пенсійного фонду за відповідний місяць; страховий стаж; ознака особливих умов праці, які дають право на пільги в пенсійному забезпеченні; сума заробітної плати (грошового забезпечення, доходу), з якої сплачено страхові внески за відповідний місяць; сума доходу (прибутку) осіб, які провадять підприємницьку діяльність і обрали особливий спосіб оподаткування (ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

З огляду на зазначене, пенсійне законодавство не пов'язує факт реєстрації фізичної особи суб'єктом підприємницької діяльності з правом на отримання пенсії, оскільки право на пенсію дає в сукупності - факт реєстрації і сплата страхових внесків, обчислених з отриманого доходу, що є можливим при здійсненні підприємницької діяльності і свідчить про працю цього суб'єкта підприємницької діяльності. Сукупність цих ознак, впливає на страховий стаж суб'єкта підприємницької діяльності, що в кінцевому результаті може вплинути на його пенсійне забезпечення. Коли ж особа зареєстрована суб'єктом підприємницької діяльності, але діяльність не здійснює, то сукупність ознак які впливають на страховий стаж - відсутня, тому страховий стаж залишається незмінним і не впливає на пенсійне забезпечення особи.

Як вбачається з довідки виданої 21.02.2014 року Тернопільською ОДПІ Головного управління міндоходів у Тернопільській області, за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2 з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 25.07.2013 року по 21.02.2014 року, встановлено, що ОСОБА_2 фактично підприємницькою діяльністю не займалася, платником ПДВ не реєструвалася, податку з доходів від підприємницької діяльності не реєструвала, діяльністю із застосуванням спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності не займалася, платником єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування не реєструвалася.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 в період з 25.07.2013 року по 06.03.2014 року була зареєстрована суб'єктом підприємницької діяльності, однак підприємницької діяльності не здійснювала, доходу не отримувала, страхові внески та податки не сплачувала, а тому її страховий стаж залишався незмінним і не впливав на пенсійне її забезпечення, а тому рішення міжвідомчої комісії ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Тернопіль від 12.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 переплати в розмірі 3540 грн. 67 коп. порушує право позивача на гарантований державою розмір пенсійної виплати.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов слід задовольнити, поновити ОСОБА_2 строк звернення до суду, рішення міжвідомчої комісії ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Тернопіль від 12.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 переплати в розмірі 3540 грн. 67 коп. скасувати та стягнути з ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Тернопіль в користь ОСОБА_2 3540 грн. 67 коп., як незаконно стягнуті з пенсійної виплати.

В силу ст. 94 КАС України слід стягнути з державного бюджету України в користь ОСОБА_2 73 грн. 08 коп. судових витрат.

Керуючись ст.ст. 2, 5-11, 69-72, 158-163, 185 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк звернення до суду.

Рішення міжвідомчої комісії ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Тернопіль від 12.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 переплати в розмірі 3540 грн. 67 коп. - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Тернопіль в користь ОСОБА_2 3540 грн. 67 коп., як незаконно стягнуті з пенсійної виплати.

Стягнути з державного бюджету України в користь ОСОБА_2 73 грн. 08 коп. судових витрат.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддяОСОБА_5