Справа № 22-а-21312/11
Суддя: Кашперська Т. Ц.
Дата ухвалення: 2011-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія90Доповідач у 2 інстанціїТамара
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 вересня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Приходько К.П.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Білоконь О.В.,

розглянула у порядку письмового провадження у приміщенні Апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Володарської райдержадміністрації Київської області на рішення Володарського районного суду Київської області від 07 вересня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Володарської райдержадміністрації Київської області про стягнення недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2010 року до суду з позовом звернувся прокурор в інтересах ОСОБА_3 і просив визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати відповідача перерахувати та виплатити позивачу щорічну грошову допомогу на оздоровлення за 2007-2009 роки із розрахунку пяти мінімальних заробітних плат у розмірі, передбаченому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 07.09.2010 року позов задоволено. Визнано незаконною відмову відповідача у перерахунку та виплаті позивачу щорічної допомоги на оздоровлення, зобовязано відповідача провести перерахунок та виплату допомоги на оздоровлення за 2007 - 2009 року відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що позивачка є ліквідатором аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інвалідом другої групи і згідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на щорічну грошову допомогу на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Виплату грошової допомоги проводять органи соціального забезпечення громадян за місцем їх проживання. Разом із тим позивачу за 2007-2008 роки виплата зазначеної грошової допомоги проведена відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ст. 113 Конституції України передбачено, що Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією і Законами України. Разом із тим розмір допомоги на оздоровлення, визначений постановою КМ України від 12.07.2005 року № 562 суперечить вимогам ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо проведення виплат згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», повинен був діяти у відповідності з вимогами цієї статті і здійснити позивачу відповідні нарахування, але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми по виплатам обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів відповідачу для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Разом із тим судом першої інстанції не було взято до уваги ті обставини, що згідно довідки наданої відповідачем (а. с. 6), позивачці 12.06.2007 року була виплачена щорічна грошова допомога на оздоровлення за 2007 рік; 26.01.2008 року - за 2008 рік, тобто відповідно до законодавчих актів, що діяли на момент здійснення виплат, оскільки в 2007 році до прийняття рішення Конституційним Судом України від 09.07.2007 року за № 6-пр/2007, а в 2008 році до прийняття рішення Конституційним Судом України від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008 щорічна допомога на оздоровлення виплачувалася в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що нараховуючи та виплачуючи позивачу щорічну грошову допомогу на оздоровлення за 2007 та 2008 роки відповідач діяв правомірно, а тому передбачені підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Крім того, помилковим колегія суддів вважає висновки суду щодо зобовязання відповідача нарахувати та виплатити позивачу щорічну грошову допомогу на оздоровлення в певній грошовій сумі, оскільки обовязок нарахування та виплати щорічної грошової допомоги на оздоровлення відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» закон покладає на відповідача як субєкт владних повноважень.

Відповідно до вимог ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову суду в частині зобовязання відповідача провести позивачу перерахунок та виплату допомоги на оздоровлення за 2007 та 20078 року, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 198, 202, 207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Володарської райдержадміністрації Київської області задовольнити частково.

Рішення Володарського районного суду Київської області від 07 вересня 2010 року в частині зобовязання Управління праці та соціального захисту населення Володарської райдержадміністрації Київської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2007 та 2008 роки скасувати та ухвалити нове.

Відмовити в задоволення позову ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Володарської райдержадміністрації Київської області про стягнення недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 та 2008 роки.

В іншій частині рішення Володарського районного суду Київської області від 07 вересня 2010 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: