Справа № 242/2404/14-а
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2015 року м. Київ К/800/4005/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів Ситникова О.Ф.,

Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області (далі - Управління) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 29 липня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління, в якому просила: визнати незаконними дії щодо відмови у призначенні пенсії; скасувати рішення від 5 червня 2014 року; зобов'язати зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 30 березня 1982 року по 27 липня 1990 року.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 29 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 грудня 2014 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Справа вирішується в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами відповідно до статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки відсутні клопотання всіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами встановлено, що у квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Управління від 5 червня 2014 року відмовлено в призначенні пільгової пенсії. До пільгового стажу не зараховано період роботи позивача з 30 березня 1982 року по 27 липня 1990 року в Селидівському виробничому відділенні «Сільхозтехніка» в якості «оператора котельної», оскільки вказана професія не передбачена Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 (далі - Список №2), а робота на посаді «машиніста котельної» не підтверджена актом перевірки від 21 травня 2014 року №69.

Пунктом «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Статтею 62 Закону України №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до записів трудової книжки, ОСОБА_3 з 30 березня 1982 року зараховано до Селидівського виробничого відділення «Сільхозтехніка» «оператором» (виправлено - «машиністом») котельної», з 2 серпня 1988 року присвоєно 2 розряд «оператора» (виправлено - «машиніста»), 27 липня 1990 року - звільнена по переводу на шахту Д.С. ім. Коротченко.

Згідно з пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, в тих випадках коли в трудовій книжці містяться неправильні чи неточні записи про період роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У довідці ВАТ «Селидівське спеціалізоване ремонтне підприємство» від 11 квітня 2014 року вказано, що позивач з 30 березня 1982 року по 27 липня 1990 року працювала на посаді машиніста (кочегара) виробничих котелень та виробничих печей, дана професія віднесена до Списку №2.

24 квітня 2014 року відповідач звернувся до УПФУ в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області з запитом про підтвердження факту пільгової роботи позивача.

Актом УПФУ в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області від 21 травня 2014 року №69 про результати позапланової перевірки Селидівського виробничого відділу «Сільхозтехніка» встановлено, що дані вказані у довідці ВАТ «Селидівське спеціалізоване ремонтне підприємство» від 11 квітня 2014 року не відповідають даним у первинних документах, оскільки у наказах про призначення на роботу ОСОБА_2 від 30 травня 1982 року №34 та про звільнення від 27 липня 1990 року №130 вказана посада - «оператор котельної».

З огляду на викладене, правильними є висновки судів щодо відсутності у позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки посада «оператора котельної» не віднесена до Списку №2.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують вказаних висновків судів попередніх інстанцій.

Згідно з частиною першою статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 29 липня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді О.Ф.Ситников

О.П.Стародуб