Справа № 308/7719/15-а
Суддя: Микуляк П. П.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.07.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Микуляк П.П.,

при секретарі Остич Л.В.

з участю перекладача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 прикордонного загону ЗРУ ДПС України ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 прикордонного загону Західного регіонального управляння Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове видворення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 прикордонний загін Західного регіонального управляння Державної прикордонної служби України звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеним адміністративним позовом мотивуючи його тим, що 24.06.2015 року на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб гр. ОСОБА_5 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, був переданий на територію України у встановленому угодою порядку за незаконний перетин державного кордону з України в Словацьку Республіку, в складі групи осіб, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Новоселиця» .

Враховуючи, що ОСОБА_4 перебуває на території України незаконно, документів та коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги, родичів на території України, які б могли допомогти повернутися до країни походження не має, а також наявність у нього наміру будь-яким шляхом потрапити до країн Західної Європи, з метою реалізації державної політики у сфері міграції, керівником ОСОБА_2 прикордонного загону, було прийнято рішення про повернення громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України та звернення до суду з відповідною позовною заявою.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 прикордонного загону ЗРУ ДПС України ОСОБА_3 позов підтримав та просив суду його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач - громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він є мешканцем провінції Кундуз ОСОБА_5, де на даний час проходить війна і при поверненні додому йому загрожує смерть.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків:

Як вбачається з матеріалів справи, 24. червня 2015 року гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в ході офіційної зустріч між помічником Прикордонного Уповноваженого Словацької Республіки та помічником Прикордонного Уповноваженого України, на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб (запитувана держава на запит Запитуючої держави та без будь-яких інших формальностей, крім тих, що передбачені цією Угодою, приймає на свою територію громадян третіх країн чи осіб без громадянства, які не виконують чинних умов стосовно в'їзду на територію Запитуючої держави або перебування на ній або припинили виконувати такі умови, якщо надано докази відповідно до статті 7 цієї Угоди того, що такі особи: незаконно в'їхали на територію держав-членів безпосередньо з території України або на територію України безпосередньо з території держав-членів) був переданий на територію України громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у встановленому угодою порядку за незаконний перетин Державного кордону, що підтверджується актом прийому-передавання особи від 24.06.2015 року та оглянутими в судовому засіданні матеріалами особової справи останнього.

Пунктом 3 статті 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Згідно розяснень, що містяться в п.26 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтею 13 Закону України «Про імміграцію».

Примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту». Особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн:

- де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

- де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

- де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

- де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового та тимчасового захисту» біженець чи особа, яка потребує додаткового захисту або якій надано тимчасовий захист, не може бути вислана або примусово повернута до країни, де їх життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, а також з інших причин, що визнаються міжнародними договорами чи міжнародними організаціями, учасниками яких є Україна, як такі, що не можуть бути повернуті до країн походження.

В судовому засіданні встановлено, що гр. ОСОБА_5 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на території України незаконно, документів та коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги. Разом з тим, як слідує з пояснень останнього, він є мешканцем провінції Кундуз ОСОБА_5 і повернення його додому є прямою загрозою його життю.

Відповідно до керівних принципів УВКБ ООН щодо оцінки потреби в міжнародному захисті осіб, які шукають притулок із ОСОБА_5 17.12.2010, стор. 41 російського перекладу «Проведенный УВКБ ООН детальный анализ зафиксированных случаев потерь среди гражданского населения за период с 1 июля 2010 г. по 8 октября 2010 г. показывает, что более всего страдают от связанного с конфликтом неизбирательного насилия провинции Гильменд и Кандагар в южном регионе и Кундуз в северо-восточном регионе.» Стор. 43-44 «С учетом сложности и нестабильности ситуации, заявления о предоставлении убежища, поступившие от афганцев, утверждающих, что они спасаются бегством от всеобщего насилия из других районов Афганистана, должны тщательно рассматриваться в каждом отдельном случае, с учетом представленных заявителем доказательств, а также другой актуальной и достоверной информации о месте прежнего проживания заявителя. В последнем случае принятое решение должно со всей очевидностью включать оценку того, действительно ли в месте прежнего проживания заявителя существует обстановка всеобщего насилия на момент вынесения решения. Следует отметить, что в ряде других провинций: Урузган, Забул, Пактика, Нангархар, Багдиз, Пактия, Вардак и Кундуз, - тоже отмечаются значительные колебания статистики нарушений безопасности. Уровень насилия, число потерь и вынужденных перемещений могут быть весьма значительны, в зависимости от активности вооруженных группировок и конфликтов с ISAF и афганскими войсками.»

- BBC, стаття «Чому Талібан має таку силу в ОСОБА_5», 2 лютого 2012 р. http://www.bbc.co.uk/news/world-asia-16851949 «Люди мало вибору і тому змушені підтримувати Талібан в багатьох регіонах, через владу, яку мають збройні угрупування. Корупція в уряді і культура безкарності коли найвищі посадовці чи ті, які мають з ними звязки дуже легко уникають покарання навіть за серйозні злочини, такі я вбивство це може вважатися причинами, чому люди починають надавати підтримку Талібану. В Кундузі на півночі, наприклад, декілька командирів збройних угрупувань, що тісно співпрацюють з урядом були звинувачені у вимаганнях, пограбуваннях і зґвалтуваннях, але нікого з них не було притягнено до відповідальності.»

- Ситуація в на півночі в цілому (оскільки Кундуз є північною провінцією) : BBC, стаття «Зловіщі знаки на півночі ОСОБА_5», 8 червня 2011 р. - ttp://www.bbc.co.uk/news/world-south-asia-13559494 «Північ колись була найбільш мирною частиною ОСОБА_5. Але NATO готується передати контроль над деякими регіонами країни Афганському урядові у липні. Повстання, підриви, вбивства високопоставлених осіб вказують зловіщу загрозу погіршення безпеки.»

- Агентство Reliefweb: (http://reliefweb.int/sites/reliefweb.int/files/reliefweb_pdf/briefingkit- 0ad1a062b678d147d1b5b4bdcb466fff.pdf) «Кабул, 27 лютого 2012 року - після атаки на офіс ООН в Кундузі, Місія ООН в ОСОБА_5 (UNAMA) переводить своїх міжнародних співробітників у більш безпечні райони і буде робити кроки, що офіс міг надалі працювати в безпеці.»

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не підлягає видворенню, оскільки підпадає під захист статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а тому підстав для задоволення адміністративного позову не має.

Керуючись ст.ст. 11, 70, 71, 86, 106-163, 183-5 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 прикордонного загону Західного регіонального управляння Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове видворення відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду в п'ятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя Микуляк П.П.