Справа № 804/3676/15
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2015-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2015 р. Справа № 804/3676/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Орбела» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не погоджується з висновками, викладеними в акті, вважає, що пода ткове повідомлення-рішення, винесене за результатами перевірки, суперечить діючому пода тковому законодавству та підлягає скасуванню з підстав, викладених у позовній заяві та поясненнях.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, зазначивши, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено правомірно, в межах повноважень та на підставі законодавства України. Представник відповідача у судове засідання не прибув, надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника.
Заслухавши пояснення, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Орбела» з питань дотримання валютного законодавства при виконанні контракту №OILER 24-5-D13 від 20.12.2013 року за період з 26.12.2013 року по 27.03.2014 року.
За результатами перевірки складено акт №1306/04-67-22-05/38113112 від 22.10.2014 року, у висновках якого встановлено порушення позивачем статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» з урахуванням Постанови Національного банку України №453 від 14.11.2013 року «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті».
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
20 грудня 2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Орбела» та компанією «LARABAY LTD» було укладено Меморандум про домовленість №OILER 24-5-D13 від 20.12.2013 року про поставку танкера «Mount МсКіnneу». Пунктом 1.1 вказаного контракту передбачено, що ціна придбання становить 24 500 000,00 доларів США.
У відповідності до пункту 2.1 контракту покупець повинен сплатити 100% передплати до 30.12.2013 року. Очікувана дата прибуття танкеру з 10 березня по 31 березня 2013 року (п.5.3 контракту).
Імпортний товар за даним контрактом не отримувався. Повідомленням від 14.03.2014 року нерезидент повідомив товариство з обмеженою відповідальністю «Орбела» про неможливість поставити танкер в обумовлені терміни та про повернення отриманої передплати.
У відповідь на дане повідомлення позивач повідомив про необхідність повернути авансовий платіж до 26.03.2014 року за реквізитами, вказаними в контракті, а також про розірвання контракту.
Додатковою угодою від 20.03.2014 року контракт був розірваний, а сторони підтвердили, що після повернення авансового платежу вони не мають жодних зобов'язань один перед одним.
Гривневий еквівалент проданої валюти в сумі 121 493 050 грн. був зарахований на розрахунковий рахунок позивача в ПАТ КБ «Приватбанк» 27.03.2014 року.
Строк завершення імпортних операцій резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, визначений статтею 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 року №185/94-ВР (надалі Закон України від 23.09.1994 року №185/94-ВР).
За приписами статті 4 Закону України від 23.09.1994 року №185/94-ВР порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом НБУ на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару). Органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену статтею 4 вказано Закону.
Відповідно до пункту 3.5 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24 березня 1999 року №136 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28 травня 1999 року за №338/3631, у разі повернення резиденту коштів, що були перераховані на адресу нерезидента за імпортним договором у зв'язку з тим, що взаємні зобов'язання за цим договором частково або повністю не виконані, резидент самостійно передає банку, який за дорученням резидента здійснив платіж на користь нерезидента, копії документів, які однозначно підтверджують повернення коштів (за умови, що кошти повернуто на рахунок резидента в іншому банку). Відповідальність за порушення цієї умови покладається на резидента.
Таким чином, повернення грошових коштів за імпортними контрактами є підставою для завершення імпортних операцій.
Згідно з пунктом 1.24 статті 1 Закону України від 5 квітня 2001 року №2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. При цьому відповідно до статті 7 цього Закону рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України, є поточним рахунком.
Кошти, перераховані з-за кордону нерезидентами згідно з абзацом «а» підпункту 5.3 пункту 5 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопад 2003 року №492, зараховуються на поточні рахунки в іноземній валюті юридичних осіб - резидентів через розподільчі рахунки.
Оскільки розподільчі рахунки відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої постановою правління Національного банку України від 17 червня 2004 року №280 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 липня 2004 року за №919/9518, виконують суто технічну функцію (облік коштів, що підлягають розподілу або додатковому попередньому контролю, у тому числі сум коштів в іноземній валюті, що підлягають обов'язковому продажу), то датою надходження повернених коштів є дата зарахування іноземної валюти (50% валютної виручки) та гривневого еквіваленту, одержаного внаслідок обов'язкового продажу 50% іноземної валюти, на поточні рахунки резидента.
Тобто, у разі повернення на адресу резидента передплати за імпортним договором у зв'язку з невиконанням нерезидентом зобов'язань за цим договором банк знімає з контролю відповідні операції резидента після зарахування повернених коштів або їх гривневого еквіваленту саме на його поточний рахунок.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що повернення нерезидентом компанією «LARABAY LTD» отриманої на виконання контракту передплати здійснено з порушенням законодавчо встановлених термінів на 1 день. Про факт такого порушення уповноважений банк ПАТ КБ «Приватбанк» листом від 09.04.2014 року №Э-21.0.0.0/4-9141 повідомив Державну податкову інспекцію у Ленінському районі м.Дніпропетровська.
При цьому у відповідності до частини 2 статті 4 Закону України від 23.09.1994 року №185/94-ВР у разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.
У разі прийняття судом рішення про відмову в позові повністю
або частково або припинення (закриття) провадження у справі чи залишення позову без розгляду строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, поновлюються і пеня за їх порушення сплачується за кожний день прострочення, включаючи період, на який ці строки було зупинено.
Викладені норми передбачають єдину підставу для звільнення резидента від відповідальності у вигляді пені за порушення строків повернення валютної виручки або поставки товару за імпортними контрактами, а саме: прийняття судом рішення про задоволення позову резидента про стягнення відповідної заборгованості за зовнішньоекономічним договором.
Проте позивачем жодних документів, які б підтверджували подання позову чи прийняття судом рішення на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Орбела» ані до перевірки, ані до суду надано не було.
Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача задоволенню не підлягають.
В силу пункту 4 частини першої статті 163 Кодексу адміністративного судочинства України постанова складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат.
Частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.
Отже, сума судового збору в розмірі 4384,80 грн. підлягає стягненню з позивача.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Орбела» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення відмовити у повному обсязі.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Орбела» судовий збір у розмірі 4384,80 грн. (чотири тисячі триста вісімдесят чотири гривні вісімдесят копійок).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 01 липня 2015 року.

Суддя ОСОБА_1