Справа № 809/1218/14
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року. м. Київ К/800/230/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя-доповідач Кочан В.М., судді Пасічник С.С. , Рецебуринський Ю.Й. , розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Івано-Франківського обласного центру зайнятості на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.05.2014р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Івано-Франківського обласного центру зайнятості про визнання протиправним пункту наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності за № 55 від 04.03.2014р. та скасування в частині оголошення догани,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Івано-Франківського обласного центру зайнятості з вимогами про визнання протиправним пункту наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності за № 55 від 04.03.2014р. та скасування в частині оголошення догани.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.05.2014р. адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано п. 3 наказу директора Івано - Франківського обласного центру зайнятості №55 від 04.03.2014р. "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності головного спеціаліста відділу активної підтримки безробітних Калуського міськрайонного центру зайнятості Івано-Франківської області ОСОБА_2

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014р. апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного центру зайнятості залишено без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.05.2014р. по справі №809/1218/14 залишено без змін.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з відсутності в діях позивача факту дисциплінарного проступку, який міг би бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності, при здійсненні реєстрації безробітних, а також відсутність в діях позивача об'єктивної сторони дисциплінарного проступку при здійсненні реєстрації безробітних.

У касаційній скарзі представник Івано-Франківського обласного центру зайнятості з посиланням на порушення норм матеріального і процесуального права, допущених судами першої та апеляційної інстанцій, просить рішення судів скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вказує на те, що судами помилково застосовано чинне законодавство щодо проходження публічної служби, неповно з'ясовано обставини справи, що мають значення для вирішення спору по суті.

Позивачем надано заперечення на касаційну скаргу, в яких вона просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів без змін.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відхилення касаційної скарги з урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 є державним службовцем, 20.07.1994р. прийняла присягу державного службовця. Із 02.07.2012р. до 08.01.2014р. позивач працювала на посаді головного спеціаліста відділу організації працевлаштування населення Калуського міськрайонного центру зайнятості.

В період з 07.02.2014р. до 17.02.2014р. Калуською міжрайонною прокуратурою Івано-Франківської області в порядку нагляду за додержанням і застосуванням Законів України "Про зайнятість населення", "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" проведено перевірку Калуського міськрайонного центру зайнятості.

За результатами перевірки до Калуського міськрайонного центру зайнятості внесено подання за №78 - 706 від 17.02.2014р., з якого слідує, що посадовими особами даного центру при реалізації державної політики у сфері зайнятості були допущені порушення вимог чинного законодавства. Зокрема, в поданні зазначено, що при веденні картки неповнолітнього безробітного ОСОБА_3 не вказано чи уже працював він раніше до надання статусу безробітного. В обліковій картці ОСОБА_4 відсутні відомості про те, що особа є інвалідом, не зазначено групу інвалідності, а також не вказано період, на який встановлено інвалідність та професії, які доступні особі за станом здоров'я. При наявності в особовій справі ОСОБА_4 індивідуальної програми реабілітації та всіх необхідних даних, вказані відомості посадовими особами Калуського міського центру зайнятості до уваги не взяті. Аналогічні порушення допущено при ведені особових справ ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в результаті чого особи позбавлені додаткових гарантій на працевлаштування; встановлено, що 30.09.2013р. заявникові ОСОБА_7 не роз'яснено його права та обов'язки.

Дане подання було направлено Калуському міськрайонного центру зайнятості з вимогою усунення виявлених правопорушень та притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб відповідача, серед яких головний спеціаліст відділу організації працевлаштування населення ОСОБА_2.

Наказом директора Івано-Франківського обласного центру зайнятості від 04.03.2014р. за № 55 за неналежне виконання своїх посадових обов'язків, зазначених у поданні Калуського міжрайонного прокурора від 17.02.2014р., ОСОБА_2 оголошено догану.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про державну службу" дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Згідно зі ст. 147 Кодексу законів про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до п. 3 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №198 від 20.03.2013р. під час проведення реєстрації працівник територіального органу Державної служби зайнятості заповнює в Єдиній інформаційно-аналітичній системі Державної служби зайнятості персональну картку, в якій зазначаються персональні дані безробітного (прізвище, ім'я та по батькові, зареєстроване місце проживання чи перебування, число, місяць та рік народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відповідну відмітку в паспорті), відомості про останнє місце роботи або вид діяльності згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України "Про зайнятість населення", підстава для припинення трудових відносин відповідно до запису в трудовій книжці або іншого виду діяльності, що підтверджено документально. Форма персональної картки та додатки до неї затверджуються Мінсоцполітики.

Інвалід, який не досяг встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або державну соціальну допомогу відповідно до Законів України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям - інвалідам" та "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам", пред'являє пенсійне посвідчення або посвідчення особи, яка отримує відповідну державну соціальну допомогу, і подає довідку до акта огляду медико - соціальною експертною комісією та індивідуальну програму реабілітації.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що реєстрація безробітного ОСОБА_3 позивачем не здійснювалася, оскільки такі дії проведені іншою посадовою особою. Також позивачем не вчинялося будь-яких інших технологічних операцій чи реєстраційних дій при наданні послуг центром зайнятості безробітному ОСОБА_3

Не підтверджено матеріалами справи також невнесення відомостей до персональної картки безробітного про встановлення інвалідності.

Також судами попередніх інстанцій обґрунтовано встановлено, що відсутність відмітки про роз'яснення прав та вручення пам'ятки не є підтвердженням факту невиконання особою, що здійснювала реєстрацію безробітного, обов'язку роз'яснення прав та вручення пам'ятки. Факт роз'яснення прав безробітного при реєстрації його як безробітного підтверджено також ОСОБА_7

Судами також встановлено, що позивачем 02.07.2013р. при здійсненні реєстрації безробітної ОСОБА_6 в Єдиній інформаційно-аналітичній системі Державної служби зайнятості внесено відомості та зареєстровано довідку до акта огляду МСЕК з висновком про умови та характер праці, індивідуальна програма реабілітації інваліда, за даними яких внесено відомості про групу інвалідності, дати початку та закінчення встановленої інвалідності, причини інвалідності, професії доступні за станом здоров'я.

Згідно ст. 148 Кодексу законів про працю України дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

В порушення вищевказаної норми відповідачем пропущено строк для накладення дисциплінарного стягнення, визначеного ст. 148 Кодексу законів про працю України, оскільки зазначений прокурором факт вчинення дисциплінарного проступку при здійсненні реєстрації безробітних ОСОБА_6 та ОСОБА_3 мали місце відповідно 02.07.2013р. та 15.07.2013р.

Колегія суддів також погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що факт внесення подання прокурором не є беззаперечним доказом, який підтверджує вчинення дисциплінарного проступку і відповідно підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності. Приймаючи наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, не надано оцінки виявленим порушенням, не зазначено які саме порушення допущені кожним працівником, не визначено ступінь тяжкості вчинених проступків і заподіяну шкоду, не зазначено обставини, за яких вчинено проступок, не надано оцінки попередній роботі працівників, які притягнуті до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Суди першої та апеляційної інстанції повно і всебічно встановили обставини справи, надали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Івано-Франківського обласного центру зайнятості відхилити, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.05.2014 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Кочан В.М.

судді

Пасічник С.С.

Рецебуринський Ю.Й.