Справа № 22-а-9/12
Суддя: Штефаніца Ю. Г.
Дата ухвалення: 2012-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-9/12 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н. Л.
Категорія: 70 ( 10.3.1) Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1< Головуючий суддя / По-батькові >?.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Федоришина А.В., Мікуш Ю.Р.

за участі секретаря: Дідуся О.Р.,

у відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м Львова на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2010 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м Львова про поновлення строку звернення до суду, зобовязання до вчинення дій, -

в с т а н о в и л а:

18 грудня 2009 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м Львова про поновлення строку звернення до суду, визнання неправомірними бездіяльність відповідача щодо перерахунку пенсії з врахуванням її підвищення відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни та зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м Львова зробити перерахунок та виплатити недоплачену щомісячну надбавку як дитині війни за 01.07.2007 по 31.12.2007року та з 01.05.2008р. по 31.12.2008року мотивуючи тим, що він відноситься до категорії осіб „діти війни та відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, однак такі виплати у розмірі, встановленому законом, йому не проводяться.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2010 року вказані позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Поновлено пропущений строк звернення до суду та зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м Львова здійснити перерахунок і виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком на підставі положень ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війнипідвищення з 09.07.2007р. по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року. В решті задоволення позову відмовлено.

Не погодившись із рішення суду, його оскаржило управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м Львова. Покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення, неврахування судом при вирішенні спору положень ст.ст.99,100 КАС України, апелянт просить постанову суду першої інстанції скасувати, та постановити нове судове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 (а.с.21-25).

Сторони у справі в судове засідання не зявилися, тому відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанову суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війниі відповідно до ст. 6 цього ж Закону має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Розглядаючи спір та приймаючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції підставно і обґрунтовано виходив із вимог ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони та інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік призупинено дію ст. 6 Закон України Про соціальний захист дітей війни, з урахуванням ст. 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік.

Статтею 111 Закону України Про державний бюджет України на 2007 ріквстановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії відповідно до ст. 6 Закону України Закону України Про соціальний захист дітей війнивиплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 визнано таким, що не відповідає Конституції України, зокрема, положення ст. 71 Закону України Про Державний бюджет на 2007 рікщодо зупинення дії ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Відповідно до п. 41 розділу 2 ЗУ Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українитекст ст. 6 ЗУ Про соціальний захист дітей війнивикладено в такій редакції: Дітям війни(крім тих на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захистудане підвищення проводиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнано таким, що не відповідає Конституції України, зокрема, положення п. 41 розділу 2 ЗУ Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Зазначені рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені, крім того, вони мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Таким чином, з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року та по 31 грудня 2008 року спірні відносини регулюються відповідно до ст. 6 ЗУ Про соціальний захист дітей війнив редакції Закону, яка діяла до 1 січня 2007 року.

За таких підстав суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача щомісячно підвищувати пенсію з 9 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року є обґрунтованими.

В той же час, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті постанови порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вимогою про захист порушеного права щодо одержання щомісячної надбавки до пенсії, як дитина війни, за період з 01.07. 2007 по 31.12.2007року та за період 01.05.2008 року по 31.12.2008 року лише в грудні 2009 року.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 99 КАС України, що діяла на час звернення ОСОБА_2 до адміністративного суду за захистом його прав, свобод та інтересів особи, передбачений річний строк для такого звернення. Відповідач, діючи згідно вказаної правової норми, у своїх запереченнях на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позову з підстав пропущення позивачем річного строку звернення до суду (а.с.13-15).

Разом з тим, судом не було враховано дані обставини та положень частини 1 ст.100 КАС України, відповідно до якої пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови в задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, а саме в частині виплати підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком межах річного строку з часу звернення до суду з 18 грудня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

В задоволенні позовних вимог щодо виплати підвищення до пенсії за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22 травня 2008 року по 17 грудня 2008 року слід відмовити у звязку з пропуском позивачем строку звернення до суду, у звязку з чим постанова суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Керуючись ч. 2 ст. 20 КАС України, Законом України від 02 грудня 2010 року № 2748/УІ „Про внесення змін до розділу ХІІ „Прикінцеві положення Закону України „Про судоустрій і статус суддів щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами, п. 3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2010 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова нарахувати та виплатити в користь ОСОБА_2 підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, передбаченому ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війниза період з 18 грудня 2008 року по 31 грудня 2008 року з врахуванням ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннята виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання цією постановою законної сили.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Мікуш Ю.Р.

ОСОБА_3