Справа № 2а-5422/09/0870
Суддя: Матяш Ольга Віталіївна
Дата ухвалення: 2009-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2а-5422/09/0870

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

П О С Т А Н О В А

09 грудня 2009 року об 11-33 годині Справа № 2а-5422/09/0870

Запорізький окружний адміністративний суд

у складі: головуючого – судді Матяш О.В.,

при секретарі Шкоді О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя

адміністративну справу за позовом ТОВ «ВАН КАРГО», м. Запоріжжя,

до ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя

про визнання недійсним (нечинним) податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на норми Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», а саме: якщо у майбутніх податкових періодах платник податків самостійно виявляє помилку у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок. Крім того, платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач позов не визнав, зокрема, зазначивши в запереченнях, що камеральною перевіркою податкової звітності ТОВ «ВАН КАРГО» з податку на прибуток встановлено порушення п.3.1. розділу 3 «Порядку складання декларації про прибуток підприємства», а саме: визначено податкове зобов’язання з податку на прибуток за 2007 рік у сумі 10 гривень, хоча зобов’язання повинно складати 10 230 гривень та повинно бути зазначено у рядку 14 Декларації за 2007 рік.

Таким чином, узгоджене податкове зобов’язання, яке підлягає нарахуванню по картці особового рахунку платника за 2007 рік, було занижено на 10 220 гривень. Згідно з п.п.17.1.4 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» №2181-ІІІ від 21.12.2000 (далі – Закон №2181-ІІІ ), у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов’язання платнику податків за підставами, визначеними у п. «в» п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4 цього Закону, такий платник податків зобов’язаний сплатити штраф у розмірі 5% суми донарахованого податкового зобов’язання.

Представник відповідача просить відмовити у позові у зв’язку з вищенаведеним.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріли справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ст.1 Закону України №2181-ІІІ, податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу).

Згідно пп.4.1.1 п.4.1 ст.4 цього Закону, платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов’язання, яку зазначає у податковій декларації.

Платники податку на прибуток підприємства при заповненні декларації з цього податку керуються Порядком складання декларації з податку на прибуток підприємства, затвердженого наказом ДПА України №143 від 29.03.2003 й зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.04.2003 за № 271/7592 (далі – Порядок №143).

Декларація з податку на прибуток підприємства та додатки до неї подаються платником, незалежно від того, чи виникло у звітному періоді у платника податкове зобов’язання чи ні.

Податок на прибуток за квартал, півріччя, три квартали та рік розраховується за правилами, установленими п.11.1 ст.11 і п.16.4 ст.16 Закону «Про оподаткування прибутку підприємств» № 334/94-ВР від 28.12.1994 (далі – Закон №334), наростаючим підсумком з початку звітного календарного року. У декларації зазначаються усі передбачені в ній показники. Якщо будь-який рядок декларації не заповнюється через відсутність операції (суми), то такий рядок прокреслюється, крім випадків, прямо визначених у декларації.

Дані, наведені в декларації, повинні підтверджуватись первинними документами обліку та відповідати податковому обліку (звітності). Достовірність даних підтверджується підписами керівника і головного бухгалтера та засвідчується печаткою підприємства.

Відповідно до п.3.1 розділу 3 Порядку №143, декларація складається із заголовної та двох основних частин і десяти додатків, з яких сім (К1-К7) подаються щокварталу, у тому числі за рік, а три (РІ-РЗ) подаються виключно за рік.

Додаток К1 складається з двох частин - К1/1 та К1/2. Частина К1/2 заповнюється платниками податку, які нараховують амортизаційні відрахування на суму витрат, пов'язаних із видобутком корисних копалин. У разі, якщо окремі рядки декларації не заповнюються через відсутність відповідних операцій, платники податку не подають податковому органу передбачені відповідним рядком декларації додатки.

Показники рядка 07 "сума амортизаційних відрахувань" декларації відображаються на підставі пп. 7.9.4. п.7.9 ст. 7, ст.8, ст.9 Закону №334. У разі заповнення рядка 07 декларації складаються таблиця 2 Додатка К1/1 та/або таблиця 1 додатка К1/2. У разі одночасного заповнення додатку К1/1 у цей рядок переноситься сума рядка 07 таблиці 2 додатка К1/1.

Згідно додатку 1 до Примірного порядку проведення камеральної перевірки та здійснення контролю за справлянням податку на прибуток, затвердженого наказом ДПА України №761 від 05.12.2008 (далі - Примірний порядок №761 ), при заповненні рядка 07 К1 декларації перевіряються дані таблиці 2 додатка К1/1 "Розрахунок амортизаційних відрахувань", в якому рядки Б1 - Б8 та В графи 4 дорівнюють амортизаційним відрахуванням розрахункового кварталу, розраховані таким чином:

- амортизація витрат, понесених (нарахованих) платником податку у зв'язку з придбанням, спорудженням та поліпшенням основних фондів груп 1, 2 і 3 до 01.04.04,

здійснюється за нормами амортизації, що діяли до 01.01.04, а саме: група 1 - 1,25%; група 2 - 6,25%; група 3 -3,75%;

- амортизація витрат, понесених (нарахованих) платником податку у зв'язку з придбанням, спорудженням та поліпшенням основних фондів груп 1, 2 і 3 після 01.04.04, здійснюється за нормами амортизації, згідно з пп. 8.6.1 п. 8.6 статті 8 Закону № 334, а саме: група 1 - 2%; група 2 - 10%; група 3 - 6%;

- згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» № 349-ГУ від 24.12.2002, окремі основні фонди виділені у 4 групу, до них застосовуються норми амортизації у розмірі 15% (до основних фондів групи 4 належать основні фонди, придбані платником податку після 1 січня 2003 року).

Платник може визначити інші норми амортизації, але не більше за норми, визначені пунктом 8.6 ст. 8 Закону № 334.

Амортизаційні відрахування за звітний період розраховані наростаючим підсумком з початку року (графа 5 декларації звітного періоду рядків з Б1 до Б8 та В) повинні дорівнювати сумі амортизаційних відрахувань розрахункового кварталу (графа 4 декларації звітного періоду рядків з Б1 до Б8 та В) та амортизаційних відрахувань за попередній звітний період поточного року (графа 5 декларації попереднього звітного

періоду рядків з Б1 до Б8 та В).

Загальна сума рядків Б1-Б8 та В графи 5 переноситься до рядка 07 К1 декларації.

Оскільки, згідно поданих декларацій з податку на прибуток ТОВ "ВАН КАРГО" за 9 місяців 2007 року та 11 місяців 2007 року в рядку 07 Декларації сума амортизаційних відрахувань складає 0 гривень, тому в Декларації за 2007 рік сума амортизаційних відрахувань наростаючим підсумком повинна дорівнювати сумі амортизаційних відрахувань за розрахунковий квартал.

Згідно п.2.1 розділу 2 Порядку №143, якщо платником самостійно виявлено помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, то, відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону № 2181 (з урахуванням строків давності), такий платник має право надати уточнюючий розрахунок.

Платник податку має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були виявлені.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податку подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний (податковий) період, то така звітна декларація не вважається уточнюючою, а штрафи, визначені в п. 17.2 ст. 17 Закону № 2181, не застосовуються.

Відповідно п. 2.3 Порядку №143, платник податку, який до початку його перевірки податковим органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму такої недоплати та штраф, нарахований відповідно до п.17.2 ст. 17 Закону №2181. Уточнюючий розрахунок, який відображає виправлені показники, складається за формою, що додається до цього Порядку;

б) або відобразити суму такої недоплати у складі декларації, що подається за наступний податковий період, збільшену на суму штрафу, нарахованого відповідно до п. 17.2 ст.17 Закону № 2181, з відповідним збільшенням загальної суми податкового зобов'язання з податку. При цьому виправлення помилок здійснюється шляхом відображення сум раніше занижених (завищених) показників декларацій (валових доходів, витрат та амортизаційних відрахувань) у складі валового доходу (рядок 02.2) та валових витрат (рядок 05.2) того податкового періоду, за який подається звітна декларація.

Також в додатку 1 до Примірного порядку №761, у рядку 05.2 зазначаються суми помилок, самостійно виявлені платником податку, що раніше не були враховані у валових витратах, в тому числі і витрати амортизовані помилково.

Згідно поданої ТОВ "ВАН КАРГО" Декларації з податку на прибуток за 2007 рік, рядки 02.2 та 05.2 заповнені з прочерками, тобто підприємством не було відображено самостійно виявлені помилки за результатами минулих податкових періодів.

Судом встановлено, що підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення став акт ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя № 150/1502/34869578 від 27.01.2009 «Про результати невиїзної документальної перевірки податкової звітності з податку на прибуток» з питань виявлення арифметичних помилок або методологічних помилок у поданій ТОВ «ВАН КАРГО» декларації з податку на прибуток підприємства за 2007 рік ».

Відповідно до пп.4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону №2181, податковий орган за результатами проведеної камеральної перевірки зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податку у разі виявлення арифметичних або методологічних помилок, які призвели до заниження або завищення суми податкового зобов'язання.

Відповідно декларацій з податку на прибуток за ІІІ квартал та за 11 місяців 2007 року, в рядку 07 вищевказаних декларацій сума амортизаційних відрахувань становила 0 гривень, тому і в декларації з податку на прибуток за 2007 рік сума амортизаційних відрахувань наростаючим підсумком повинна дорівнювати сумі амортизаційних відрахувань за розрахунковий квартал.

Відповідно до додатку 1 Примірного порядку №761, у рядку 05.2 зазначаються суми помилок, самостійно виявлені платником податку, що раніше не були враховані у валових витратах, в тому числі і витрати, амортизовані помилково.

Згідно з п.1.5 Порядку №143, податок на прибуток за квартал, півріччя, три квартали та рік розраховується за правилами, установленими п. 11.1 ст. 11 і п. 16.4 ст. 16 Закону № 334, наростаючим підсумком з початку звітного календарного року. Згідно з п.1.6 цього Порядку, у декларації зазначаються усі передбачені в ній показники. Якщо будь-який рядок декларації не заповнюється через відсутність операції (суми), то такий рядок прокреслюється, крім випадків, прямо визначених у декларації.

Згідно п.5.1 ст.5 Закону № 2181-Ш, податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку.

Якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені. Форма уточнюючих розрахунків визначається у порядку, встановленому для податкових декларацій

Відповідно до п. 6.6 ст. 6 Закону № 2181-Ш, у разі коли нарахована сума податкового зобов'язання (пені та штрафних санкцій) або податкового боргу збільшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане податкове повідомлення або податкові вимоги не відкликаються, а на суму такого збільшення надсилається окреме податкове повідомлення. Донарахована сума податкового зобов'язання, визначена у такому окремому податковому повідомленні, повинна бути сплачена або може бути оскаржена платником податків за процедурою, передбаченою статтею 5 цього Закону, із застосуванням строків, установлених для сплати або оскарження нового податкового зобов'язання.

Згідно п. 3.1 ст. 3 Закону № 334, об'єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 цього Закону, на суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із статтями 8 і 9 цього Закону. Відповідно пп.8.3.1. п.8.3 ст.8 Закону № 334, сума амортизаційних відрахувань звітного періоду визначається як сума амортизаційних відрахувань, нарахованих для кожного із календарних кварталів, що входять до такого звітного періоду (далі - розрахункові квартали). Сума амортизаційних відрахувань кварталу, щодо якого проводяться розрахунки (розрахунковий квартал), визначаються шляхом застосування норм амортизації, визначених пунктом 8.6 цієї статті, до балансової вартості груп основних фондів на початок такого розрахункового кварталу. Суми амортизаційних відрахувань вилученню до бюджету не підлягають, а також не можуть бути базою для нарахування будь-яких податків, зборів (обов'язкових платежів).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що спірне податкове повідомлення - рішення прийняте відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства.

За таких обставин вимоги позивача щодо визнання недійсним та скасування зазначеного повідомлення-рішення є необґрунтованими, а, отже, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.17, 158 – 162 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанова може бути оскаржена у Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд через Запорізький окружний адміністративний суд у десятиденний

строк з дня складення постанови у повному обсязі шляхом подання заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, що її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова складена в повному обсязі 15.12.2009

Суддя О.В. Матяш