Справа № 308/6311/15-а
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року Справа № 876/6735/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Затолочного В.С. та Улицького В.З.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - Брушнівський С.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу громадянина Афганістану ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської обл. від 05.06.2015р. в адміністративній справі за позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Афганістану ОСОБА_1 про примусове видворення іноземця,-

В С Т А Н О В И Л А:

02.06.2015р. позивач Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив примусово видворити громадянина Афганістану ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; допустити негайне виконання рішення суду (а.с.1-2).

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської обл. від 05.06.2015р. заявлений позов задоволено; примусово видворено громадянина Афганістану ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; допущено негайне виконання постанови суду (а.с.16-17).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржив відповідач громадянин Афганістану ОСОБА_1, який покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції (а.с.20-21).

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що в судовому засідання ним було подано заяву про надання йому статусу біженця із метою передачі її до міграційної служби; на момент винесення рішення суду у справі були відсутніми жодні документи, які посвідчують особу та громадянство апелянта, що є неприпустимим; на прохання апелянта було відмовлено у наданні адвоката.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Розглядувані відносини регулюються приписами ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до яких центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Положення цієї статті не застосовуються до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» (ч.8 ст.30 вказаного Закону).

Як достовірно встановлено судом першої інстанції, 29.05.2015 р. відповідач ОСОБА_1 був затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» від відділу прикордонної служби «Великий Березний» на напрямку 148 п/з за спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку в складі групи осіб та на момент затримання документів, що посвідчують його особу не мав (а.с.4-5).

30.05.2015р. начальником Чопського прикордонного загону відносно громадянина Афганістану ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, прийнято рішення про примусове повернення за межі України та зобов'язано його покинути територію України у термін до 01.06.2015р. (а.с.6).

Однак, відповідач територію України не залишив у зв'язку з відсутністю у нього документів, що дають право на перетин державного кордону України та інших країн, і достатніх коштів.

З урахуванням наведеного, судом першої інстанції вірно розцінені відсутність у відповідача документів, на підставі яких він може повернутися додому, відсутність підстав для перебування на території України як ухилення та неможливість добровільного виконання рішення про примусове повернення.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги щодо примусового видворення відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

В частині доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що під час розгляду справи в суді першої інстанції, а також протягом апеляційного розгляду справи, не здобуто доказів того, що на відповідача поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Окрім цього, покликання апелянта щодо надання в суді першої інстанції заяви про надання йому статусу біженця не відповідають дійсності, оскільки з такою заявою він не звертався, що стверджується її відсутністю у матеріалах справи, журналом та технічним записом судового засідання.

Вищеперерахованими матеріалами справи спростовують також покликання апелянта про його звернення до суду щодо надання йому правової допомоги адвокатом.

Стосовно відсутності у справі документів, які посвідчують особу та громадянство апелянта, колегія суддів враховує, що такі документи відповідачем не були надані; також паспортні дані апелянта записані з його слів.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є підставним і обґрунтованим, через що підлягає до задоволення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу громадянина Афганістану ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської обл. від 05.06.2015р. в адміністративній справі № 308/6311/15-а залишити без задоволення, а вказану постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: В.С.Затолочний

В.З.Улицький