Справа № 0311/3067/2012
Суддя: Невар О. В.
Дата ухвалення: 2012-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 0311/3067/2012
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 травня 2012 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Невара О.В., розглянувши в порядку скороченого провадження в смт. Маневичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області про зобовязання провести перерахунок і виплату підвищення до пенсії як дитині війни, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі про зобовязання провести перерахунок і виплату підвищення до пенсії як дитині війни. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона наділена правовим статусом дитини війни, а тому відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни користується правом на одержання щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Протягом 2010-2011 року позивачу така допомога не виплачувалася в розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни. Тому просила суд зобовязати відповідача провести перерахунок і виплату державної соціальної допомоги як дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни з жовтня 2010 року по дату винесення рішення, з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 16 квітня 2012 року поданий ОСОБА_1 адміністративний позов до управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області про зобовязання провести перерахунок і виплату підвищення до пенсії як дитині війни за період з 1.10.2010 року по 27.09.2011 року залишено без розгляду.

Відповідно до ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 16 квітня 2012 року судовий розгляд даної адміністративної справи здійснюється в порядку скороченого провадження.

Представник відповідача ОСОБА_2 подала до суду заперечення на позовні вимоги ОСОБА_1, в якому вказала, що проти задоволення позову заперечують, оскільки пенсія позивачу нараховується та виплачується відповідно до вимог діючого законодавства, а тому у задоволенні позову просили відмовити за безпідставністю. Підтвердили, що позивач наділена правовим статусом дитини війни і отримує підвищення до пенсії як дитина війни.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, наділена правовим статусом дитини війни, знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Маневицькому районі, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, пенсійним посвідченням № 467438 із проставленим у ньому штампом „дитина війни, повідомленням управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі про виплату надбавки позивачу, як дитині війни.

Згідно ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни від 18 листопада 2004 року, який набрав чинності з 1 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п. 41 розділу II „Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28 грудня 2007 року, який набрав чинності 1 січня 2008 року, текст ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни було викладено у новій редакції, відповідно до якої дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Проте рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року у справі № 1-28/2008 було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 41 розділу II „Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік. Положення п. 41 розділу II „Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік, які визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, у якому, крім того, було вказано на його преюдиціальність при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у звязку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії неконституційного акта.

Разом із тим, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Такий принцип закладений, зокрема, в Загальній декларації прав людини 1948 року, згідно з якою кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення та на здійснення необхідних для підтримання її гідності та для вільного розвитку її особистості прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави.

Вищенаведене підтверджується і практикою Європейського Суду з прав людини. Як зазначив Європейський Суд з прав людини в рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі Ейрі проти Ірландії, реалізація соціальних та економічних прав здебільшого залежить від ситуації, особливо фінансової, яка складається в даній державі (п. 26 Рішення). Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі Кйартан Асмундсон проти Ісландії від 12 жовтня 2004 року.

Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який розробляє проект закону про Державний бюджет України на наступний рік і подає його до Верховної Ради України, забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України, звітує перед Верховною Радою України про його виконання. Ефективне здійснення Кабінетом Міністрів України цих повноважень є основою для вжиття ним заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина, проведення політики у сфері соціального захисту, фінансової та податкової. Таким чином, державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема, актами Кабінету Міністрів України. Надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, повязується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 подано до суду адміністративний позов до управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі про зобовязання провести перерахунок і виплату підвищення до пенсії як дитині війни лише 28 березня 2012 року. Будь-яких поважних причин пропуску строку звернення до суду з вказаним позовом позивачем в поданій до суду позовній заяві не вказано, а тому суд вважає, що під час вирішення даного спору слід застосовувати шестимісячний строк звернення до суду.

Разом з тим суд бере до уваги, що відповідно до п. 4 розділу VII „Прикінцеві положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2011 рік від 23.12.2010 року, який набрав чинності 20.06.2011 року, установлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Зазначені положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2011 рік рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року у справі № 1-42/2011 було визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними).

На виконання вказаних положень закону Кабінетом Міністрів України 6 липня 2011 року прийнято постанову № 745 „Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету, яка набрала чинності 23.07.2011 року, якою визначено порядок та розміри виплат, передбачених нормами та положеннями ст.ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення лише по 22.07.2011 року.

Також суд бере до уваги, що згідно п. 3 розділу „Прикінцеві положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2012 рік від 22.12.2011 року, який набрав чинності з 1.01.2012 року, установлено, що у 2012 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст.ст. 5, 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

На виконання вказаних положень закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанови № 1210 від 23.11.2011 року „Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та № 1381 від 28.12.2011 року „Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення, що набрали чинності з 1.01.2012 року, якими визначено порядок та розміри виплат, передбачених нормами та положеннями ст.ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 року у справі № 1-11/2012 вказано, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Згідно ст.ст. 63, 69 Закону України „Про Конституційний Суд України від 16.10.1996 року рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області про зобовязання провести перерахунок і виплату підвищення до пенсії як дитині війни слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 7-14, 71, 86, 94, 104, 158-163, 167, 183-2, 186 КАС України, ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року, рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області про зобовязання провести перерахунок і виплату підвищення до пенсії як дитині війни відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Маневицький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: