Справа № 638/6397/15-а
Суддя: Штих Т. В.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 638/6397/15 А
Номер провадження 2 А/638/221/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Штих Т. В.

за участю секретаря Кондратюк І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора з агітації відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Бердянська та Бердянського району ГУ МВС України в Запорізькій області ОСОБА_2, старшого інспектора ДПС, керівника групи відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Бердянська та Бердянського району ГУ МВС України в Запорізькій області ОСОБА_3 про визнання протиправними дій інспекторів відділення ДАІ з обслуговування м. Бердянська та Бердянського району ГУ МВС України в Запорізькій області: старшого інспектора Шияна Сергія Івановича та інспектора з агітації ОСОБА_2 та скасування постанови серії ПС2 № 277241 від 14.04.2015 року у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся 20.04.2015 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд прийняти адміністративний позов до розгляду. Визнати дії інспекторів відділення ДАІ з обслуговування м. Бердянська та Бердянського району ГУ МВС України в Запорізькій області: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 противоправними. Скасувати постанову серії ПС2 № 277241 від 14.04.2015 року у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 та закрити справу. Справу просить слухати за його присутністю. Про дату та час слухання справи просить повідомити письмово або за вищевказаним телефоном. Судові витрати (сплата судового збору) у сумі 80 грн. 00 коп. (вісімдесят гривень 00 коп.) стягнути з відповідача 1 та відповідача 2 в рівних частинах.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що він 14 квітня 2015 року приблизно о 10:20 10:30, керуючи автомобілем марки Хонда аккорд, державний номер НОМЕР_1, який належить йому, зупинився за червоний сигнал світлофору на перехресті проспекту Леніна та вулиці Волі (м. Бердянськ, Запорізька область). Після включення зеленого сигналу світлофору, він хотів почати рух в напрямку вулиці Комунарів, однак, з невідомих йому причин двигун автомобіля почав глохнути, а також засвітилась панель приладів його автомобіля. Оскільки продовжувати рух далі було б небезпечно як для нього особисто, так і для пішоходів та інших автомобілів на дорозі, а також для уникнення аварійної ситуації та для забезпечення нормального руху транспорту на даній ділянці проспекту Леніна ним, відповідно до вимог Правил дорожнього руху України, було вчинено вимушену зупинку на боковій проїзній частині дороги, щоб не заважати руху транспорту (його авто ще до цього рухалось накатом). Коли автомобіль зупинився, і відповідно до вимог ПДР України увімкнув аварійну сигналізацію. Після 2-х хвилин невдалих спроб завести машину двигун завівся. Перед початком руху він відключив аварійну сигналізацію та був готовий продовжити рух в напрямку вулиці Комунарів, при цьому, зважаючи, що світив червоний сигнал світлофору, він вимушений був чекати на зелений. Саме в цей час інспектор ДАІ підійшов до нього та промовив (дослівно): «тут стоять нельзя» і посилаючись на Закон України «Про міліцію» почав вимагати документи. ОСОБА_1 зазначає, що інспекторами ДАІ незаконно був використаний відеореєстратор, який встановлений незаконно, не сертифікований, а тому запис з цього відеореєстротору в розумінні положень п. 3 ст. 70 КАС України є доказом, одержаним з порушенням закону, а тому не може братися судом до уваги.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов та тих підставах, які в ньому викладені.

В судове засідання інспектор відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Бердянська та Бердянського району ГУ МВС України в Запорізькій області старший лейтенант міліції ОСОБА_2 та старший інспектор ДПС групи ДПС відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Бердянська та Бердянського району ГУ МВС України в Запорізькій області старший лейтенант міліції ОСОБА_3 не зявилися, причину неявки суду не повідомили, про дату та час судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином. Надали суду заперечення на позов, в яких просять відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування поданих заперечень вони зазначають, що 14 квітня 2015 року близько 10 год. 25 хв. старший інспектор ДПС ВДАІ з обслуговування м. Бердянська та Бердянського району старший лейтенант міліції ОСОБА_3 спільно з інспектором ВДАІ з обслуговування м. Бердянська та Бердянського району старшим лейтенантом міліції ОСОБА_4 несли службу на патрульному автомобілі Тойота Пріус номерний знак 08.1178, відповідно до затвердженої дислокації несення служби, рухалися по пр. Леніна м. Бердянську. У цей час позивач знаходився у автомобілі Honda Accord, номерний знак НОМЕР_1 на пр. Леніна біля перехрестя з вул. Волі, який було припарковано з порушенням вимог підпункту «Г» пункту 15.9 ПДР (Зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м. від них з обох боків, крім випадків надання переваги у русі), а саме ближче 10 метрів до пішохідного переходу безпосередньо за стоп лінією при цьому аварійна сигналізація увімкнута не була. Після того як інспектор ВДАІ ст. лейтенант міліції ОСОБА_4 підійшов до водія, чітко відрекомендувався, розяснив позивачу суть скоєного ним правопорушення та ввічливо запропонував останньому, відповідно до пункту 2.4. ПДР та положень пункту 21 статті 11 Закону України «Про міліцію», передати для складання адміністративного матеріалу посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб. При спілкування з позивачем інспектор ВДАІ ОСОБА_4 не допускав образливі вирази, надмірний тон, не підвищував голос, вів себе ввічливо та коректно. У ході розмови ОСОБА_1 пояснив, що він зупинився лише на 10 хвилин, щоб скупитися на ринку про що свідчить те, що в цей час до автомобіля підійшли пасажири з пакунками, які поклали їх у багажник автомобіля (це видно на відео фіксації). Також при розмові з інспектором ВДАІ позивач висловлювався образливо, підвищував тон, погрожував та повідомив, що він «затягає» інспекторів по судах, бо у нього усі судді знайомі. Передавати документи для перевірки позивач відмовився, ввімкнув лівий поворот та намагався почати рух автомобіля, у звязку з чим інспектор ВДАІ ОСОБА_4 покликав для складання адміністративного протоколу ст. ІДПС ОСОБА_3, а сам перегородив рух автомобілю «Хонда Акорд» д/з АХ 6200 АК. Старший ІДПС ст. лейтенант міліції ОСОБА_3 відповідно до вимог статей 254 256 КУпАП склав протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 № 806935, другий примірник якого вручено позивачу. Відповідачі вважають, що їхні дії відповідають нормам діючого законодавства, ніяких порушень цих норм при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та постанови ними допущено не було, тому підстав для визнання їхній дій такими, що не відповідають закону немає, у звязку з чим позов не обґрунтований та такий, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом в ході розгляду справи встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення від 14.04.2015 р. серія ПС2 № 277241, ОСОБА_1 14.04.2015 р. о 10:25 год. в м. Бердянську керував автомобілем Honda Accord, державний номер НОМЕР_1, по пр. Леніна біля перехрестя з вул. Свободи здійснив зупинку транспортного засобу ближче ніж 10 м. від пішохідного переходу, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Даною постановою застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 255,00 грн.

Відповідно до абзацу 4 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За змістом ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідачами надано суду докази фіксування зазначеної подій технічними приладами, що мають функції відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших документів.

Згідно пункту 15.14 ПДР України у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити діяти згідно з вимогами пунктів 9.9 9.11 цих правил, що позивач не виконав, на відео фіксації допущеного ним адміністративного правопорушення добре видно (відео 10240002, час 10:25:47 10:26:10), що аварійна світлова сигналізація позивачем не ввімкнена, знак аварійної зупинки або миготливий, червоний ліхтар не установлено.

Згідно з положеннями ч. 12 та ч. 21 ст. 11 Закону України «Про міліцію», міліція має право: «проводити кіно-, фото- і звукофіксацію як допоміжний засіб попередження протиправних дій та розкриття правопорушень», «використовувати передбачені нормативними актами технічні засоби для виявлення та фіксації порушень Правил дорожнього руху».

Виходячи з положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, як нормативного акту, яким у своїй діяльності керується Державтоінспекція МВС України при притягнені правопорушників до відповідальності, наявність спеціального допуску фотокамерам чи відеореєстраторам будь якого виробника, не є обовязковою умовою її використання працівниками ДАІ при виявленні та фіксації порушень Правил дорожнього руху.

Як вбачається із запису з відеореєстратора, встановленого на патрульному автомобілі Toyota Prius, аварійна світлова сигналізація позивачем на автомобілі Honda Accord не ввімкнена, знак аварійної зупинки або миготливий, червоний ліхтар не установлено, після того, як загорівся зелений сигнал світлофора, який дозволяє рух, позивач не почав рухатися, а продовжував стояти біля пішохідного переходу на світлофорі, до нього підійшов працівник міліції для розяснення позивачу суті скоєного правопорушення, а в цей час до автомобіля підійшли два пасажира з пакунками та поклали ці пакунки в багажник.

Твердження позивача, що коли його автомобіль заглох, він відповідно до вимог ПДР України увімкнув аварійну сигналізацію. Після 2-х хвилин невдалих спроб завести машину двигун завівся. Перед початком руху він відключив аварійну сигналізацію та був готовий продовжити рух в напрямку вулиці Комунарів, при цьому, зважаючи, що світив червоний сигнал світлофору, він вимушений був чекати на зелений. Саме в цей час інспектор ДАІ підійшов до нього та промовив (дослівно): «тут стоять нельзя», спростовуються записом з відеореєстратора. Оскільки на відеореєстраторі чітко видно, що коли загорілося зелене світло, автомобіль позивача продовжував стояти без увімкненої аварійної сигналізації, працівник міліції підійшов до нього, коли горіло зелене світло світлофора, а через деякий час підійшли два пасажира з пакунками, які вони поклали в багажник автомобіля.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача ст. ІДПС ОСОБА_3 розпочато та проведено відповідно до вимог статей 278 280 КУпАП. При цьому, ст. ІДПС ОСОБА_3 враховано відео матеріали та інші докази у справі відповідно до положень статті 251 КУпАП.

Під час розгляду справи ст. ІДПС ОСОБА_3 враховано, що відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством. А також при розгляді адміністративної справи, при накладанні стягнення на підставі ст. 33 КУпАП було враховано: доказова база, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий лан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

За результатами розгляду адміністративної справи відносно позивача ст. ІДПС ОСОБА_3 згідно положень статей 283 285 КУпАП винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 277241, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Винесену постанову було негайно на місці розгляду справи оголошено правопорушнику (позивачу) та вручено йому її копію.

Отже, наведені позивачем у позовній заяві доводи та надані у судовому засіданні пояснення не спростовують факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено; факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах доказами.

На підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», ст. ст. 251, 252 КУпАП, керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 11, 17, 69 71, 159 163, 171 2 КАС України, суд

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора з агітації відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Бердянська та Бердянського району ГУ МВС України в Запорізькій області ОСОБА_2, старшого інспектора ДПС, керівника групи відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Бердянська та Бердянського району ГУ МВС України в Запорізькій області ОСОБА_3 про визнання протиправними дій інспекторів відділення ДАІ з обслуговування м. Бердянська та Бердянського району ГУ МВС України в Запорізькій області: старшого інспектора Шияна Сергія Івановича та інспектора з агітації ОСОБА_2 та скасування постанови серії ПС2 № 277241 від 14.04.2015 року у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: