Справа № 644/6070/15-а
Суддя: Сітало А. К.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

01.07.2015 Справа № 644/ 6070 /15-а
н/п 2-а/644/ 104 /15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Сітало А. К.,

за участю секретаря Лазарєвої М. Ю.,

розглянувши в порядку скороченого провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

09.06.2015 року представник позивача звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду в Орджонікідзевському районі м. Харкова щодо відмови в поновленні виплати пенсії позивачу та зобовязати відповідача поновити виплату пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 ОСОБА_1 з 07.10.2009 року у розмірі відповідно до чинного законодавства.

В обґрунтування позову представник позивача посилався на те, що до серпня 1997 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживав в Орджонікідзевському районі м. Харкова за адресою: АДРЕСА_1 та з 18.05.1990 року отримував пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1, після чого виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, де перебуває на консульському обліку посольства України в державі Ізраїль. В звязку з виїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю виплату пенсії ОСОБА_1 було припинено.

15.04.2015 року представник ОСОБА_1- ОСОБА_2 звернувся до Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова із заявою про поновлення раніше призначеної пенсії та перерахунку її розміру відповідно до діючого законодавства. До заяви було додано оригінал заяви про перерахунок пенсійних виплат на банківський рахунок, однак Управлінням Пенсійного фонду виплату пенсії не поновлено, не зважаючи на те, що рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року визнано не конституційними положення п. 2 частини 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та втратили силу з моменту прийняття Конституційним судом України рішення.Представник позивача вважає дану відмову незаконною та такою, що порушує права позивача.

Відповідач проти позову заперечував, посилався на те, що згідно із пунктом 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 р. №13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.07.2014 р. № 895/25672 (надалі по тексту Порядок) встановлено, що заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії. Пересилання заяви про призначення (поновлення) по пошті згідно до п. 1.7 Порядку не допускається. Разом із заявою до органу що призначає пенсію, надається в оригіналах та копіях необхідний пакет документів, визначений розділом II Порядку. 22.04.2015 року на адресу управління надійшли документи від представника ОСОБА_1 для призначення пенсії, які не відповідають вищезазначеним вимогам.

Крім того, відповідач зазначав, що положення пункту 2 частини першої статті 49 та другого речення статті 51 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.0.2009 року.Відповідно до Закону України «Про Конституційний Суд України», а також рішення Конституційного Суду України від 14.12.2000 р. №15-рп/2000 закони, правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до частини другої статті 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. З огляду на зазначене, положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» втрачають чинність з 07.10.2009 року, тобто від дати прийняття рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 року. Виходячи з цього, рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 поширюється на осіб, які виїхали на постійне місце проживання за кордон після 07.10.2009 року, а оскільки ОСОБА_1 виїхав на постійне місце проживання за кордон до 07.10.2009 року і Міждержавної Угоди про соціальне забезпечення між Україною та Ізраїлем не укладено, для призначення чи поновлення пенсії на теперішній час підстав немає.

Суд вирішив можливим розглянути справу на підставі наявних доказів та розглянути справу в порядку скороченого провадження відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 18.05.1990 року отримував пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1, після чого виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, де перебуває на консульському обліку посольства України в державі Ізраїль. В звязку з виїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю виплату пенсії ОСОБА_1 було припинено.

15.04.2015 року представник ОСОБА_1, який діяв на підставі довіреності звернувся до Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова із заявою про поновлення раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 та перерахунку її розміру відповідно до діючого законодавства. До заяви було додано оригінал заяви про перерахунок пенсійних виплат на банківський рахунок.

Після ухвалення рішення Конституційним Судом України № 25-рп/2009 року і визнанням не конституційними положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у ОСОБА_1 відновилось право на отримання раніше нарахованої та призначеної пенсії, а у Управління Пенсійного фонду відновився обовязок поновити виплату пенсії та виплатити її на першу вимогу пенсіонера.

Відповідно ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно п. 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії здійснюється за документами, що є у пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення цього виду пенсії. Таким чином, поновлення пенсії здійснюється за матеріалами, що є в пенсійній справі, із урахуванням додатково наданих документів.

Відповідно ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

З матеріалів справи вбачається, що представник ОСОБА_1 діє на підставі належним чином оформленої довіреності.

Посилання відповідача на ту обставину, що рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 не поширюється на правовідносини щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 нарахованої пенсії з 2009 року, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі.

Крім того, відповідачем не конкретизовано, яким саме вимогам не відповідають документи, подані представником ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду.

Разом з тим, клопотання відповідача про залишення позову без розгляду у звязку з пропуском шестимісячного строку на звернення до суду не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

15.04.2015 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 який діяв на підставі довіреності звернувся до Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова із заявою про поновлення раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 та перерахунку її розміру відповідно до діючого законодавства.

З даним адміністративним позовом представник позивача звернувся до суду 09.06.2015 року, тобто в межах шестимісячного строку.

Враховуючи те, що відповідно ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не поновлення виплати пенсії позивачу та зобовязання поновити виплату пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 ОСОБА_1 з 16.04.2012 року, тобто за три роки з дня звернення із заявою про поновлення виплати та перерахунку пенсії у розмірах відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Враховуючи, що представником позивача до суду не було надано доказів поважності причин пропуску строку для звернення до адміністративного суду з позовом про зобовязання поновити та виплатити пенсію з 07.10.2009 року, суд в даній частині позовних вимог залишає позов без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-14, 71, 158-163, 167, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 8, 44, 46, 47, 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова щодо не поновлення виплати пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова поновити виплату пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 ОСОБА_1 з 16.04.2012 року, тобто з дня звернення із заявою про поновлення виплати та перерахунку пенсії у розмірах відповідно до чинного законодавства.

Позовні вимоги щодо зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова поновити виплату пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 з 07.10.2009 року по 15.04.2012 року залишити без розгляду.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через районний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Суддя А.К. Сітало