Справа № 308/4111/15-а
Суддя: Бенца К. К.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/4111/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2015 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання Вайда Я.П.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 поданого в особі представника ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області про визнання дій управління Пенсійного Фонду України в м. Ужгороді протиправними щодо відмови у призначенні пенсії та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 у порядку провадження у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області про визнання дій управління Пенсійного Фонду України в м. Ужгороді протиправними щодо відмови у призначенні пенсії за віком та зобовязання вчинити певні дії. Мотивуючи позовні вимоги вказує на те, що 06.08.2014 року вона на підставі довіреності звернулася до відповідача із заявою ОСОБА_3 про призначення ОСОБА_3 пенсії за віком, однак у прийнятті документів їй було відмовлено без надання письмової відмови з зазначенням підстав такої. 02.09.2014 року представник позивача звернулася із письмовою заявою до начальника УПФ в м. Ужгороді про порушення працівниками управління Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також Конституції України у прийняті документів на призначення пенсії гр. ОСОБА_3 , внаслідок чого заява і документи у неї були прийняті. Однак листом від 17.09.2014 року відповідач відмовив у призначенні та виплати ОСОБА_3 пенсії. Свою відмову мотивували тим, що отримані ними документи гр. ОСОБА_3 не можуть розглядатися як такі, що дають право на призначення пенсії оскільки надіслані з порушенням вимог Порядку надання та оформлення документів для призначення пенсії.

Представник позивача повторно 23.03.2015 року звернулася із заявою і пакетом документів про призначення пенсії ОСОБА_3 в УПФ м. Ужгород, однак в прийнятті документів їй знову було відмовлено. 25.03.2015 року нею було подано письмову заяву начальнику УПФ ОСОБА_4 про прийняття документів і призначення пенсії ОСОБА_3, а 02.04.2015 року нею отримано лист від відповідача в якому зазначено, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» не розглядають повторні звернення від одного і того ж громадянина з одного і того питання і направили їй копію листа відповіді від 17.09.2014 року. Вважає, що дії УПФ України в м. Ужгород щодо відмови у призначенні ОСОБА_3 пенсії за віком є протиправними з підстав викладених в адміністративному позові. Вказує , що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в 1998 році виїхала на проживання в Ізраїль, де проживає по даний час, згідно довідки № 25 від 10.02.2015 року, виданої житлово-будівельним кооперативом «Ювілейний» ОСОБА_3 проживала до 1998 року за адресою АДРЕСА_1., є громадянкою України, а отже користується всіма правами як громадянка України в тому числі і правом на пенсійне забезпечення. З посиланням на викладене , на положення ст.ст. 24, 46, 152 Конституції України, на рішення Конституційного суду України від 07 жовтня 2009 року № 25- рп/209, на положення Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», ЗУ Про громадянство України представник позивача просить суд, визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород Закарпатської області щодо відмови 17.09.2014 року і 02.04.2015 року в призначенні пенсії ОСОБА_3; зобов'язати управління Пенсійного Фонду України в м. Ужгород Закарпатської області прийняти заяву ОСОБА_3 про призначення пенсії з пакетом документів а саме : копія трудової книжки засвідчена нотаріально, копія свідоцтва про народження засвідчено нотаріально, копія паспорту громадянина України для виїзду за кордон засвідчено нотаріально, довідка посольства України від 23.05.2014 року, довідка про заробітну плату ТОВ «Конфакто» від 18.07.2014 року оригінал, довідка архівного відділу про заробітну плату від 08.07.2014 року оригінал, довіреності від 29.05.2014 року, копія свідоцтво про шлюб завірено нотаріально, картка платника податку оригінал, довідка житлового кооперативу оригінал, заява про призначення пенсії з нотаріально засвідченим справжності підпису та призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_3 07 вересня ІНФОРМАЦІЯ_2 за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 06 серпня 2014 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і просила задовольнити їх в повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позові.

Представник управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород Закарпатської області позов не визнав з підстав викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представника позивача та заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч. 2 ст. 11, ч. 2ст. 71 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, що Позивачка народилася в Україні 07.09.1947 року і по травень 1998 рік працювала на різних роботах як на території України так і колишнього СРСР, що підтверджується копією свідоцтва про народження та трудовою книжкою оригінал якої оглянуто в судовому засіданні , а також довідками./а.с.9-25, 27-28, 33-34/

А відтак, відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» має право на призначення пенсії за віком.

Згідно свідоцтва про одруження серії VІІІ-УР №195459 від 28.10.1967 року виданого міським бюро ЗАГС м. Ужгорода Закарпатської області, позивач змінила своє дошлюбне прізвище з «Мартиновська» на «Фантич»./а.с.41-42/

Відповідно до паспорту громадянина України для виїзду за кордон (а.с.30-31) оригінал якого оглянуто в судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 є громадянкою України та термін дії паспорту продовжений до 08.12.2017 року так як вона виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю в 1998 році.

Згідно довідки посольства України в державі Ізраїль від 23.05.2014 року № 6164/19-500-1409/зг ОСОБА_3 відповідно до чинного законодавства України вважається громадянкою України, яка постійно проживає за кордоном, а саме в Державі Ізраїль ./а.с.32/

Згідно довідки № 25 від 10.02.2015 року, виданої житлово-будівельним кооперативом «Ювілейний» ОСОБА_3 проживала до 1998 року за адресою АДРЕСА_1./а.с. 44/

В подальшому позивач ОСОБА_3 виїхала до Ізраілю і з 1998 року по теперішній час ОСОБА_3 проживає в Ізраїлі, що підтверджується довідкою виданою посольством України в державі Ізраїль і паспортом громадянина України для виїзду за кордон. ./а.с.32/

При цьому, відповідно до відомостей трудової книжки загальний трудовий стаж позивача складає 33 роки.

Як стверджено представником позивача , 06.08.2014 року через уповноваженого представника позивач ОСОБА_3 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород Закарпатської області із заявою про призначення пенсії за віком , до якої додала всі необхідні документи, проте відповідач відмовив усно у прийнятті заяви та документів.

02.09.2014 року через уповноваженого представника позивач ОСОБА_3 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород Закарпатської області із заявою про призначення пенсії за віком , до якої додала нотаріально завірену копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон, нотаріально завірену копію трудової книжки, довідку посольства України в Ізраїлі , нотаріально завірену копію свідоцтва про народження, довідку про заробітну плату, довідку архівного відділу про заробітну плату, нотаріально завірену копію свідоцтвапро шлюб, довіреність на представника, а також зазначено про те, що надано оригінали всіх документів. Вказані документи були прийняті від представника особисто, що підтверджується штампом Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород Закарпатської області від 02.09.2014 року про прийняття заяви та документів, на копії заяви представника.

Проте, листом № 08/Б-120 від 17.09.2014 року Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород Закарпатської області повідомило представника позивача про те, що пересилка поштою документів для призначення пенсії Порядком подання та оформлення документів для призначення пенсій не передбачено. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. Крім того зазначено, що місце проживання (реєстрації) гр. ОСОБА_3 на території м. Ужгорода документально не підтверджено, а отже отримані ними документи гр. ОСОБА_3 не можуть розглядатися як такі, що дають право на призначення пенсії оскілки надіслані з порушенням вимог Порядку надання та оформлення документів для призначення пенсії.

25.03.2015 року через уповноваженого представника позивач ОСОБА_3 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород Закарпатської області із заявою про призначення пенсії за віком , до якої додала нотаріально завірену копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон, нотаріально завірену копію трудової книжки, довідку посольства України в Ізраїлі , нотаріально завірену копію свідоцтва про народження, довідку про заробітну плату, довідку архівного відділу про заробітну плату, нотаріально завірену копію свідоцтва про шлюб, картку платника податку, довідку про місце проживання на території України до виїзду на постійне місце проживання за кордон, довіреність на представника.

Проте, листом № 11/Б-38 від 30.03.2015 року Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород Закарпатської області повідомило представника позивача про те, що повторні звернення від одного і того ж громадянина з одного і того питання у відповідності до ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» не розглядаються.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Передбачене Конституцією України право громадян на соціальний захист конкретизоване у Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Законі України «Про пенсійне забезпечення», якими встановлено порядок нарахування та виплати пенсії.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

Статтею 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем, проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Як вже зазначалось, позивач проживав у м. Ужгород і заяву про призначення пенсії нею було подано через уповноваженого представника , який діє на підставі виданої йому довіреності , посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу , що призначає пенсію , за місцем проживання (реєстрації) заявника - Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород Закарпатської області з наданням необхідних документів , що передбачені п.7 Порядку, а відтак позивачем було дотримано порядок подання заяви про призначення пенсії.

У п.7 Порядку встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про місце проживання (реєстрації) заявника.

Згідно п.16 Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсі), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу), місце її проживання (реєстрації) та вік.

Як зазначено в заяві преставника позивача поданої до відповідача 02.09.2014 року всі документи надавались нею як в копіях так і в оригіналах.

За приписами п.29 Порядку за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка уповноважених органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.

Позивачка є громадянкою України і у відповідності до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за наявності відповідного страхового стажу набула право на отримання пенсії за віком.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача викладені ним у письмових запереченнях проти позову про те, що під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, з огляду на наступне.

Рішенням Конституційного ОСОБА_4 України від 07 жовтня 2009 року № 25- рп/209 положення пункту 2 частини першої ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з Відповідною державою міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надала Верховною Радою України, визнала такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до ст. 152 ч. 2 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Отже, із 07 жовтня 2009 року порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордоном регулюється нормами Закону з урахуванням Рішення Конституційного ОСОБА_4 України від 07 жовтня 2009 року.

Відповідно до ст. 8 ЗУ Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення пенсії страховий стаж.

Як встановлено судом, позивач до теперішнього часу є громадянином України , а відтак є застрахованою оосбою в системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування та має право на отримання пенсій .

Аналогічні правові висновки викладені Вищим Адміністративним Судом України в ухвалі від 10.04.2014 року.

Як встановлено ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставами для їх обмеження.

Таким чином, позивачка має повне право на реалізацію конституційного права на пенсійне забезпечення та призначенні пенсії за віком.

Відповідно до відомостей трудової книжки загальний трудовий стаж ОСОБА_3 складає 33 роки.

Відповідно до положень ст.2 Закону України «Про громадянство України» якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Як встановлено ст.24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Виходячи із правової та соціальної природи пенсії право громадянина на призначення йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні. Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до статті 8 КАС України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значеня для прийняття рішення тощо.

Відповідно до статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності.Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Судом враховується положення ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Виходячи із норм викладених в ст. 71 КАС України встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

Приймаючи до уваги викладене, з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини та визначені відповідно до них правовідносини, а також те, що на час розгляду справи та винесення постанови по суті заявлених позовних вимог, відповідачем доказів щодо правомірності свого рішення суду надано не було, будь-які відомості, які б спростовували зазначені представником позивача обставини у суду відсутні, а тому приходжу до висновку ,що позовні вимоги представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідач не довів законність своїх дій при розгляді заяви представника позивачки та відмові в призначенні пенсії ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.9,11,17,18,70,71,158-163,167,186 КАС України, ст.ст.24,46 Конституції України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд -

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_3 поданий в особі представника ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області про визнання дій управління Пенсійного Фонду України в м. Ужгороді протиправними щодо відмови у призначенні пенсії та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород Закарпатської області щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язати управління Пенсійного Фонду України в м. Ужгород Закарпатської області прийняти заяву ОСОБА_3 про призначення пенсії за віком з пакетом документів а саме : копія трудової книжки засвідчена нотаріально, копія свідоцтва про народження засвідчено нотаріально, копія паспорту громадянина України для виїзду закордон засвідчено нотаріально, довідка посольства України від 23.05.2014 року, довідка про заробітну плату ТОВ «Конфакто» від 18.07.2014 року оригінал, довідка архівного відділу про заробітну плату від 08.07.2014 року оригінал, довіреності на представника від 29.05.2014 року, копія свідоцтво про шлюб завірено нотаріально, картка платника податку оригінал, довідка житлового кооперативу оригінал, заява про призначення пенсії з нотаріально засвідченим справжності підпису.

Зобов'язати управління Пенсійного Фонду України в м. Ужгород Закарпатської області призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 06 серпня 2014 року.

Стягнути із Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 сплачений нею судовий збір у розмірі 73,08 гривень (сімдесят три гривні 08 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5