Справа № 22-а-39/11
Суддя: Бермес І. В.
Дата ухвалення: 2011-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-39/11 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2011 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

Суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

При секретарі: Балюк О.С.

Без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в Франківському районі м. Львова на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного Фонду України в Франківському районі м. Львова про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

10.05.2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати дії управління Пенсійного Фонду України в Галицькому районі м. Львова неправомірними, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок призначеної йому державної пенсії за період з 07.05.2007 року по 31.12.2007 року та додаткової пенсії починаючи з 07.05.2007 року.

Посилається на те, що він як інвалід ІІI групи внаслідок захворювання, пов'язаного з участю в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС отримує державну та додаткову пенсію передбачені ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи". Вважає, що розміри призначеної і виплачуваної йому пенсії не відповідають розмірам встановленим цим законом.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 18 червня 2010 року Позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України Франківського району м.Львова про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, починаючи з 07.05.2007р. задоволено частково. Визнано дії Управління Пенсійного фонду України Галицького району м.Львова протиправними та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України Франківського району м.Львова провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. відповідно до ст.50,54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Управління Пенсійного фонду України у Франківського району м.Львова 51 грн. судового збору на користь держави та 120 грн. на витрати інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи на користь позивача ОСОБА_2

З таким рішенням суду не погодився відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу мотивує тим, що положення ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"щодо мінімального розміру пенсії за віком не застосовується при призначенні пенсії за Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи". Вважають, що при відмові в проведенні перерахунку пенсії вони, як суб'єкт владних повноважень діяли в межах наданої компетенції у відповідності до вимог законодавства і не порушили законні права та інтереси позивача.

Сторони в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи, з клопотанням про відкладення справи не звертались, тому розгляд справи відповідно до ч. 4 ст. 196 КАСУ здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у розгляді справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису згідно ч. 1 ст. 41 КАСУ.

Заслухавши доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що позивач є постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, інвалідом третьої групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 25.10.2002 р. та довідкою МСЕК серії ЛВА № 255481 від 23.09.2005 року.

Статтею 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи", передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюється у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права па державну пенсію. Розмір пенсій для інвалідів по ІІІ групі інвалідності не може бути нижчим від 6 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до частини першої статті 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами IІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (частина друга статті 46 Конституції України).

Зі статей 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла до висновку, що положення ч. 3 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, однак за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком, подібне не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачу слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачу повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

З наведеного випливає, що позовні вимоги щодо зобов'язання сторону відповідача провести нарахування та виплату державної і додаткової пенсії у відповідному процентному розмірі мінімальної пенсії за віком є аргументовані та підлягають задоволенню.

Що стосується 2008 року, то в статті 50, 54 Закону України № 796 були внесені зміни, які набрали чинності з 01.01.2008 року відповідно до яких, додаткова і державна пенсія обраховувалась в процентному відношенні до прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність. Вказані зміни внесені підпунктом 12 пункту 28 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007 року № 107-VІ, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 року. Тому позовні вимоги з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року задоволенню не підлягають.

Проте, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що починаючи з січня 2008 року позивач перейшов з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, яка була призначена відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Тому позовні вимоги щодо зобов'язання нарахувати та виплатити державної пенсії підлягають задоволенню за період з 07.05.2007 року по 31.12.2007 року.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо можливості здійснення перерахунку додаткової пенсії, починаючи з 09.07.2007 року, оскільки прийняття рішення Конституційним Судом України не змінило ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, якими встановлюється розмір пенсії. Тому задоволенню підлягають позовні вимоги починаючи з 07.05.2007 року (так як просив позивач) до внесення змін у ст. 50, ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи", що слугуватиме підставою для зміни нарахувань і виплати розміру зазначеної пенсії.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а тому постанова суду підлягає скасуванню з постановленням нової, якою позов слід задоволити частково.

Керуючись ч. 2 ст. 20 КАС України, Законом України від 02 грудня 2010 р. № 2748/УІ „Про внесення змін до розділу ХІІ „Прикінцеві положення Закону України „Про судоустрій і статус суддів" щодо передачі справ, пов'язаних із соціальними виплатами ст.198, п.4 ст.202, 205, 207, 211, 212, 254 КАС України,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в Франківському районі м. Львова задоволити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 червня 2010 року у справі №2-1748/10 скасувати та прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного Фонду України в Франківському районі м. Львова про стягнення заборгованості задоволити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного Фонду України в Франківському районі м. Львова та зобов'язати управління Пенсійного Фонду України в Франківському районі м. Львова нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 державної пенсії за період з 07.05.2007 року по 31.12. 2007 року на підставі ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з врахуванням ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"та виплачених сум.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного Фонду України в Франківському районі м. Львова та зобов'язати управління Пенсійного Фонду України в Франківському районі м. Львова нараховувати та виплачувати на користь ОСОБА_2 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю за період з 07.05.2007 року по 31.12. 2007 року та з 22.05.2008 року на підставі ст. 50, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з врахуванням ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"та виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у Франківського району м. Львова 51 грн. судового збору на користь держави та 120 грн. на витрати інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи на користь позивача ОСОБА_2.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

І.В. Бермес

СУДДІ: М.М.Шандра

Н.Л.Шумська