Справа № 2а-9049/12/0170/30
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" червня 2015 р. м. Київ К/800/20573/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Роздольненському районі Автономної Республіки Крим на постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 12 вересня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2013 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України в Роздольненському районі Автономної Республіки Крим до товариства з обмеженою відповідальністю "Роздольненська спеціалізована пересувна механізована колона 73" про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 12 вересня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2013 року, в задоволенні позовних вимог про стягнення з ТОВ «Роздольненська спеціалізована пересувна механізована колона 73» штрафних санкцій в сумі 7 685,54 грн. - відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, управління Пенсійного фонду України в Роздольненському районі Автономної Республіки Крим звернулось з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційних скарг, проаналізувавши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та підтверджується наявними у справі матеріалами, ТОВ "Роздольненська спеціалізована пересувна механізована колона - 73" зареєстровано юридичною особою виконавчим комітетом Сімферопольської міської ради АР Крим, що підтверджується витягом з ЄДРПОУ та є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в управлінні Пенсійного фонду України в Роздольненсьткому районі АР Крим.

УПФУ в Роздольненському районі АР Крим 09.07.2012 року прийнято рішення №32 про застосування до відповідача штрафу та пені в сумі 7685,54 грн. (сума штрафу - 1712,92 грн.; пеня - 5972,62 грн.), фінансові санкцій застосовані позивачем до відповідача на підставі пункту 2 частини дев'ятої статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за несплату (несвоєчасне перерахування) страхових внесків за період з 20.10.2010 року по 04.07.2012 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку, що приймаючи рішення про застосування фінансових санкцій, відповідач діяв в порушення вимог чинного законодавства, а отже підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вказує на передчасність зазначених висновків судів та вбачає за доцільне зазначити про таке.

Згідно з пунктом 3 частини 9 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників фінансові санкції за приховування (заниження) страхувальником суми заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески, накладається штраф у розмірі всієї суми прихованої (заниженої) заробітної плати (виплат, доходу), а в разі повторного протягом року такого порушення - штраф у триразовому розмірі суми прихованої (заниженої) заробітної плати (виплат, доходу).

Із набранням чинності з 1 січня 2011 року Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" наведені вище норми матеріального права були виключені.

У той же час згідно з абзацом п'ятим пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Абзацом шостим цього ж пункту встановлено, що на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Наведене правило щодо збереження порядку стягнення та контрольних функцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, передбачених законодавством, чинним до 1 січня 2011 року, поширюється на заборгованість зі сплати страхових внесків та сум штрафних санкцій.

Вказаним обставинам суди попередніх інстанцій оцінки не надали, що ставить під сумнів законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень.

При цьому, оскільки суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, колегія суддів приходить до висновку про скасування судових рішень та направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно ч.2 ст.227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Роздольненському районі Автономної Республіки Крим задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 12 вересня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2013 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: