Справа № 815/865/15
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 р. Справа № 815/865/15

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

при секретарі Кіселик Д.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 , його представника Хорошуна В.М., представників відповідачів Некрасова Д.С. і Жарука В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 та 3-ї особи ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:
04.02.2015р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Південного РУ Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 та 3-ї особи ОСОБА_2 , в якому просив суд:

- визнати протиправними та скасувати накази Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 10.11.2014 року №390-ос та від 06.01.2015 року №1-ос;

- поновити його на посаді «старшого оперуповноваженого» прикордонного оперативно-розшукового відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІІІ категорії (тип Б);

- стягнути з Південного РУ ДПС України середньомісячний заробіток за весь час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірний наказ відповідача про дострокове розірвання з ним контракту повинний бути прийнятий на підставі результатів щорічного оцінювання, за умови систематичного невиконання військовослужбовцем умов контракту та у разі вчинення ним дисциплінарного проступку після застосування до нього дисциплінарного стягнення, яке не втратило юридичної сили.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 29.04.2015 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, ОСОБА_1 20.05.2015 р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29.04.2015 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю - доповідача, виступи сторін та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач капітан ОСОБА_1 проходив військову службу в Котовському прикордонному загоні Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України на посаді старшого оперуповноваженого прикордонного оперативно-розшукового відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

10.11.2014р. начальником Південного РУ (І категорії) Державної прикордонної служби України генерал-майором ОСОБА_3 винесено Наказ №390-ос «По особовому складу», яким припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби за пунктом «и» ч.6 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (т.б. у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) у запас Збройних Сил України, по 2 прикордонному загону (І категорії), капітана ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого прикордонного оперативно-розшукового відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ІІІ категорії (тип Б), без надання права носіння військової форми одягу.

06.01.2015р. начальником 2 прикордонного загону (І категорії) Південного РУ Державної прикордонної служби України підполковником ОСОБА_4 винесено Наказ №1-ос «По особовому складу», яким виключено зі списків загону та всіх видів забезпечення капітана ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого прикордонного оперативно-розшукового відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » III категорії (тип Б), якого звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за ст.26 ч.6 п. «и» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем), з 06.01.2015року.

Не погоджуюсь з зазначеними наказами прикордонної служби, позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог та, відповідно, з правомірності дій та спірних наказів відповідачів.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, цілком погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

А як слідує зі змісту приписів п.1 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. №2232-XII, відповідно до ч.ч.1,2 ст.2 якого, «військова служба» є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки встановлено цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із ч.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», до видів військової служби, у тому числі, відноситься військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу.

Відповідно ж до ч.2 ст.5 вказаного Закону, військове звання капітан, віднесено до молодшого офіцерського складу.

Правові основи організації та діяльності Державної прикордонної служби України, її загальну структуру, чисельність, функції, та повноваження відповідно до Конституції України визначено Законом України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003р. №661-IV, відповідно до ст.1 якого, на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.

Згідно зі статтею 2 вказаного Закону №661-ІУ, основною функцією Державної прикордонної служби України, у тому числі, є здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення.

Крім того, ст.6 цього ж Закону передбачено, що Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, до структури якої, у тому числі, входять органи охорони державного кордону - прикордонні загони.

Як вбачається з положень ст.10 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», прикордонний загін є основною оперативно-службовою ланкою Державної прикордонної служби України, на яку покладаються охорона певної ділянки державного кордону самостійно чи у взаємодії з іншими органами охорони державного кордону та Морською охороною, забезпечення дотримання режиму державного кордону і прикордонного режиму, а також здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів. До складу прикордонного загону можуть входити прикордонні комендатури, відділи прикордонної служби, прикордонні застави, контрольно-пропускні пункти, відділення прикордонного контролю.

Статтею 14 даного Закону також передбачено, що до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники ДПС України.

Так, загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено «Статутом внутрішньої служби Збройних сил України» (затв. Законом України від 24.03.1999р. №548-XIV), дія якого, у тому числі, поширюється на Державну прикордонну службу України.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну або повну загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених ст.20 цього Закону.

Форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються Положенням про проходження військової служби громадянами України, якщо інше не передбачено законом.

Порядок проходження військової служби за контрактом також визначений розділом ІІ «Інструкції про організацію виконання «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» (затв. наказом МО України №170 від 10.04.2009р.), згідно з пунктом 2.12 якої, зокрема, контракт про проходження служби припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби з підстав, визначених п.35 Положення.

Так, за умовами пп.1 п.35 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» (затв. Указом Президента України від 10.12.2008р. №1153/2008), контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого п.195 цього Положення) за рішенням командування військової частини за наявності підстав, передбачених пунктами а, б, в, г, е, є, ж і и частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Як видно з приртсів ч.6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, зокрема, згідно із пунктом «и» у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Порядок проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період безпосередньо визначено «Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України» (затв. Указом Президента України від 29.12.2009р. №1115/2009), відповідно до п.284 якого, військовослужбовця може бути звільнено з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем в разі, коли протягом останніх 12 місяців за неналежне виконання або відмову від виконання взятих на себе під час укладання контракту про проходження військової служби чи контракту про навчання обов`язків він два або більше разів притягувався до матеріальної, адміністративної, кримінальної або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності.

Пунктами 1,4 «Дисциплінарного статуту Збройних Сил України» (затв. ЗУ від 24.03.1999р. №551-XIV) визначено, що «військова дисципліна» - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Пунктом 45 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

У відповідності до вимог п.68 Дисциплінарного статуту ЗСУ, на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження військового звання на один ступінь, звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, позбавлення військового звання.

А відповідно до п.83 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених норм діючого у цій сфері законодавства вбачається, що у розумінні вище окреслених норм спеціального законодавства з питань проходження військової служби, під терміном «систематичне невиконання умов контракту» слід розуміти, що система має місце у разі вчинення військовослужбовцем дисциплінарного проступку після застосування до нього дисциплінарного стягнення, яке не втратило юридичної сили. Систематичним невиконанням умов контракту є невиконання однією із сторін одного із зобов`язань та інших умов, визначених контрактом, які допускались декілька разів протягом останнього року служби.

Так, зокрема, як встановлено судом 2-ї інстанції та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, 01.09.2014р., з метою з`ясування обставин, відповідно до наказу Котовського прикордонного загону від 04.08.2014р. №1096-аг «Про призначення службового розслідування», було проведено службове розслідування щодо встановлення обставин порушень вимог законодавства з прикордонних питань прикордонними нарядами «Прикордонний патруль» у відділі прикордонної служби «Гребеники», виявлених під час перевірки офіцером ВВБ по Котовському прикордонному загону 04.08.2014р. (лист начальника відділення внутрішньої безпеки по ІНФОРМАЦІЯ_5 №52/176 від 04.08.2014р. вх.№6916 від 04.08.2014р.), за результатами якого, та з метою профілактики порушень у здійсненні оперативно-службової діяльності відділів підвищення якості прикордонної служби та покращення стану справ, Котовським прикордонним загоном винесено Наказ №1241-аг «Про результати службового розслідування», яким, серед іншого, ст.оперуповноваженому ПОРВ Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » капітану ОСОБА_1 за порушення вимог п.4 Наказу ОСОБА_5 від 19.12.2013р. №214-од «Про організацію повсякденного управління оперативно-службовою діяльністю у 2014 році», ст.ст.11,12,16,17 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст.4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, було оголошено «догану».

При цьому, по справі встановлено, що з вказаним вище Наказом Котовського ПЗ від 01.09.2014р. №1241-аг ОСОБА_1 був ознайомлений 03.09.2014р., про що свідчить його особистий підпис на вказаному наказі.

Також, з матеріалів справи встановлено, що 22.10.2014р. Котовським прикордонним загоном винесено Наказ №1562-аг «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», у якому зазначено, що оперативно-розшуковим відділом Котовського ПЗ вживаються заходи щодо отримання випереджувальної інформації та її реалізації, однак окремими військовослужбовцями оперативно-розшукових підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_1 на слабкому рівні виконуються службові обов`язки, що призводить до відсутності показників з оперативно-розшукової діяльності, у зв`язку з чим, на підставі рапорту заступника начальника прикордонного загону - начальника оперативно-розшукового відділу вих.№51/1605 від 21.10.2014р., з урахуванням пояснень капітана ОСОБА_1 , за вагомі прорахунки по роботі за ОРС №309/2011, що не дало можливості її реалізувати у строки визначені Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність», ст.оперуповноваженого ПОРВ ПС «Гребеники» капітана ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності, шляхом накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді «суворої догани».

При цьому, слід зазначити, що з даним Наказом Котовського ПЗ від 22.10.2014р. №1562-аг ОСОБА_1 був ознайомлений 23.10.2014р., про що свідчить його особистий підпис на вказаному наказі.

Крім того, як встановлено судами обох інстанцій з наявної у матеріалах справи довідки Котовського ПЗ від 19.03.2015р. №51/516, начальником Котовського прикордонного загону також видано наказ №40-т від 01.10.2014р., що має гриф секретності «Таємно», яким капітана ОСОБА_1 було втретє притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді «догани».

По справі також встановлено, що 23.10.2014р. начальником Котовського прикордонного загону полковником ОСОБА_6 , у присутності підполковника ОСОБА_7 та майора ОСОБА_8 , з капітаном ОСОБА_1 було проведено бесіду, за результатами якої складено Аркуш попередження військовослужбовця щодо звільнення в запас Збройних Сил України, яким, з урахуванням незнятих дисциплінарних стягнень, накладених наказами начальника загону (т.б. «догани» від 01.09.2014р. №1241-аг, «догани» від 01.10.2014р. №40-т, «суворої догани» від 22.10.2014р. №1562-аг), ОСОБА_1 особисто було попереджено про звільнення з лав Державної прикордонної служби України у зв`язку із систематичним невиконанням ним умов контракту на підставі п.284 «Положення про проходження громадянами України війсь кової служби в Державній прикордонній службі України» (затв. Указом Президента України №1115/2009 від 29.12.2009р.), а також прийнято рішення клопотати перед начальником Південного регіонального управління ДПС про його звільнення у запас ЗС України за п. "и" ч.6 ст.26 (т.б. у зв`язку із систематичними невиконанням умов контракту військовослужбовцем) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

З вищевказаним Аркушом бесіди (попередження) від 23.10.2014р. позивач ОСОБА_1 був ознайомлений 23.10.2014р., про що свідчить його особистий підпис на вказаному документі.

Також, апеляційним судом з`ясовано, що 23.10.2014р. начальником 2 прикордонного загону (І категорії) Південного РУ (І категорії) ДПС України полковником ОСОБА_6 складено Подання, зі змісту якого вбачається, що капітан ОСОБА_1 за час проходження служби в прикордонному загоні зарекомендував себе з негативного боку: почуття відповідальності за доручену справу розвинуто посередньо, мали місце випадки недобросовісного ставлення до виконання службових обов`язків, за що неодноразово притягувався до дисциплінарної відповіда льності. На час даного подання має 3 (три) нескасовані дисциплінарні стягнення, а саме: за порушення вимог п.4 наказу начальника Котовського ПЗ від 19.12.2013р. №214-од, приписів ст.ст.11,12,16,17 Статуту ВС ЗСУ та ст.4 Дисциплінарного статуту ЗСУ йому оголошено «догану» - наказом начальника Котовського ПЗ №1241-аг від 01.09.2014р.; за низькі показники в оперативному забезпеченні охорони Державного кордону України - оголошено «догану» - наказом начальника Котовського ПЗ №40-т від 01.10.2014р.; за вагомі прорахунки по роботі з ОРС №309/2011, що не дало змоги реалізувати у визначені законом строки - оголошено «сувору догану» - наказом начальника Котовського ПЗ №1562-аг від 22.10.2014р., у зв`язку з чим, та з урахуванням 3-х незнятих дисциплінарних стягнень і п.284 «Положення про проходження громадянами України військової служби в ДПС України», 23 жовтня 2014 року капітан ОСОБА_1 попереджений про звільнення в запас ЗСУ за п."и" ч.6 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Крім того, у зазначеному Поданні начальника 2-го ПЗ (І категорії) Південного РУ полковника Сухого С.В. від 23.10.2014р. також було викладено і клопотання щодо звільнення капітана ОСОБА_1 у запас ЗСУ за п. "и" ч.6 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Як видно з матеріалів справи та пояснень сторін, із вказаним Поданням начальника 2 прикордонного загону (І категорії) Південного РУ (І категорії) ДПС України від 23.10.2014р., ст.оперуповноважений прикордонного оперативно-розшукового відділення ПС «Гребенки» капітан ОСОБА_1 був ознайомлений в той же день, т.б. 23.10.2014р., про що свідчить його особистий підпис на цьому Поданні.

По справі судом також встановлено, що в подальшому, за результатами розгляду Подання начальника 2-го ПЗ (І категорії) Південного РУ ДПС України від 23.10.2014р., заступник РУ з оперативно-розшукової роботи полковник ОСОБА_9 погодився зі звільненням капітана ОСОБА_1 у запас ЗСУ з підстав, передбачених п. "и" ч.6 ст.26 (т.б. у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Окрім того, судом 2-ї інстанції з`ясовано, що позивач ОСОБА_1 , будучи своєчасно а належним чином ознайомлений з наказами про накладення на нього 3-х останніх дисциплінарних стягнень, у встановленому п.88 Дисциплінарного статуту ЗСУ порядку та строки, ці накази у будь-який спосіб не оскаржив.

До того ж, необхідно ззначити, що як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 23.10.2014р. в присутності начальника відділу зв`язку, автоматизації та захисту інформації штабу підполковника ОСОБА_10 , заступника начальника відділу персоналу підполковника ОСОБА_7 та начальника відділу кадрів майора ОСОБА_8 , відмовився від ознайомлення зі своєю службовою карткою, про що свідчить складений цими посадовими особами Акт від 23.10.2014р.

Також, судами обох інстанцій беззаперечно встановлено, що 12.11.2014р. на адресу Котовського прикордонного загону надійшла телеграма №1710-5130 «Про оголошення наказу по особовому складу», з якої вбачається, що на підставі наказу начальника Південного РУ Держприкордонслужби України від 10.11.2014 року №390-ос, з капітаном ОСОБА_1 припинено (розірвано) контракт та останнього звільнено з в/служби у запас ЗСУ за ст.26 ч.6 п. «и» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем).

При чому, зміст даної телеграми начальником відділу кадрів майором ОСОБА_8 було доведено капітану ОСОБА_1 в усному порядку 13.11.2014 року, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка від 17.03.2015р.

Окрім того, ще необхідно вказати й про те, що відповідно до приписів п.2.12 «Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» (затв. наказом МОУ від 10.04.2009р. №170), систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем може бути встановлено за результатами періодичного атестування або щорічного оцінювання. Систематичним невиконанням умов контракту є невиконання однією із сторін одного із зобов`язань та інших умов, визначених контрактом, які допускались декілька разів протягом останнього року служби.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, судами обох інстанцій встановлено, що при винесені оскаржуваних наказів про звільнення позивача зі служби за ст.26 ч.6 п. «и», яке полягало в систематичному порушенні позивачем військової дисципліни, за що він тричі протягом року притягувався до дисциплінарної відповідальності (і у будь-який спосіб не оскаржив ці накази), було повністю дотримано порядок накладення дисциплінарних стягнень, а також враховано характер і обставини вчинення правопорушення, його наслідки та попередня поведінка військовослужбовця.

Одночасно, судова колегія також вважає за необхідне прийняти до уваги й той факт, що у наявній в матеріалах справи копії службової картки позивача в розділі «Стягнення», окрім останніх 3-х стягнень від 01.09.2014р., 01.10.2014р. та 22.10.2014р. (які були враховані при звільненні), містяться ще 4 (чотири) «догани» за 2013 рік, а в розділі «Заохочення» містяться лише заохочення виключно у вигляді «зняття попередньо накладених у 2013 році дисциплінарних стягнень».

Крім того, ще слід звернути увагу й на ту обставину, що з наданої самим позивачем копії постанови слідчого з ОВС СВ прокуратури Одеської області від 27.11.2014р. вбачається, що відносно капітана ОСОБА_1 та інших військовослужбовців ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_6 » з жовтня 2014р. розслідувалося кримінальне провадження №0000232 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, в ході розслідування якого позивач відмовився від дачі показів, але в подальшому, це кримінальне провадження було закрито у зв`язку із відсутністю в діях вищевказаних осіб прикордонної служби (в т.ч. і позивача) складу даного кримінального правопорушення (злочину), що, в свою чергу, на думку суду, не свідчить про взагалі відсутність в діях цих осіб (в т.ч. і позивача) складу адміністративного чи дисциплінарного правопорушення.

При цьому, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, відхиляє та не приймає до уваги і посилання позивача на положення КЗпП України, оскільки порядок проходження військової служби, права, обов`язки і статус військовослужбовців, а також порядок їх звільнення з військової служби, визначено нормами спеціального законодавства, про які, в свою чергу, було зазначено вище.

Дійсно, згідно із п.299 «Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України», у разі незаконного звільнення з військової служби військовослужбовця, який проходив військову службу за контрактом, він підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій ніж попередня, посаді з дня прийняття рішення про поновлення на військовій службі. У разі поновлення військовослужбовця на військовій службі начальник органу Держприкордонслужби, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує в установленому законодавством порядку питання щодо виплати йому грошового забезпечення та видачі матеріального забезпечення за час вимушеного прогулу, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення.

Однак, оскільки під час судового розгляду справи по суті судами обох інстанцій не було встановлено належних і достатніх підстав для визнання незаконним звільнення позивача зі служби, то відповідно, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо поновлення його на попередній посаді та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу (період та конкретну суму якого останній у позові не зазначив) теж задоволенню не підлягають.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А, у відповідності до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що, в свою чергу, в даному випадку, і було належним чином зроблено представниками відповідачів при розгляді даної справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко