Справа № 22-а/0690/6905/11
Суддя: Шевчук А. М.
Дата ухвалення: 2012-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/6905/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2012 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Шевчук А.М.,

суддів: Павицької Т.М., Заполовського В.Й.,

з участю секретаря судового засідання: Котлярчук Т.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в Олевському районі та управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації

на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 13 липня 2010 року

у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації, управління Пенсійного фонду України в Олевському районі про визнання дій протиправними, стягнення допомоги та доплати громадянам, які проживають на території радіоактивного забруднення, -

в с т а н о в и л а :

25 листопада 2009 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачів та просила визнати їх дії неправомірними і стягнути з управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації допомогу в сумі 2 188,80 грн., як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення, що передбачена ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796/12) за період з 01.11.2008 року по 01.11.2009 року; та 7 297,6 грн. доплати до пенсії, що передбачена ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як пенсіонерці, яка проживає на території радіоактивного забруднення за період з 01.11. 2008 року по 01.11.2009 року.

Зазначала, що ці виплати проведені не у кратному відношенні до мінімальної заробітної плати, як це визначено у Законі, а згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836, що призвело до порушення її прав.

Під час попереднього судового засідання до участі у справі в якості відповідача притягнуто управління Пенсійного фонду України в Олевському районі (а.с.15).

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 13 липня 2010 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії управління праці і соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації та управління Пенсійного фонду України в Олевському районі.

Стягнуто з управління праці і соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації на користь позивачки 2 194,80 грн. допомоги, як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення за період з 01.11.2008 року по 01.11.2009 року та на користь держави 54 грн. 40 коп. державного мита.

Стягнуто з управління Пенсійного фонду України в Олевському районі на користь позивачки 7 317,60 грн. доплати до пенсії, як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення за період з 01.11.2008 року по 01.11.2009 року.

В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

У апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Олевському районі просить постанову районного суду скасувати в частині визнання незаконними їх дій та стягнення коштів і постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що кошти Пенсійного Фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, управління керується положенням чинної постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Також зазначає, що до Пенсійного Фонду не надходять кошти з Державного бюджету для надання пільг та компенсацій для потерпілих від Чорнобильської катастрофи і Пенсійний Фонд не є розпорядником таких коштів.

У поданій апеляційній скарзі управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації просить скасувати постанову в частині щодо нього та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову. Апелянт посилається на те, що управління праці не може бути відповідачем по даній справі, оскільки кошти на пенсійне забезпечення громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, перераховуються Державним казначейством централізовано Пенсійному фонду.

Колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі Закон №796-12) встановлені доплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зокрема, згідно ч. 2 ст.39 згаданого закону передбачено, що пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на радіоактивно забрудненій території підвищуються у розмірах, визначених ч.1 ст. 39 Закону №796-12: у зоні посиленого радіоекологічного контролю одна мінімальна заробітна плата.

Позивачка проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, є непрацюючою пенсіонеркою та потерпілою 3-ї категорії внаслідок аварії на ЧАЕС, тому вона має право на доплату до пенсії у розмірі однієї мінімальної зарплат.

Проте, в супереч вимогам Закону № 796-12 позивачці нараховувалася і виплачувалася зазначена доплата в меншому розмірі.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення» виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного Фонду України.

Крім того, відповідно до Положення про управління Пенсійного Фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України від 30 квітня 2002 року №8-2 (з відповідними змінами), управління Пенсійного Фонду в районах, містах, районах у містах забезпечують своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства, а отже є відповідачами у спорах щодо здійснення перерахунку підвищення до пенсій.

Відповідно до п.24 Порядку використання коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення, затвердженого постановою КМ України від 20 червня 2000 року № 987, видатки повязані з наданням пільг щодо пенсійного забезпечення згідно із Законом №796-12 (пенсій на пільгових умовах за віком і стажем роботи, пенсій по інвалідності та у звязку з втратою годувальника, підвищені пенсії і допомога) провадяться органами, які виплачують пенсію.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Олевському район з 1995 року і одержує пенсію по інвалідності 2 групи ВВВ, тому відповідачем у справі за ст.39 Закону №796/12 має бути саме управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області.

Позивачка одержує доплату до пенсії у розмірі 5,20 грн.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру спірних виплат застосуванню підлягає саме ст. 39 Закону №796-12, а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за №836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Доводи апеляційної скарги управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області що воно є неналежним відповідачем за ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки суд першої інстанції дав належну оцінку тій обставині, що позивачка є пенсіонеркою та правильно притягнув даний орган до відповідальності тільки за ст. 37 відповідного закону.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю 30 процентів від мінімальної заробітної плати.

Проте, всупереч вимогам Закону позивачці нараховувалася та виплачувалася допомога у розмірі, передбаченому постановою КМУ, чим порушені її права (а.с.6,7).

Знову ж таки, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, правильним є висновок суду першої інстанції щодо неправомірності дій управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації.

Проте, позові вимоги щодо стягнення з відповідачів конкретних сум коштів не можуть бути задоволені. Враховуючи відповідні спеціальні законодавчі акти, які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин, суд може зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, не зазначаючи при цьому конкретної суми та не перебираючи на себе функцію органу на якого законодавством покладено такі повноваження.

Крім того, відповідно до змісту ст.99 КАС України (в редакції, що діяла на час звернення позивача до суду) вимоги підлягають задоволенню за період з 25 листопада 2008 року в межах річного строку звернення до суду.

Суд апеляційної інстанції виходить за межі доводів апеляційної скарги, оскільки під час апеляційного провадження встановлені порушення, допущені судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

У звязку з наведеним постанова підлягає скасуванню в частині стягнення з управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області на користь позивачки 2 194,80 грн. за ст.37 Закону №796-12 та на користь держави 54,40 грн. державного мита і - підлягає скасуванню в частини стягнення з управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області на користь позивачки 7 317,60 грн. за ст.39 Закону №796-12 з ухваленням у цій частині нової постанови про зобовязання відповідачів вчинити певні дії з визначенням початку періоду відновлення порушених прав з 25 листопада 2008 року. В задоволенні вимог за період з 01.11.2008 року по 24.11.2008 року відмовляється у звязку із пропущенням строку звернення до адміністративного суду.

В решті постанова залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 195-198,202,205,207 КАС України, колегія суддів цивільної палати, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в Олевському районі та управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації задовольнити частково.

Скасувати постанову Олевського районного суду Житомирської області від 13 липня 2010 року в частині стягнень з відповідачів та ухвалити в цій частині нову постанову, виклавши абзаци третій, четвертий та пятий резолютивної частини в такій редакції.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області провести ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячної грошової допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 30 процентів від мінімальної заробітної плати, визначеної законодавством, за період з 25 листопада 2008 року по 01 листопада 2009 року, з урахуванням проведених виплат.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст.39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, визначеної законодавством, за період з 25 листопада 2008 року по 01 листопада 2009 року, з урахуванням проведених виплат.

Стягнути з управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області на користь держави 3 грн. 40 коп. судового збору.

В решті постанову суду залишити без змін

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді:

__________________________________________________________________________