Справа № 646/14151/14-а
Суддя: Олізаренко С. М.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/646/3/2015
ЧЕРВОНОЗАВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2015 року

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Олізаренко С.М.,

за участю секретаря Тімановській О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фону України в Червонозаводському районі м.Харкова про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії щодо нарахування та виплати державних пенсій,

ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова про визнання протиправною відмову Управління пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова в перерахунку та виплаті йому його щомісячних державних пенсій (основної та додатковою) відповідно до вимог ст.ст.50, 54, 67 Закону України "Про статут і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобиляської катастрофи" виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплати; зобов'язання Управління пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова здійснити йому починаючи з 01.02.2014 року перерахунок та виплату його щомісячної основної державної пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків, як інваліду 2-ї групи, щодо захворювання якого встановлено зв'язок з Чернобильською катастрофою в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст.ст.54,67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідні виплати провести з урахуванням вже проведених виплат; зобов'язання Управління пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова здійснити йому починаючи з 01.02.2014 року перерахунок та виплату його щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як інваліду 2-ї групи, щодо захворювання якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст.ст.50,67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідні виплати провести з урахуванням вже проведених виплат; зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова виконати постанову суду негайно та подати звіт про виконання судового рішення протягом 1 місяця з дня набрання постановою законної сили.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначав, що він - ОСОБА_1, є інвалідом 2 групи та віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії А №434644, видане 10 лютого 2005 року та має право на отримання основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС». Позивач перебуває на обліку в УПФУ в Червонозаводському районі м. Харкова та отримує державну пенсію по інвалідності, а також додаткову пенсію відповідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

25 листопада 2014 року позивач звернувся до УПФ України в Червонозаводському районі м. Харкова з заявою, в якій просив здійснити нарахування та виплату йому державної та додаткової пенсії з 01 січня 2014 року відповідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак отримав відповідь від 04.12.2014 року, в якій зазначено, що підстав для проведення перерахунку пенсії, починаючи з 01 січня 2014 року відповідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відсутні, розмір пенсії розрахований згідно вимог чинного законодавства у порядку та розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210. Не погодившись з відмовою відповідача щодо перерахунку пенсії, позивач звернувся з даним позовом до суду, оскільки вважав дії відповідача такими, що порушують його законні права.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на підставі наданих доказів.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином. Надав письмові заперечення проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Представник відповідача надав письмові заперечення з посиланням на те, що відповідач діяв в межах своїх повноважень, пенсія позивачу нарахована і виплачується у встановленому чинним законодавством порядку, що на думку відповідача підтверджується чинним законодавством, а саме ч. 1 Преамбули, ч. 7 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п. 5 Преамбули, п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», рішенням Конституційного суду України від 27 грудня 2011 року № 20-рп/2011. Відповідач вважав, що безпосередньо частиною 7 статті 54 Закону №796-12 передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Звідси, порядок обчислення пенсії по інвалідності є загальнообов'язковим нормативним приписом, якого мають притримуватися усі суб'єкти відповідних правовідносин, встановлення Постановою №1210 порядку і механізму обчислення відповідних пенсійних виплат не є і не може вважатися проявом звуження змісту та обсягу прав і свобод громадян. На думку відповідача, положення Постанови № 1210 і Закону №796-12 не входять у суперечність одне з одним; не створюють юридичної колізії, а тому відсутні підстави для застосування правил її розв'язання, зокрема, застосування нормативно-правового акту вищої юридичної сили і незастосування підзаконного нормативно-правового акту.

Також, на думку відповідача, відсутність в Законі України «Про державний бюджет на 2014 рік» станом на 01.01.2014 року посилання на механізм реалізації норм Закону №796-12 не свідчить про відсутність такого механізму взагалі.

З огляду на зазначене вище, відповідач вважав, що не припустився порушень чинного законодавства при призначенні позивачу пенсії.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, є інвалідом 2 групи та віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії А №434644, видане 10 лютого 2005 року та має право на отримання основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС». Позивач перебуває на обліку в УПФ України у Червонозаводському районі м. Харкова та отримує державну пенсію по інвалідності, а також додаткову пенсію відповідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

25 листопада 2014 року позивач звернувся до УПФ України в Червонозаводському районі м. Харкова з заявою, в якій просив здійснити нарахування та виплату йому державної та додаткової пенсії з 01 січня 2014 року відповідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак отримав відповідь від 04.12.2014 року, в якій зазначено, що підстав для проведення перерахунку пенсії, починаючи з 01 січня 2014 року відповідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відсутні, розмір пенсії розрахований згідно вимог чинного законодавства у порядку та розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210. Не погодившись з відмовою відповідача щодо перерахунку пенсії, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796. Статтею 49 цього Закону передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ч.4 статті 54 Закону №796, в редакції, яка діяла до прийняття Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» № 107-УІ віл 25.12.2007 р., тобто до 01.01.2008 року, у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 2-й групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст.50 вищезазначеного Закону особам, віднесеним до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам 2 групи - в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. І як передбачено ст. 53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу. Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (ч.2 ст.4б Конституції України). Суд зазначає, що положеннями Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не було передбачено обмежень щодо застосування ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивач у період з 01.02.2014 року має право на отримання основної державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі, який встановлено положеннями ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Посилання відповідача на той факт, що пенсія позивачу у спірний період була проведена та виплачена у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року, суд вважає необґрунтованими, оскільки застосування зазначених постанов було розраховано на бюджетний період 2012, 2013 бюджетних роках, а тому у період з 01.02.2014 року вказана постанова застосуванню не підлягала.

Крім того, слід вказати, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві в період з 01.02.2014 року застосуванню підлягають ст.ст.50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,а не вищевказана постанова Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210.

При цьому, вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсії, передбаченої статтею 50 Закону № 796-ХІІ, є мінімальний розмір пенсії за віком, який відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вираховується, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, тобто у 2008 році - статтею 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Положення частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо застосування розміру мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 цієї статті, тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, на думку суду, не є перешкодою для застосування даної величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком. Відповідно до ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008) конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Крім індексації пенсії, яка здійснюється відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення, у разі, якщо величина середньої заробітної плати в Україні за даними спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади в галузі статистики за минулий рік зросла, то з 1 березня поточного року розмір пенсії підвищується в порядку, встановленому частиною другою статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що з 01.10.2011 року набрала чинності нова редакція ч. 3 ст. 67 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до якої, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Суд з цього приводу вважає за необхідне зазначити, що згідно зі ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи (ст.58 Конституції України).

При цьому, суд виходить з позиції Конституційного Суду України, наведеній у пункті 2 мотивувальної частини рішення у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 року № 1-7/99, викладеної стосовно дії загально - правового принципу норми права у часі. Так, за позицією Конституційного Суду України дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним, чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Разом з тим, зважаючи на передбачені ст.99 КАСУ строки звернення за судовим захистом, суд вважає за можливе задовольнити позов частково, шляхом зобовязання відповідача призначити і виплатити позивачу пенсію в межах шестимісячного строку звернення до суду.

Враховуючи, що пенсія позивачеві призначена до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», суд вважає, що відповідач зобов'язаний з 01.06.2014 року здійснювати позивачеві нарахування та виплату державної та додаткової пенсії у відповідності до приписів ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008) виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до частини першої статті 267 Кодексу адміністративного судочинства суб'єкт владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, зобов'язаний подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Вказаній нормі кореспондуються положення а.7 п.4 ч.1 ст.163, абз. 5 п. 4 ч.1 ст. 207 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині постанови суду першої чи апеляційної зазначається встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіт про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень-відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі. Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу. У разі звернення позивача із заявою про зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення після прийняття постанови у справі суд ухвалою відмовляє у задоволенні такої заяви, оскільки, згідно з ч. 4 ст. 257 КАС України в подальшому, примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст.ст. 2, 3, 6, 8, 17, 18, 71, 87, 90, 99, 100, 104, 183-2, 255, 256, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фону України в Червонозаводському районі м.Харкова про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії щодо нарахування та виплати державних пенсій - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щомісячних державних пенсій (основної та додаткова) відповідно до вимог ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статусі соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII, виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова здійснити ОСОБА_1, починаючи з 09 червня 2014 року, перерахунок та виплату щомісячної основної державної пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків як інваліду 2-ї групи, щодо захворювання якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, встановлених законом на час виплат, відповідно до вимог ст.ст. 54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідні виплати провести з урахуванням вже проведених виплат.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова здійснити ОСОБА_1 починаючи, з 09 червня 2014 року, перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю як інваліду 2-ї групи, щодо захворювання якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст.ст. 50,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ з урахуванням ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідні виплати провести з урахуванням вже проведених виплат.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова подати звіт про виконання судового рішення протягом 1 місяця з дня набрання постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена.

Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Червонозаводський районний суд м.Харкова.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 цього КАСУ, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 КАСУ, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: С.М. Олізаренко