Справа № 2а-6/11
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" червня 2015 р. м. Київ К/800/8416/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 лютого 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради (далі - УПСЗН Новозаводської районної у м. Чернігові ради) про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності УПСЗН Новозаводської районної у м. Чернігові ради, стягнення заборгованості з виплати допомоги при народження дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Позивач зазначила, що є матір'ю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому відповідно до Закону України від 21 листопада 1992 року № 2811-XII «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (далі - Закон № 2811-XII) має право на допомогу при народженні дитини у сумі, кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на день народження дитини та допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, визначеному законом мінімуму для дітей віком до 6 років. Посилаючись на те, що розмір виплачених сум вказаних допомог не відповідає розміру, встановленому законом та уточнивши позовні вимоги, просила суд поновити строк звернення до суду, визнати дії УПСЗН Новозаводської районної у м. Чернігові неправомірними, стягнути з відповідача недоплачену допомогу при народженні дитини в сумі 1963,80 грн та 14938,80 грн недоплаченої щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 січня 2011 року, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2011 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо визнання неправомірними дій та стягнення сум державної допомоги за період з 11 квітня по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 лютого 2012 року, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2014 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними дій та стягнення недоплаченої допомоги при народженні дитини і щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня 2007 року по 11 квітня 2010 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про скасування судових рішень та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема Закону № 2811-XII, Закону України від 18 січня 2001 року № 2240-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (далі - Закон № 2240-III), Законів України від 19 грудня 2006 року № 489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (далі - Закон № 489-V) та від 28 грудня 2007 № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 107-VI).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Вирішуючи спір та відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що виплата державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у 2007-2009 роках здійснювалась в порядку та розмірі, встановленому законом.

Проте з такими висновками погодитись неможливо.

Судами встановлено, що позивач є незастрахованою особою і, після народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, з 01 травня 2007 року по 31 травня 2008 року отримувала допомогу при народженні дитини, а з 09 липня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 - державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону № 2811-XII.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає, зокрема, право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

При нарахуванні та виплаті позивачу державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у 2007 році відповідач керувався положеннями Закону № 489-V, якими зупинено дію статті 12, частини 1 статті 15 та пункту 3 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону № 2811-XII на 2007 рік.

Проте, рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року пункт 14 статті 71 Закону № 489-V визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, у 2007 році виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку з 09 липня по 31 грудня 2007 року повинна здійснюватись у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом (в редакції статті на момент виникнення спірних правовідносин).

При цьому, до 01 січня 2008 року - дати набрання чинності Закон № 107-VI - правовідносини щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулювалися Законом № 2811-XII, дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом № 2240-III, який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими законами.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI внесені відповідні зміни до Законів № 2811-XII та № 2240-III, зокрема, змінами до статті 13 Закону № 2811-XII його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III виключено статті 40-44.

Рішенням № 10-рп/2008 визнано неконституційними низку положень Закону № 107-VI, в тому числі й пункту 25 розділу II Закону № 107-VI щодо виключення статей 40-44 Закону № 2240-ІII.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 відновили свою дію вищезазначені положення Закону № 2240-III, а з 01 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону № 2811-ХІІ.

За таких обставин, висновки судів про те, що положення пункту 23 розділу ІІ Закону № 107-VІ, яким внесено зміни до статей 13,15 Закону № 2811-ХІІ залишалися чинними у 2009 році, є неправильним, адже з 01 січня 2009 року свою дію відновили редакції цих статей до внесення в них змін Законом № 107-VI.

Водночас частиною 3 статті 45 Закону України від 27 квітня 2010 року № 2154-VI «Про Державний бюджет України на 2010 рік» (далі - Закон № 2154-VI) було визначено, що допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми (далі - Порядок) був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 саме на виконання Закону № 2811-ХІІ (пункт 1 Порядку). Новий акт Уряду на виконання статті 45 Закону № 2154-VI не приймався.

За змістом пункту 17 цього Порядку право на виплату допомоги мають особи, зазначені в статті 13 Закону № 2811-ХІІ, яка на час виникнення спірних відносин поширювала свою дію щодо виплати допомоги лише на незастрахованих осіб.

Отже, згідно з приписами наведених норм, у 2010 році незастраховані особи мали право на отримання цієї допомоги у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, а не законом.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 11 грудня 2012 року (справа № 21-300а12), від 25 грудня 2012 року (справа № 21-410а12) та від 08 жовтня 2013 року (справа №21-268а13).

За таких обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку, що у 2010 році відповідач правомірно виплачував позивачу державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в порядку та розмірі, встановлених Кабінетом Міністрів України, однак, безпідставно відмовили у задоволенні позовних вимог щодо визнання неправомірними дій та зобов'язання перерахувати державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 07 липня по 31 грудня 2007 року та за 2009 рік.

Крім того, відповідно до статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Це положення означає, що лише позивач має право змінити свої позовні вимоги або відмовитися від них.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо відмови ОСОБА_4 від позовних вимог про стягнення 1963,80 грн заборгованості з виплати допомоги при народження дитини. Проте, у судових рішеннях не містяться висновки щодо цієї частини позову. Додаткове рішення в цій частині судами не приймалось.

Таким чином, неповне з'ясування судами дійсних обставин справи та допущені порушення норм процесуального права є підставою для скасування ухвалених рішень та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 227 КАС України підставою для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення недоплаченої допомоги при народженні дитини і щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року та за 2009 рік і стягнення недоплаченої допомоги при народження дитини.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 лютого 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про перерахунок і стягнення державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 07 липня по 31 грудня 2007 року та за 2009 рік скасувати, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В решті судові рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак