Справа № 1307/2-612/10
Суддя: Штефаніца Ю. Г.
Дата ухвалення: 2012-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1307/2-612/10 Головуючий у 1 інстанції: Цюмрак М. Д.
Провадження № 22-а/1390/14/11 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Г.
Категорія справи 70 (10.3.1)
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Федоришина А.В., Мікуш Ю.Р.

за участі секретаря: Дідуся О.Р.,

у відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 18 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги Дітям війни, -

В С Т А Н О В И Л А:

02 червня 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду з цивільним позовом до управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області про стягнення недоотриманої щомісячної державної соціальної допомоги Дітям війни, у якому просила зобовязати відповідача нарахувати і виплатити на її користь недоплачену їй, як дитині війни, щомісячну соціальну допомогу за період 2006-2009р.р. та за 4 місяці 2010 року.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково: поновлено строк звернення до суду, зобовязано відповідача провести нарахування і виплату позивачу недоотриманої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 30.04.2010 року.

Дане рішення суду оскаржив відповідач - управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області.

Апелянт просить оскаржувану постанову скасувати і прийняти нове рішення, яким повністю відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що судом порушено норми ст.ст. 6, 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 159, 163 КАС України, ч.3 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Також звертає увагу на те, що на виконання вимог Закону України „Про соціальний захист дітей війни не було прийнято жодного нормативного акту, а відтак не було визначено за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку і яким чином мали б обчислюватись передбачені згаданим законом підвищення до пенсій.

Вважає, що судом безпідставно не взято до уваги заперечення відповідача щодо невизначенності законодавством поняття „мінімальна пенсія за віком, як розрахункової величини для підвищення пенсії дітям війни, оскільки встановлений ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннямінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до зазначеного Закону, і не може застосовуватися для обчислення надбавок або підвищень інших пенсій( а.с.26).

Сторони у справі в судове засідання не зявилися, тому відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Встановлено, що позивач народився у 1942 році (а.с.8) і відповідно до ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війнинабула статусу „дитина війни, а відтак, відповідно до ст.6 вказаного Закону пенсія позивача повинна виплачуватись із збільшенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік призупинено дію ст. 6 Закон України Про соціальний захист дітей війни, з урахуванням ст. 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік.

Статтею 111 Закону України Про державний бюджет України на 2007 ріквстановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії відповідно до ст. 6 Закону України Закону України Про соціальний захист дітей війнивиплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 визнано таким, що не відповідає Конституції України, зокрема, положення ст. 71 Закону України Про Державний бюджет на 2007 рікщодо зупинення дії ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Відповідно до п. 41 розділу 2 ЗУ Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українитекст ст. 6 ЗУ Про соціальний захист дітей війнивикладено в такій редакції: Дітям війни(крім тих на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захистудане підвищення проводиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнано таким, що не відповідає Конституції України, зокрема, положення п. 41 розділу 2 ЗУ Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Зазначені рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені, крім того, вони мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони та інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року та по 31 грудня 2008 року спірні відносини регулюються відповідно до ст. 6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни в редакції Закону, яка діяла до 1 січня 2007 року.

Нарахування і виплата у 2009-2010 р.р. дітям війни надбавки до пенсії здійснювалась у встановленому законом розмірі залежно від мінімальної пенсії за віком і протилежного відповідач не довів.

За таких підстав суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача щомісячно підвищувати пенсію з 9 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 30 квітня 2010 року є обґрунтованими.

Також судом правильно не були взяті до уваги доводи відповідача про неврегульованість механізму реалізації положень ст. 6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни.

На час виникнення спірних правовідносин розмір мінімальної пенсії за віком визначався лише ст. 28 ЗУ Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуванняі згідно з цією нормою мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ Про прожитковий мінімумпрожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, при визначенні розміру підвищення відповідно до ст. 6 ЗУ Про соціальний захист дітей війнизастосовується розмір мінімальної пенсії за віком, визначений ст. 28 ЗУ Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування

Колегія суддів також звертає увагу на те, що відсутність бюджетного фінансування передбачених ЗУ Про соціальний захист дітей війнидоплат до пенсії не може бути причиною невиконання покладених на управління Пенсійного фонду України зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що повязане з отримання бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виконання спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду та встановлених обставин справи.

Керуючись ч. 2 ст. 20 КАС України, Законом України від 02 грудня 2010 р. № 2748/УІ „Про внесення змін до розділу ХІІ „Прикінцеві положення Закону України „Про судоустрій і статус суддів щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 211, 212 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області - відхилити.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 18 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого адміністративного суду України

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Мікуш Ю.Р.

ОСОБА_3