Справа № 804/4506/15
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 р. справа № 804/4506/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Прудника С.В.

при секретарі судового засідання Квасові В.П.

за участю сторін:

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представник відповідача не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Космос" до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.12.2014 року № НОМЕР_1, -

ВСТАНОВИВ :

27 березня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Космос» (далі ТОВ «Космос», позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська, відповідач), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 11.12.2014 року № НОМЕР_1, яким ТОВ «Космос» донараховано зобовязання по податку на додану вартість на загальну суму 298578 грн. (199052 грн. за основним платежем; 99526 грн. за штрафними санкціями).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська була проведена документальна позапланова виїзна перевірка щодо дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість по взаємовідносинам з платником податків ТОВ «ТД «Трейдторг» за період травень 2014 року, за результатами якої складено акт перевірки № 3288/04-65-22-03/20197631 від 20.11.2014 року, висновки якого про порушення п.198.2, п.198.2, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в травні 2014 року на суму 199052 грн. є хибними, не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у зв'язку з невірним застосуванням норм податкового законодавства, без належного дослідження наданих позивачем до перевірки первинних документів, отже податкове повідомлення-рішення від 11.12.2014 року № НОМЕР_1, прийняте не підставі даного акту, є протиправним та підлягає скасуванню (том 1 а.с. 4-5).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.03.2015 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (том 1 а.с. 2).

У судове засідання 21.05.2015 року зявились представники позивача, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, скасувавши податкове повідомлення-рішення від 11.12.2014 року № НОМЕР_1.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено матеріалами справи. 14.05.2015 року представником відповідача ОСОБА_3 на адресу суду були надані письмові заперечення на позов, згідно яких в ході проведення перевірки позивача встановлено порушення норм Податкового кодексу України, внаслідок чого встановлено завищення податкового кредиту на суму 199052 грн. за рахунок включення до його складу сум податку на додану вартість за господарськими операціями з ТОВ «ТД «Трейдторг», які не направлені на реальне настання правових наслідків. Також зазначив про посилання на отриманий від ДПІ у Комунарівському районі м. Запоріжжя Акт «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ТД «Трейдторг» щодо документального підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.05.2014 року по 30.06.2014 року» № 179/08-27-2211/38993653 від 18.08.2014 року, що, на думку податкового органу, свідчить про відсутність реальності виконання обумовлених договором зобовязань. Зазначає, що висновки перевірки відповідають фактичним обставинам справи, відтак є цілком обґрунтованими та доведеними, у звязку із чим податкове повідомлення-рішення від 11.12.2014 року № НОМЕР_1 є правомірними, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню (том 4 а.с. 53-57).

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Космос» зареєстровано 22.09.1995 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради та з 29.12.1995 року перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.

Згідно матеріалів справи судом встановлено, що у період з 07.11.2014 року по 13.11.2014 року на підставі наказу від 06.11.2014 року № 977, згідно з п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.78.1.5 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Космос» щодо дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість по взаємовідносинам з платником податків ТОВ «ТД «Трейдторг» за період травень 2014 року, за результатами якої складено акт перевірки № 3288/04-65-22-03/20197631 від 20.11.2014 року (том 1 а.с. 87-107).

Згідно висновків акту № 3288/04-65-22-03/20197631 від 20.11.2014 року документальною позаплановою виїзною перевіркою встановлено порушення: п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в травні 2014 року у розмірі 199052,00 грн.

На підставі акту перевірки № 3288/04-65-22-03/20197631 від 20.11.2014 року податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 11.12.2014 року № НОМЕР_1, яким ТОВ «Космос» збільшено суму грошового зобовязання по податку на додану вартість на загальну суму 298578 грн., у тому числі: 199052 грн. за основним платежем та 99526 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. (том 1 а.с.126).

Не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивачем до ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області та до Державної фіскальної служби України було оскаржено податкове повідомлення-рішення від 11.12.2014 року № НОМЕР_1.

Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області 16.02.2015 року прийнято рішення про результати розгляду первинної скарги № 1345/10/04-36-10-0714, яким залишено без змін вказане податкове повідомлення-рішення, а скаргу без задоволення.

Рішенням Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги №5366/6/99-99-10-01-01-25 від 16.03.2015р. залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 11.12.2014 року № НОМЕР_1, скаргу без задоволення.

Відповідно до матеріалів справи предметом перевірки ТОВ «Космос» були взаємовідносини з ТОВ «ТД «Трейдторг».

Як встановлено судом, під час проведення перевірки господарських відносин ТОВ «Космос» з ТОВ «ТД «Трейдторг» відповідачем брались до уваги:

- податкова декларація з податку на додану вартість ТОВ «Космос» за травень 2014 року; додаток №5 до податкової декларації з ПДВ за травень 2014 року;

- дані інформаційних ресурсів АІС «Податковий блок»;

- акт ДПІ у Комунівському районі м. Запоріжжя «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ТД «Трейдторг» щодо документального підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.05.2014 року по 30.06.2014 року» № 179/08-27-2211/38993653 від 18.08.2014 року;

- договори, податкові накладні, акти виконаних робіт, лист ТОВ «Космос» №116 від 12.09.2014 року оборотно-сальдова відомість по рахунку 631 за перевіряємий період.

Судом встановлено згідно матеріалів справи, що 03.03.2014 року між ТОВ «Космос» (експедитор) та ТОВ «ТД «Трейдторг» (виконавець-експедитор) було укладено договір про надання послуг логістично-експедиційного обслуговування № М 01/03. Предметом укладеного договору є організація виконавцем-експедитором логістично-експедиційного обслуговування транспортування вантажів експедитора найманим транспортом за межами території України. Цей договір регулює взаємовідносини, між експедитором та виконавцем-експедитором, які повязані зі здійсненням транспортно-експедиторського обслуговування (ТЕО) з організації перевезень імпортних, транзитних вантажів, надання інших послуг, узгоджених згідно графіку руху транспортних засобів в доповненнях та додатках до цього договору. Відповідно до умов укладеного договору на вантаж, який здається до перевезення, експедитор або вантажовідправник оформляє необхідні документи, що забезпечують безперешкодний перетин вантажем кордонів держав за маршрутом перевезення і митного кордону України. Виконавець-експедитор зобовязаний: здійснювати стеження за рухом транспортних засобів з вантажем із передачею інформації експедитору: про фактичне прибуття на місце завантаження, про фактичне проходження прикордонного переходу, про очікування та фактичне прибуття на місце вивантаження; інформувати експедитора про затримки на перевезеннях; укладати договори та за угоди з транспортними та іншими організаціями для виконання зобовязань за цим договором від імені експедитора; інформувати експедитора про здійсненні на його адресу відвантаження, повідомляти номери транспортних накладних, дату відправлення, маршрут, очікувану дату прибуття вантажу до вантажоодержувача. (том 1 а.с.27-29).

Також, 03.03.2014 року між ТОВ «Космос» (експедитор) та ТОВ «ТД «Трейдторг» (виконавець-експедитор) було укладено договір про надання послуг логістично-експедиційного обслуговування № У 02/03. Предметом укладеного договору є організація виконавцем-експедитором логістично-експедиційного обслуговування транспортування вантажів експедитора найманим транспортом по території України. Цей договір регулює взаємовідносини, між експедитором та виконавцем-експедитором, повязані зі здійсненням транспортно-експедиторського обслуговування транспортування вантажу, організації перевезень автомобільним транспортом по території України, надання інших послуг, погоджених (при необхідності) згідно графіку руху транспортних засобів в доповненнях та додатках до цього договору. Відповідно до умов укладеного договору на вантаж, який здається до перевезення, експедитор або вантажовідправник оформляє необхідні документи, які забезпечують безперешкодний проїзд вантажу за напрямком перевезення. Виконавець-експедитор зобовязаний: відстежувати рух транспортних засобів з вантажем із передачею інформації експедитору: про фактичне прибуття на місце завантаження, інформувати експедитора про затримки на перевезеннях; укладати договори та за угоди з транспортними та іншими організаціями для виконання зобовязань за цим договором від імені експедитора; інформувати експедитора про здійсненні на його адресу відвантаження, повідомляти номери транспортних накладних, дату відправлення, маршрут перевезення та очікувану дату прибуття вантажу до вантажоодержувача. (том 1 а.с.30-32).

Після фактичного виконання ТОВ «ТД «Трейдторг» договірних зобовязань сторонами складені та підписані ОСОБА_2 виконання робіт за логістико-експедиційне обслуговування:

- згідно договору № М 01/03 від 03.03.2014 року: № 0531/64 від 31.05.2014 року, № 0528/63 від 28.05.2014 року, № 0526/62 від 26.05.2014 року, № 0524/60 від 24.05.2014 року, № 0522/60 від 22.05.2014 року, №0521/60 від 21.05.2014 року, № 0520/59 від 20.05.2014 року, № 0519/59 від 19.05.2014 року, № 0516/59 від 16.05.2014 року, № 0515/58 від 15.05.2014 року, № 0514/59 від 14.05.2014 року, №0512/62 від 12.05.2014 року, № 0508/60 від 08.05.2014 року, № 0505/60 від 05.05.2014 року (том 1 а.с.43-56);

- згідно договору № У 02/03 від 03.03.2014 року: № 0506/60 від 06.05.2014 року, № 0512/61 від 12.05.2014 року, № 0516/60 від 16.05.2014 року, № 0521/60 від 21.05.2014 року, № 0526/63 від 26.05.2014 року, № 0531/65 від 31.05.2014 року (том 1 а.с. 35-42).

Також, 24.04.2014 року між ТОВ «Космос» (замовник) та ТОВ «ТД «Трейдторг» (виконавець) було укладено договір про виконання робіт № 42/04. Предметом укладеного договору є зобовязання виконавця за дорученням замовника виконати роботи з технічного обслуговування, а також роботи з санітарної обробки та мийки автотранспортних засобів замовника. Після виконання робіт виконавець зобовязаний надати замовнику повний пакет документів про виконання робіт. Наявність повного пакету документів про виконання робіт за період включає в себе ОСОБА_2 виконаних робіт та послуг. (том 1 а.с.33-34).

Виконання ТОВ «ТД «Трейдторг» обумовлених договором № 42/04 від 24.04.2014 року робіт (мийка, санітарна обробка, перевірка технічного стану, контрольно-регулювальні роботи) підтверджено складеними сторонами та підписаними ОСОБА_2 виконання робіт та послуг № 0530/62 від 30.05.2014 року, № 0524/61 від 24.05.2014 року, № 0514/60 від 14.05.2014 року, № 0508/60 від 08.05.2014 року, № 0505/61 від 05.05.2014 року (том 1 а.с.57-61).

За фактом виконання ТОВ «ТД «Трейдторг» договірних зобовязань за умовами вищенаведених договорів виписано на адресу позивача відповідні податкові накладні, копії яких залучені до матеріалів справи.

Розрахунки за договорами було здійснено у безготівковій формі, про що свідчать копії платіжних доручень, які містяться в матеріалах справи.

Слід зазначити, що у власності ТОВ «Космос» з метою ведення господарської діяльності перебувають вантажні автомобілі 20т. (39 шт.), напівпричепи (39 шт.), автомобілі середньої вантажопідйомності до 5 т (8 шт.), про що свідчать залучені до матеріалів справи копії свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу (том 3 а.с. 217 том 4 а.с. 52), та зазначено податковим органом в акті перевірки № 3288/04-65-22-03/20197631 від 20.11.2014 року.

Так, надані ТОВ «ТД «Трейдторг» послуги логістично-експедиційного обслуговування були використані позивачем у господарській діяльності, зокрема при здійсненні діяльності з транспортно-експедиторського обслуговування (ТЕО) з організації перевезень імпортних, транзитних вантажів, надання інших послуг, обслуговування транспортування вантажу, організації перевезень автомобільним транспортом по території України, надання інших послуг, що надавались ТОВ «Космос» у перевіряємому періоді, про що свідчать залучені до матеріалів справи: товарно-транспорті накладні, з яких вбачається автомобільний перевізник ТОВ «Космос»; вантажно-митні декларації.

Згідно з підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України (наразі та далі - у редакції Податкового кодексу України станом на час виникнення спірних справовідносин) податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до пункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пункту 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11статті 201 цього Кодексу.

При цьому відповідно до статті 185 ПК України об'єктом оподаткування є, зокрема, операції платників податку з: постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Також в пункті 187.1 статті 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

На підставі викладеного, суд робить висновок, що у Податковому кодексі України передбачено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме наявність у платника податку - покупця належним чином оформленої податкової накладної або митної декларації.

Із наведеного вбачається, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України, а визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є рух товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку та наявність у платника податків виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства та як підтверджує сплату податку на додану вартість у складі ціни товару.

Відповідно до змісту пунктів 201.4 та 201.8 статті 201 ПК України, податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в встановленому порядку.

Згідно з пунктом 184.1 статті 184 ПК України, реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку.

На момент проведення операції з позивачем і виписки податкових накладних ТОВ «ТД «Трейдторг» було зареєстровано як платник податку на додану вартість, а тому мало повне право виписувати позивачу податкові накладні.

Згідно статті 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно частини 1 статті 9 зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні передбачені обов'язкові реквізити первинних документів.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, первинні документи, якими оформлені операції з надання послуг ТОВ «ТД «Трейдторг» позивачу, складені належним чином та відповідають вимогам статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Будь-яких заперечень з цього приводу відповідачем не надано.

Вищий адміністративний суд України у листі від 02.06.2012 року звернув увагу адміністративних судів на те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами ддя цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При вирішенні питання щодо реальності господарської операції судам слід перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності. Необхідно також перевірити наявність спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, а також встановити зв'язок між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Відповідачем не надано будь-яких доказів нереальності господарських операцій позивача з огляду на наведені критерії.

Натомість, податковим органом не було досліджено первинну документацію ТОВ «Космос», а висновки ґрунтуються лише на отриманій податковій інформації стосовно ТОВ «ТД «Трейдторг» - акт ДПІ у Комунівському районі м. Запоріжжя «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ТД «Трейдторг» щодо документального підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.05.2014 року по 30.06.2014 року» № 179/08-27-2211/38993653 від 18.08.2014 року, який в свою чергу ґрунтується на висновках актів про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів ТОВ «ТД «Трейдторг» - ТОВ «Берналь», ТОВ «Палладіум Трейд», ПП «Ексант».

Щодо використання податковим органом вищевказаного акту суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до роз'яснення Вищою арбітражного суду «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів» від 26.01.2000р. N 02-5/35 акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Нормативний акт це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони адресовані.

Зазначене вище підтверджено також пунктом 3 листа Вищого господарського суду від 24.07.2001 року «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних та інших органів», в якому також зазначено, що «акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин».

У зв'язку з цим, зазначений вище акт перевірки, на підставі якого відповідачем було зроблено висновок про порушення позивачем норм діючого законодавства не можна застосовувати до ТОВ «Космос», оскільки акт перевірки ТОВ «ТД «Трейдторг» не має обов'язкового характеру для данного суб'єкта господарювання.

Також, слід зауважити, що сама по собі наявність чи відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформлені не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших документів вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язання платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Такі твердження також викладені в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 року № 2 1936/11/13-11.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, в рішеннях Вищого адміністративного суду у справах № К-60198/09 від 15 березня 2012 року, № К-20630/10 від 21 червня 2012 року, №К/800/7790/13 від 17 липня 2013 року.

Крім того, суд зазначає, що акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання лише засвідчує факт неможливості її проведення без встановлення висновків стосовно документального підтвердження або не підтвердження господарських відносин між платниками податків, оскільки додатком 3 до Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених наказом ДПА України від 22.04.2011 року № 236, чітко встановлений зразок форми акту про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, в якому не передбачено наявності висновку щодо реальності (нереальності) вчинення господарських операцій.

Суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено залежності виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання та не встановлює обов'язку для підприємства здійснювати контроль за веденням господарської діяльності та зобов'язань сплати податку до бюджету контрагентами.

Також, стосовно доводів податкового органу щодо сумнівності факту здійснення контрагентами позивача зобовязань за укладеними договорами, що були зроблені за результатами аналізу інформаційних баз податкового органу, аналізу даних податкової звітності та інформації з зовнішніх джерел, а також твердження щодо відсутності основних фондів, трудових ресурсів, виробничих потужностей, транспортних засобів, сировини та матеріалів, суд зазначає наступне.

Чинним законодавством не передбачено необхідної кількості трудових ресурсів, зареєстрованих власних основних фондів, виробничих потужностей, транспортних засобів, сировини та матеріалів, що була би достатньою для фізичної та технічної можливості виконання умов наведених договорів, що виключає залежність даних умов та реальності виконання договірних зобовязань.

Таким чином, з огляду на характер викладеного висновку щодо сумнівності факту здійснення контрагентом позивача визначеної діяльності, що містить ознаки припущень, відсутності відповідних доказів з боку відповідача щодо неможливості виконання умов договорів та у відповідності до ст. 62 Конституції України, якою визначено, що судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, дані твердження відповідача судом не приймаються.

В даному випадку дослідженню підлягає реальність господарських операцій та добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах.

Також, з огляду на підтвердження позивачем первинними документами реальності здійснення, описаних в ОСОБА_2 перевірки операцій, суд не приймає до уваги посилання податкового органу на наявні відомості із баз даних із зазначенням даних стосовно контрагентів позивача з урахуванням наступного.

Чинним законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за можливими допущеними порушеннями законодавства інших юридичних осіб, на господарюючих суб'єктів не покладається обов'язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції. Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків.

Крім того, згідно листа Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02.06.2011року не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюги яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Таким чином, порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом, не впливають на права та обов'язки іншого платника податків.

Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов'язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів.

Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавленню платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Слід зауважити, що при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні, перш за все, відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, то факт виконання поставки товару входить до предмету доказування у справі. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 31.03.2011 року у справі № К-12509/08.

Цей висновок також підтверджується рішенням Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), Булвес АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), які відповідно до частини 1 статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

На момент складання податкових накладних контрагент позивача - ТОВ «ТД «Трейдторг» було зареєстровано як платник податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а отже мало право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні, до того ж видані податкові накладні, на основі яких сформований податковий кредит, відповідають вимогам, встановленим чинним законодавством.

Суд приходить до однозначного висновку, що позивачем були вчинені всі необхідні дії та досягнуто конкретних результатів, які визначають саме поняття господарської операції. Крім того, позивач не зобов'язаний перевіряти наявність у свого контрагента наміру здійснення господарської діяльності, а також фіктивність створення останнього, оскільки дані питання входять до компетенції інших державних органів. Правочини укладалися з юридичною особою, при наявності всіх необхідних документів, а тому позивач жодним чином не міг і не повинен був передбачити дотримання чи недотримання своїм контрагентом вимог податкового законодавства.

З наданих позивачем доказів вбачається, що укладений ТОВ «Космос» правочини мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ними.

Таким чином, суд приходить до висновку, що правовідносини за спірними правочинами в повній мірі відображені в бухгалтерському та податковому обліку позивача, тобто позивачем дотримано принцип превалювання сутності над формою, який закріплений в статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми).

Отже, позивач правомірно включив до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість по вищезазначеним податковим накладним, виписаним ТОВ «ТД «Трейдторг».

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції Українита діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами та забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність винесеного рішення.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що надані документи відповідають вимогам чинного законодавства, а відтак в повній мірі підтверджують реальність господарських операцій та право позивача на формування податкового кредиту, відсутності належних доказів правомірності прийнятого відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Космос» щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.12.2014 року № НОМЕР_1 - підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ТОВ «Космос» при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 487,20 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням від 25.03.2015 року №1619 (том 1 а.с.3).

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 487,20 грн. підлягає поверненню.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 21 травня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 26 травня 2015 року, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 11, 14, 69 - 71, 86, 94, 158 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Космос" до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.12.2014 року № НОМЕР_1 - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області форми "Р" від 11.12.2014 року № НОМЕР_1.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Космос" (, індекс 49055, Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, Кіровський район, проспект Кірова, будинок 129Р) судові витрати повязані зі сплатою судового збору у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок).

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 26 травня 2015 року.

Суддя ОСОБА_4