Справа № 490/14851/14-а
Суддя: Черенкова Н. П.
Дата ухвалення: 2015-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/1587/2014
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

26.06.2014 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про захист прав на пенсійне забезпечення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив покарати винних в невиконанні рішення суду від 29.10.2008 року, зобов*язати пенсійний фонд поновити виконання рішення суду протягом всього пенсійного періоду; нарахувати та виплатити різницю між виплаченою пенсією та та розміром встановленим за рішенням суду з моменту припинення (з 01.12.2011 року); виплатити компенсацію моральної шкоди в сумі 10000,00 грн. з винуватих службових осіб.

Ухвалою від 08.12.2014 року дана позовна заява залишена без руху для уточнення вимог шляхом подачі адміністративного позову у новій редакції з наданням відповідних документів.

25.06.2015 року позивач надав пояснення, в яких вказав на суб*єктивність і неправильність ухвали від 08.12.2014 року, та просив поновити його права з моменту їх порушення, тобто з 2012 року, покарати винних та виплатити компенсацію за нанесену шкоду, що буде відповідати світовій практиці розгляду таких справ.

. Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби і позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини",від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР "Про державну виконавчу службу", від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VI, іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо.

При розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону "Про державну виконавчу службу", частини другої статті 87 Закону про виконавче провадження, а також з положень статей 1173, 1174 ЦК і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини

Позовна заява повинна відповідати вимогам ст.ст. 105-106 КАС України.

За приписами ст. 108 КАС України, суддя, встановивши, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 106 КАС України, залишає позовну заяву без руху, та в разі не виконання вимог, позовна заява повертається позивачеві на підставі ч.3 ст.108 КАС України.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до адміністративного сулу, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб*єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси на підставі позовної заяви, поданої відповідно до закону і не може виходити за межі позовних вимог, захист порушеного права відбувається у спосіб, передбачений законом і право його вибору належить позивачу ( ст.ст.6,11 КАС України ).

Враховуючи вище викладене, не виконання вимог про усунення недоліків, дана позовна заява підлягає поверненню позивачу для уточнення вимог у відповідності до вимог ст.ст.105 ч.4, 106 КАС України, та не позбавляє права повторного звернення до суду.

Керуючись ст.108 ч.3 КАС України, суддя,-

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про захист прав на пенсійне забезпечення вважати не поданою та повернути позивачу.

Роз*яснити ОСОБА_1 право на повторне звернення до суду з позовною заявою, поданою у відповідності до вимог ст.ст. 105, 106 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в строки, та порядку, передбаченому ст.ст.186-188 КАС України.

Суддя : Черенкова Н.П.