Справа № 2-а-2146/11
Суддя: Спаї В. В.
Дата ухвалення: 2011-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2146/11
ПОСТАНОВА

іменем України

10.10.2011

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Спаї В.В., розглянувши одноособово справу в порядку скороченого провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради та Головного Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та про зобовязання вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, віднесений до 1 категорії, є інвалідом 2 групи, захворювання якого повязане із участю в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, та має у звязку з цим право на отримання, передбаченої ст.. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи допомоги на оздоровлення розмірі 5 мінімальних заробітних плат, утім, на переконання позивача, її розмір, який був виплачений у 2010 році, є меншим ніж той, що встановлений законом, що й стало приводом для цього звернення до суду та заявлення у позові вимоги про поновлення строку звернення до адміністративного суду, про визнання дій Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради неправомірними та про зобовязання Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради здійснити перерахунок та виплатити одноразову щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 р. в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Разом з тим, як зазначається позивачем при зверненні до суду позивач має статус учасника бойових дій та відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захистумає право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня, як інвалід 2 групи, в розмірі восьми мінімальних заробітних плат, утім, відповідач 2 - Головне Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації не здійснює виплату даної допомоги в зазначеному вище розмірі у 2010 році, що й стало також приводом для цього звернення до суду та заявлення у позові вимоги про визнання дій Головного Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації неправомірними та про зобовязання Головного Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік у відповідності до ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту тощо.

Ухвалою було відкрито скорочене провадження у даній справі; відповідачі позов не визнали, надав письмові заперечення, зазначив в останніх про правомірність своїх дій.

Дослідивши докази, вбачаються підстави для його задоволення повністю з огляду на такі встановлені обставини.

Судом було встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, віднесений до 2 категорії осіб, які постраждали від наслідків ЧАЕС.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та відповідно до ч. 4 ст. 48 зазначеного вище Закону позивач має право на отримання щорічна допомоги на оздоровлення з урахуванням її статусу в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення (ч. 4 ст. 48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи); розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати (ч. 7 ст. 48 зазначеного закону).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Отже, за конституційними нормами та, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, нарахування та виплата пенсій повинна бути здійснена виходячи з розмірів, встановлених Законом Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Разом з тим, ст. 70 Закону України Про Державний бюджет України на 2010 рікнадано право КМУ у 2010 році встановлювати розмір соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами; у 2010 р. нормативні акти КМУ з приводу встановлення розмірів виплат одноразової допомоги на оздоровлення особам, визначеним ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи не приймалися, через суд дійшов до висновку про те, що відповідач діяв не у спосіб, визначений ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 4 та ч. 7 ст. 48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, адже у 2010 р. нарахування одноразової допомоги на оздоровлення повинно здійснюватися відповідно до ст.48 зазначеного Закону. Щодо застосування відповідачем положень постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 при нарахуванні одноразової допомоги на оздоровлення суперечить положенням Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, то дані доводи, з огляду на наведене вище правове обґрунтування, не є слушними, та через що відповідач діяв не на підставі, не межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у звязку з чим для суду вбачаються підстави задля поновлення порушених прав позивача про ухвалення рішення про зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачеві передбачену ч. 4 ст. 48 Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиодноразову щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік у розмірі 5 мінімальних заробітних плат та з урахуванням фактично виплачених сум.

Щодо вимоги позову з його предмету, що стосується виплати позивачеві разової грошової допомоги до 5 травня, як інваліду війни ІІ групи, то вбачаються підстави для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 13 ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захистущорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком. Законом України від 28.12.2007 N 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань", якими визначено, що розмір разової грошової допомоги, яка виплачується особам, на яких поширюється дія цих законів, щорічно до 5 травня, визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, установлених законом про Державний бюджет України.

Розміри виплати разової грошової допомоги до 5 травня у 2008 році встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 12.03.2008 N 183 "Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2008 році відповідно до законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань".

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 N 10-рп/2008 зміни, внесені до законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань" згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Статтею 171 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено право осіб, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Із системного аналізу зазначених нормативних актів випливає, що право на отримання щорічної одноразової допомоги до 5 травня у розмірах, установлених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" мають особи, які взагалі не отримали її з різних причин до 5 травня, у разі їх звернення за отриманням такої допомоги після поновлення дії норм цих законів у зв'язку з визнанням неконституційними змін до них, у строк до 30 вересня відповідного року, у звязку з чим є слушними доводи позивача щодо права на отримання зазначеної вище допомоги у розмірі 7 (семи) мінімальних пенсій за віком.

Разом з тим, щодо критерію обчислення розміру допомоги до 5 травня, то суд вважає за необхідне зазначити у цьому рішенні про те, що при визначенні розміру допомоги до 5 травня застосовується розмір мінімальної пенсії за віком (ч. 7 ст. 13 ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту), установлений абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та саме за цією нормою мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Визначення поняття "прожитковий мінімум", правові основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень регулюють закони України від 15.07.99 N 966-XIV "Про прожитковий мінімум" та від 05.10.2000 N 2017-III "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії". Ч. 3 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" установлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, установлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Отже, вихідним критерієм обчислення розміру підвищення до пенсії, виплат допомоги до 5 травня ветеранам відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" є розмір мінімальної пенсії за віком, визначений статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, при прийнятті даного рішення враховується те, що у 2010 році позивачеві за цим позовом вже було виплачено разову грошову допомогу до 5 травня, утім, дана виплата була здійснена в меншому розмірі, ніж визначений законом, через що, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та ст. 17№ Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня здійснюють органи праці та соціального захисту населення, є правомірним ухвалення рішення про зобовязання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, як інваліду війни ІІІ групи, та передбачену ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, у розмірі 7 (семи) мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, за 2010 рік з урахуванням різниці, яка вже була виплачена у 2010 році.

Призначення та виплата соціальної допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, установлених законодавством, здійснюються органами праці та соціального захисту населення за місцем проживання їх отримувача, які діють відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.05.2007 N 790 "Про затвердження типових положень про Головне управління праці та соціального захисту населення обласної, Київської міської, управління праці та соціального захисту населення Севастопольської міської і про управління праці та соціального захисту населення районної, районної у м. Києві та Севастополі державної адміністрації".

Згідно із зазначеними положеннями Головне управління праці та соціального захисту населення обласної, Київської міської державної адміністрації, управління праці та соціального захисту населення Севастопольської міської державної адміністрації відповідно до покладених на них завдань, зокрема, проводять роботу з надання державної соціальної допомоги і підтримки малозабезпеченим громадянам; здійснюють контроль за правильністю і своєчасністю призначення та виплати допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, виконанням інших заходів соціального захисту населення; координують і контролюють роботу підрозділів з нарахування і виплати допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат; спрямовують і контролюють роботу управлінь праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій.

Одним із безпосередніх завдань управлінь праці та соціального захисту населення районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації є призначення та виплата соціальної допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, установлених законодавством.

Таким чином, саме на відповідача покладений обовязок здійснення нарахування суми разової грошової допомоги до 5 травня, яка підлягатиме до сплати на користь позивача, здійснення координації і контролю роботи підрозділів з нарахування і виплати допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, тому з урахуванням вищенаведеного та беручи до уваги те, що за умови здійснення судом нарахування недоплаченої суми разової грошової допомоги судом будуть обрані повноваження іншого органу державної влади, суд, визначившись із періодом, за який позовні вимоги підлягають задоволенню, поновлює порушені права позивача, зокрема, визнає протиправними дії відповідача та зобовязує відповідача вчинити зазначені віще дії, адже відповідач діяв не у спосіб, передбачений законом.

Керуючись ст.ст. 86, 159-162, 183І, ст. 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради у частині нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, на оздоровлення за 2010 рік в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 передбачену ч. 4 ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиодноразову щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік у розмірі 5 мінімальних заробітних плат та з урахуванням фактично виплачених сум.

Визнати неправомірними дії Головного Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації у частині нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 передбаченої ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту разової грошової допомоги у 2010 році, як інваліду війни ІІ групи, у розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, за 2010 рік

Зобовязати Головне Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації нарахування та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, як інваліду війни ІІ групи та передбачену ч. 7 ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, у розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, за 2010 рік з урахуванням різниці, яка вже була виплачена.

Постанова суду підлягає негайному виконанню.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку; строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було поданою. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя ???