Справа № 815/4564/14
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року м. Київ К/800/2887/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя-доповідач Кочан В.М., судді Пасічник С.С. , Рецебуринський Ю.Й. , розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Красноокнянського районного центру зайнятості на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10.09.2014 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Красноокнянського районного центру зайнятості про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Красноокнянського районного центру зайнятості з вимогами про визнання протиправним та скасування наказу №НТ140728 від 28.07.2014р. в частині відмови позивачу у призначенні допомоги по безробіттю, зобов'язання призначити та виплатити допомогу по безробіттю з 28.07.2014р.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10.09.2014р. задоволено позовні вимоги.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014р. апеляційну скаргу Красноокнянського районного центру зайнятості залишено без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10.09.2014р. залишено без змін.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що у зв'язку з поновленням позивача на роботі за рішенням суду, на користь Красноокнянського районного центру зайнятості повернуто одержану позивачем за період з 10.07.2012р. по 11.04.2013р. допомогу по безробіттю у розмірі 20042,66 грн.

У касаційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, допущених судами, просить попередні рішення скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відхилення касаційної скарги з урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом Державної митної служби України №2279-к від 20.06.2012р. за порушення Присяги державного службовця, відповідно до ст. 17, п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про державну службу" з 21.06.2012р. припинено перебування на державній службі в митних органах ОСОБА_2

Наказом Красноокнянського районного центру зайнятості №НТ120710 від 10.07.2012р. позивачу надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю відповідно до п. 1 ст. 23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Наказом Красноокнянського районного центру зайнятості №НТ130731 від 31.07.2013р. припинено виплату позивачу допомоги по безробіттю з 05.07.2013р. відповідно до п.п. 12 п. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" у зв'язку з закінченням строку її виплати.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2013р. у справі №1570/4490/2012 задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_2 Визнано протиправним та скасовано Наказ Державної митної служби України №1279-к від 20.06.2012р. в частині припинення з 21.06.2012р. перебування на державній службі в митних органах України та присуджено до стягнення на користь позивача з Південної митниці середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.06.2012р. по 11.04.2013р.

На виконання зазначеної постанови Державною митною службою України видано Наказ №1102-к від 04.12.2013р. "По особовому складу митних органів", яким скасовано п. 1 Наказу Державної митної служби України №1279-к від 20.06.2012р. в частині припинення з 21.06.2012р. перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_2, інспектора митного поста "Платонове" Південної митниці.

Відповідно до Наказу Державної митної служби України №1102-к від 04.12.2013р., постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2013р. у справі №1570/4490/2012 та на виконання ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2013р. у цій же справі Південною митницею Міндоходів 08.04.2014р. видано Наказ №257-о "Про звільнення ОСОБА_2", яким у зв'язку зі скороченням штатної численності позивача звільнено з посади інспектора митного поста "Платонове" Південної митниці з 11.04.2013р., відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

20.05.2014р. ОСОБА_2 звернувся до Красноокнянського районного центру зайнятості із заявою, у якій, з урахуванням вимог ст.ст. 22, 23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", просив поставити його на облік як безробітного з виплатою допомоги по безробіттю.

Наказом Красноокнянського районного центру зайнятості від 28.07.2014р. №НТ 140728 поновлено ОСОБА_2 статус безробітного з 28.07.2014р. та відмовлено у призначенні допомоги по безробіттю з підстав того, що ОСОБА_2 не був працевлаштований після перебування на обліку в центрі зайнятості та не має страхового стажу, який дає право на отримання допомоги по безробіттю.

Права, обов'язки та відповідальність у сфері страхування на випадок безробіття встановлені розділом VII Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про зайнятість населення" безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги мають застраховані особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про зайнятість населення" держава гарантує працездатному населенню у працездатному віці в Україні виплату безробітним в установленому порядку допомоги по безробіттю матеріальної допомоги по безробіттю, матеріальної допомоги по безробіттю членам сім'ї, які перебувають на їх утриманні, та інших видів допомоги.

Статтею 11 Закону України "Про зайнятість населення" встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист у сфері зайнятості згідно із законодавством України про зайнятість. Особи, визнані у встановленому порядку безробітними, мають право на одержання допомоги по безробіттю

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про зайнятість населення" держава створює умови незайнятим громадянам у поновленні їх трудової діяльності та забезпечує їм, у тому числі, виплату в установленому порядку допомоги по безробіттю.

Згідно зі ст. 22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" право на допомогу по безробіттю мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 зазначеного Закону застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців або звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених ст. 37, п. 3, 4, 7 і 8 ст. 40, ст. 41 і 45 Кодексу законів про працю України, особи, зазначені у ч. 2 ст. 6 цього Закону, мають право на допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі.

Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №198 від 20.03.2013р., передбачено, що статус безробітного надається особам, які зазначені у ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення", з першого дня реєстрації у територіальному органі на підставі заяви за формою, затвердженою Мінсоцполітики, у разі відсутності підходящої роботи, підбір якої здійснюється відповідно до ст. 46 зазначеного Закону.

Відповідно до п. 6.2 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №307 від 20.11.2000р., допомога по безробіттю призначається на підставі особистої заяви безробітного, довідки (довідок) про середню заробітну плату (дохід) за останнім місцем (декількома місцями) роботи чи служби, трудової книжки, військового квитка, копії цивільно-правового договору, за пред'явленням, у разі наявності, свідоцтва про загальнообов'язкове державне соціальне страхування та паспорта або іншого документа, що посвідчує особу.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця, у тому числі, утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відповідно до положень ст.ст. 34, 35 вказаного Закону, в залежності від підстав з яких застраховані особи втратили заробітну плату та роботу законодавець встановлює відповідальність роботодавців за шкоду, заподіяну Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття внаслідок невиконання або неналежного виконання обов'язків, а Фонд в свою чергу наділений правом стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Обов'язок роботодавця відшкодувати Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду виникає тільки у тому випадку, якщо невиконання власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю потягло за собою незаконне звільнення з роботи застрахованої особи, і саме через цю подію така особа втратила заробітну плату і була вимушена стати на облік як безробітна та отримувати страхові виплати.

Судами попередніх інстанцій встановлено також, що при виконанні постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2013р. по адміністративній справі №1570/4490/2012 щодо виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у період з 21.06.2012р. по 11.04.2013р., Міністерством доходів і зборів України повернуто на користь Красноокнянського районного центру зайнятості, одержану ОСОБА_2 у період з 10.07.2012р. по 11.04.2013р. допомогу по безробіттю у розмірі 20 042,66 грн.

Таким чином обґрунтованими є висновки судів про те, що у період з 21.06.2012р. по 11.04.2013р. позивач перебував у трудових відносинах з Південною митницею Міндоходів та за вказаний період до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття були сплачені відповідні внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Безпідставними є доводи відповідача, що при черговому зверненні до центру зайнятості у позивача закінчився дворічний термін, протягом якого виплачується допомога по безробіттю.

Зважаючи на те, що виплачену ОСОБА_2 допомогу по безробіттю при попередній реєстрації його в центрі зайнятості було повернено Красноокнянському районному центру зайнятості, правильними є висновки суддів попередніх інстанцій про наявність підстав для призначення позивачу допомоги по безробіттю на підставі поданої ним 20.05.2014р. заяви.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, надали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Красноокнянського районного центру зайнятості відхилити, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10.09.2014 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Кочан В.М.

судді

Пасічник С.С.

Рецебуринський Ю.Й.