Справа № 805/2088/15-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 р. Справа № 805/2088/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Донецький окружний адміністративний суд: у складі головуючого судді Дмитрієва В.С., при секретарі судового зсідання ОСОБА_1, за участю представника відповідача, розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Вугледарі Донецької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань в Україні в м. Вугледарі Донецької області про зобовязання відшкодувати витрати по особовим справам потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з 01.10.2014 року по 31.12.2014 року на загальну суму 5844,84 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в м. Вугледарі Донецької області звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в м. Вугледарі Донецької області про зобовязання відшкодувати витрати по особовим справам потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з 01.10.2014 року по 31.12.2014 року на загальну суму 5844,84 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідачу були направлені акти щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з 01.10.2014року по 31.12.2014 року.

Посилаючись на ст. ст. 21, 24, 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, ст. 7 Закону України Про страхові тарифи на загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, ч. 1 ст. 10, ст. 81 Закону України Про пенсійне забезпечення, постанову правління ПФУ та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 5-4/4 від 04.03.2003року, постанову Кабінету Міністрів України Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян за №198 від 11.03.2009року, ст. ст. 37, 39, 92 Закону України Про пенсійне забезпечення, просив задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував та надав письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що у відповідності із ст. 21 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності № 1105 від 23.09.1999 р. відповідач у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі зобовязаний відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові ушкодження його здоровя або в разі його смерті, виплачувати йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсію у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Зазначеним Законом не передбачено відшкодування відповідачем позивачу витрат на виплату щомісячної державної адресної допомоги, доплат та надбавок, встановлених постановами Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 р. № 265 та від 11.03.2009 р. № 198. Крім того зазначив, що згідно зі ст. 33 Закону № 1105 у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Відповідно цієї ж статті визначено перелік таких непрацездатних осіб, а саме: діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; інваліди члени сімї потерпілого на час інвалідності; неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобовязаний виплачувати аліменти; непрацездатності особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право. Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сімї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку. Просив визнати заявлені позовні вимоги необґрунтованими та в їх задоволені відмовити в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, сторонами підписані Акти щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання з 01.10.2014 року по 31.12.2014 року.

Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в м. Вугледарі Донецької області не відшкодовані витрати по особовим справам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 у звязку з тим, що стосовно них не настали страхові випадки в розумінні ст. 33 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, не були враховані суми, визначені у актах щомісячної звірки по зазначеним особовим справам у розмірі 5844,84 грн.

Вказані розбіжності визначені у таблицях розбіжностей, наявні в матеріалах справи.

З набранням чинності Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності обов'язок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема, виплати йому або особам, які перебувають на його утриманні пенсій по інвалідності у зв'язку із втратою годувальника, покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до статті 24 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. Страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутись до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Отже, вказаною нормою обумовлено право Пенсійного фонду на звернення до суду із даним позовом.

Згідно із ч. 16 ст. 34 вказаного Закону, виплата пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання провадиться потерпілому відповідно до законодавства про пенсійне забезпечення, крім випадків, передбачених пунктом 2 статті 8 та статтею 9 цього Закону.

Частиною 3 статті 30 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування передбачено, що пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Також ч. 1 ст. 36 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування визначено, що пенсія у звязку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сімї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у звязку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Статтею 21 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (далі Закон) визначений перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків у разі настання страхового випадку.

Відповідно із ст. 28 Закону, страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Зазначені грошові суми складаються із: страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі щомісячна страхова виплата); страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сімї та особам, які перебували на утриманні померлого); страхової виплати пенсії по інвалідності потерпілому; страхові виплати у звязку з втратою годувальника; страхові виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; страхових виплат на медичну та соціальну допомогу.

Згідно із ст. 33 Закону, у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом д пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є: діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; інваліди члени сімї потерпілого на час інвалідності; неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобовязаний виплачувати аліменти; непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сімї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку.

Пенсія у разі смерті годувальника призначається і виплачується згідно із законодавством.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 18.06.2013 року по справі №805/8980/13а у задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в м. Вугледарі Донецької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в м. Вугледарі Донецької області про стягнення понесених витрат на виплату пенсій по справам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в розмірі 2579,90 грн. за період січень-травень 2013 року відмовлено. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.11.2013 постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18.07.2012року залишено в силі.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 18.06.2013 року по справі №805/8980/13а встановлено, що ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно із розпорядженням призначено пенсію у звязку із втратою годувальника, який помер у звязку із нещасним випадком на виробництві 20.03.1981 року, що підтверджується даними акту про нещасний випадок на виробництві.

На день смерті чоловіка ОСОБА_4 не досягла 55 річного віку. Непрацездатною за висновком МСЕК не визнавалась.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2. Згідно із розпорядженням призначено пенсію у звязку із втратою годувальника, який помер у звязку із нещасним випадком на виробництві 03.02.1992 року, що підтверджується даними акту про нещасний випадок на виробництві.

На день смерті чоловіка ОСОБА_14 не досягла 55 річного віку. Непрацездатною за висновком МСЕК не визнавалась.

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3. Згідно із протоколом призначено пенсію у звязку із втратою годувальника, який помер у звязку із нещасним випадком на виробництві 29.06.1991 року, що підтверджується даними акту про нещасний випадок на виробництві.

На день смерті чоловіка ОСОБА_5 не досягла 55 річного віку. Непрацездатною за висновком МСЕК не визнавалась.

ОСОБА_2, якій призначено пенсію у звязку із втратою годувальника, який помер у звязку із нещасним випадком на виробництві, на день смерті чоловіка не досягла 55-річного віку. Непрацездатною за висновком МСЕК не визнавалась. Зазначена обставина встановлена на підставі дослідження пенсійної справи ОСОБА_2, але додати до матеріалів справи її копію не представилося можливим через погану якість оригіналу. До цього, факт недосягнення ОСОБА_2 на момент смерті чоловіка 55-річного віку встановлений постановою Донецького окружного адміністративного суду від 10.05.2012року у справі №2а/0570/2861/2012, залишеною в силі ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23.05.2012року.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4, дата смерті годувальника 18.05.1994 року. ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5, дата смерті годувальника 29.06.1997 року. ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_6, дата смерті годувальника 12.09.1981 року. ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_7, дата смерті годувальника 14.10.2001 року. ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_8, дата смерті годувальника 19.08.2001 року. ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_9, інших даних органом Пенсійного фонду суду не надано. Вказані особи непрацездатними за висновками МСЕК не визнавалася.

Таким чином, з урахуванням наведених вище положень законодавства позивач не має права на відшкодування суми пенсії по особовим справам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_10, сплачених особам у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, оскільки на момент смерті потерпілого, особи, яким виплачені пенсії по втраті годувальника, були працездатними, тобто не досягли 55 років, на утриманні померлого не перебували, не відповідає вимогам Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Разом з тим, ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_10, дата смерті годувальника 08.08.2013 року. Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань в Україні в м. Вугледарі Донецької області не прийняті до відшкодування витрати по особовій справі ОСОБА_12, оскільки був відсутній висновок МСЕК про причинний зв'язок між смертю потерпілого ОСОБА_16 та отриманим ним трудовим каліцтвом. Відповідно до довідки МСЕК №000792 встановлено причинний зв'язок між смертю потерпілого ОСОБА_16 та отриманим ним трудовим каліцтвом с 05.05.2015 року. За таких обставин, витрати по особовій справі ОСОБА_12 підлягають відшкодуванню, оскільки на час смерті годувальника вона досягла 65 року (тобто була непрацездатною) та наявний висновок МСЕК про встановлено причинний зв'язок між смертю потерпілого ОСОБА_16 та отриманим ним трудовим каліцтвом. Доводи представника відповідача про те, що такий зв'язок встановлено лише з 05.05.2015 року суд не приймає у звязку з тим, що дата встановлення такого звязку не має значення у спірних правовідносинах.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 8 - 11, 94, 99, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов Управління Пенсійного фонду України в м. Вугледарі Донецької області -задовольнити частково.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань в Україні в м. Вугледарі Донецької області витрати по особовим справам потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з 01.10.2014 року по 31.12.2014 року у розмірі 450 (чотириста пятдесят) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дмитрієв В.С.