Справа № 2-а-2361/11
Суддя: Куц Т. О.
Дата ухвалення: 2011-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-2316/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2011 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді Куц Т.О.

при секретарі Ребриній О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в м. Комсомольську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської області про стягнення державної соціальної допомоги дітям війни,

в с т а н о в и в:

22.03.2011 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Комсомольську надалі УПФУ в м. Комсомольську, в якому посилаючись про порушення її прав, наданих ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», просить визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати УПФ здійснити нарахування та виплату недоплаченої щомісячної соціальної державної допомоги до пенсії за період з 01.01.2006 р. до 22.03.2011 р.

Відповідач направив до суду письмові заперечення, у яких позовні вимоги не визнав повністю, посилаючись на їх безпідставність.

Дослідивши представлені сторонами письмові докази, судом встановлено, що ОСОБА_1 , було надано статус «Дитина війни», що не заперечується стороною відповідача та підтверджується копією пенсійного посвідчення позивача з відповідною відміткою.

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції Закону України від 18 листопада 2004 року № 2195-IV (далі - Закон), що набрав чинності з 1 січня 2006 року, було встановлено підвищення дітям війни пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідний статус позивача надавав їй право на щомісячне підвищення пенсії у зазначеному розмірі, проте всупереч вимог Закону, позивачу, як дитині війни, у 2008 році відповідачем було виплачено підвищення до пенсії лише в сумі 579 грн., у 2009 2011 роках по 49,80 грн. щомісячно.

Дослідивши надані сторонами письмові докази, на підтвердження своїх вимог та заперечень суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Суд не находить підстав до задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині, що стосується доплати до пенсії позивача за 2006 рік, оскільки до 02.04.2006 р. дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено на підставі пункту 17 статті 77 Закону України від 20 грудня 2005 року № 3235-IV «Про Державний бюджет України на 2006 рік», а в порядку, визначеному ст. 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» в редакції Закону України від 19.01.2006 р. № 3367-IV, пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону, у 2006 році запроваджені не були. Виходячи з того, що закони є актами єдиного органу законодавчої влади Верховної Ради України і мають однакову юридичну силу, суд надає перевагу останнім у часі актам законодавства Законам України «Про державний бюджет України на 2006 рік від 20.12.2005 р. та «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 19.01.2006 р., які є чинними на час виникнення спірних правовідносин, та приходить до висновку, що у відповідача не було правових підстав до нарахування та виплати позивачу щомісячної доплати до пенсії у 2006 році і дії органу Пенсійного фонду України в цій частині відповідають діючому на той час законодавству.

Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу доплати до пенсії за 2007-2010 роки, суд вважає їх такими, що підлягають до задоволення частково, виходячи з наступних підстав.

Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. № 6-рп/2007 та від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 було визнано неконституційними положення Законів України щодо зупинення дії ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» у 2007-2008 роках, в звязку із чим дію ст. 6 в редакції Закону України від 18 листопада 2004 року № 2195-IV було відновлено.

Відповідно до ст.ст.1,68,124,152 Конституції України, ст.ст.73,74 Закону України «Про Конституційний Суд України» рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Закони та інші правові акти Верховної Ради України, що визнані такими, що не відповідають Конституції (неконституційними), втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України відповідного рішення. Для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними, рішення Конституційного Суду України мають преюдиціальне значення.

Враховуючи, що протягом 2009-2011 років будь-яких змін до положень ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не вносилось, питання щодо зупинення її дії не приймалось, виходячи із приписів частини 2 статті 152 Конституції України, дати ухвалення рішення Конституційним Судом України, та у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 р. за № 121/2001 та Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 р. за № 8-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 травня 2002 р. за № 442/6730, Управління Пенсійного фонду України у м.Комсомольську Полтавської області повинно було нараховувати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195-IV, протягом 2007 року з 09.07.2007 р., протягом 2008 року з 22.05.2008 р., а також за період 2009 2011 років, що відповідачем здійснено не було. Бездіяльність відповідача в цій частині є протиправною. Разом із тим, позовні вимоги про нарахування та виплату надбавки до пенсії за період з 01.01.2007 р. по 08.07.2007 р. та з 01.01.2008 р. по 21.05.2008 р. є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується ч. 3 ст. 8 КАСУ. Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 8 КАСУ). За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначено лише абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до якого мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Наявність норми про застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом (ч. 3 ст. 28), та відсутність іншого нормативно-правового акту, який визначав би розмір мінімальної пенсії за віком, є підставою для застосування судом при розгляді даного публічно-правового спору аналогії закону на підставі ч. 7 ст. 9 КАСУ.

Виходячи із аналізу наведених норм законодавства, із змісту позову та з метою повного захисту прав позивача, на підставі ч. 2 ст. 11 КАСУ суд виходить за межі позовних вимог та зобов'язує УПФУ в м. Комсомольську здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року, з 01 січня по 31 грудня 2009 року, з 01 січня по 31 грудня 2010 року та з 01 січня 2011 року по 22.03.2011 р. з підвищенням її на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, з урахуванням виплаченого їй у цей період підвищення до пенсії.

В даному випадку підлягають застосуванню вимоги ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» , відповідно до яких суми пенсії, не отриманні своєчасно з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження та без застосування будь-якого строку давності.

Питання про судові витрати вирішено відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 64, 124, 152 Конституції України, ст.ст. 3, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.ст. 2, 6, 17-20, 94, 186, 254-256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської області.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року, з 01 січня по 31 грудня 2009 року, з 01 січня по 31 грудня 2010 року та з 01 січня 2011 року по 22.03.2011 року з підвищенням її на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням виплаченого їй підвищення до пенсії.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3 грн. 40 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Постанова суду, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя Т.О.Куц