Справа № 808/2788/15
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року о/об 10 год 57 хв.Справа № 808/2788/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., при секретарі судового засідання Білоусі А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції ДФС у Запорізькій області, ОСОБА_2 районної державної адміністрації про визнання протиправними та скасування висновків та наказу, -

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (паспорт серії СВ № 934031);

від відповідача 1: ОСОБА_3 (довіреність № 1395/10 від 12.05.2015);

від відповідача 2: ОСОБА_4 (довіреність № 1-27/0006 від 05.01.2015),-

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції ДФС у Запорізькій області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати висновок ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції ДФС у Запорізькій області № 142/9/08-06-17 від 30 квітня 2015 року про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади».

28 травня 2015 року та 15 червня 2015 року від позивача на адресу суду надійшли уточнені адміністративні позови, відповідно до яких позивач уточнила коло відповідачів у справі, а саме позовні вимоги звернені до ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції ДФС у Запорізькій області та до ОСОБА_2 районної державної адміністрації та викладені наступним чином:

- визнати протиправним висновок ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області від 30 квітня 2015 року за №142/9/08-06-17 про результаті перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади»;

- скасувати висновок ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області від 30 квітня 2015 року за №142/9/08-06-17 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади»;

- визнати протиправним висновок ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області від 27 травня 2015 року за №147/9/08-06-17 про результат розгляду повторного запиту про проведення перевірки передбаченої Законом України «Про очищення влади» ОСОБА_1В;

- скасувати висновок ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області від 27 травня 2015 року за №147/9/08-06-17 про результати розгляду повторного запиту про проведення перевірки передбаченої Законом України «Про очищень влади» ОСОБА_1;

- визнати нечинним та скасувати розпорядження голови ОСОБА_2 райдержадміністрації Запорізької обл. від 08.06.2015 №17к «Про звільнення ОСОБА_1В.»;

- зобов'язати відповідача ОСОБА_2 районну державну адміністрацію Запорізької області, до набрання рішенням по цій справі законної сили, утриматися від вчинення дій в частині звільнення ОСОБА_1 з посади керівника апарату ОСОБА_2 райдержадміністрації Запорізької області.

Наведені позовні вимоги обґрунтовано тим, що при винесенні відповідачем 1 спірних висновків порушено процесуальний порядок проведення перевірки. Відповідачем 1 не дотримано вимоги підпункту 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», підпункту 2 пункту 3, підпункту 3 пункту 3, пункту 4 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1100 від 03 листопада 2014 року, пункту 20 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами 3 и 4 статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №563 від 16 жовтня 2014 року, в результаті чого, бездіяльність ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС призвела до винесення протиправних висновків, а в подальшому видання розпорядження № 17к від 08 червня 2015 року «Про звільнення ОСОБА_1В.».

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд позов задовольнити. Також пояснила, що при заповнені декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік вона недостовірних відомостей в декларації не зазначала. На аркуші 5 декларації вірно відобразила наявність у власності чоловіка, який є членом сімї ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_1.

Представник відповідача 1 заперечила з підстав викладених у письмових запереченнях та зазначила, що для проведення перевірки отримувалися запит про перевірку, копія декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, копія заяви про проведення перевірки, копія паспорта, копія трудової книжки.

Запити про надання відомостей відносно ОСОБА_1 надсилалися до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку лист від 06 березня 2015 року №750/10/08- 06-17, Державної авіаційної служби України лист від 06березня 2015 року №752/10/08-06-17, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті лист від 06 березня 2015 №753/10/08-06-17, Державного агентства земельних ресурсів України лист від 06 березня 2015 року №754/10/08-06-17, Запорізького ВРЕР №2 УДАІ УМВС України у Запорізькій області лист від 06 березня 2015 року №751/10/08-06-17, Реєстраційної Служби Вільнянського районного управління юстиції лист від 12 березня 2015 року №779/10/08-06-17.

За результатами розгляду запитів встановлено, що від Реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції отримано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вх. №1389/10 від 06 квітня 2015 року про відсутність прав власності на нерухоме майно. Відомості про іпотеку зареєстровані 23 березня 2007 року на квартиру АДРЕСА_2, підстава обтяження договір купівлі-продажу. Відомості заборон відчуження квартири АДРЕСА_3, підстава обтяження іпотечний договір №131.

За результатами проведених перевірок з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_1 та підтвердних документів встановлено, що позивачем у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік вказано не достовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_1, про що винесено спірні висновки.

Представник відповідача 2 позовні вимоги ОСОБА_1 визнала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просила суд задовольнити позов.

Відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) сторонам проголошено вступну та резолютивну частину постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Відповідно до статті 41 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу «Камертон».

Вислухавши пояснення позивача, представників відповідачів, проаналізувавши наявні матеріали та фактичні обставини справи, перевіривши їх наявними у справі доказами, суд з'ясував наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про очищення влади» № 1682-VII від 16 вересня 2014 року (далі за текстом Закон № 1682-VII) очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_6, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах верховенства права та законності; презумпції невинуватості; індивідуальності відповідальності та гарантування права на захист.

Статтею 2 Закону № 1682-VII передбачено перелік посад, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади (люстрація) та її критерії, згідно до яких заборона розповсюджується на такі посади, зокрема, інших посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування та осіб, які претендують на зайняття посад, зазначених у пунктах 1-10 цієї частини.

Частиною 8 статті 3 Закону № 1682-VII передбачено, що заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами 3 і 4 статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 563 від 16 жовтня 2014 року (далі за текстом Порядок № 563), та Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1100 від 03 листопада 2014 року (далі за текстом Порядок № 1100), ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області у березні квітні 2015 року проведено перевірку відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади» щодо позивача.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 563 організація проведення перевірки покладається на керівника відповідного органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стовно якої проводиться перевірка.

Згідно з пунктом 19 Порядку № 563 з метою проведення перевірки достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації за минулий рік, поданій особою, яка підлягає перевірці, набутого (набутих) за час перебування на посадах, зазначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, до ДФС надсилається запит за формою згідно з додатком 3 разом із засвідченими копіями декларації та трудової книжки (послужного списку) такої особи.

Пунктом 20 Порядку № 563 передбачено, що Державна фіскальна служба України проводить перевірку достовірності відомостей в порядку визначеному Мінфіном.

Процедура проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки достовірності відомостей визначено Порядком № 1100.

Пунктом 3 Порядку № 1100 визначено, що загальний алгоритм проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною четвертою статті 5 Закону, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації, у тому числі копії трудової книжки особи, стосовно якої проводиться перевірка;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в:

аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою зясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою зясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

порівняльному аналізі наявної інформації з метою зясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону , доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обовязкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

30 квітня 2015 року, за результатами перевірки відповідачем 1 винесено висновок № 142/9/08-06-17 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади».

За результатами перевірки відповідачем 1 встановлено, що ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік вказано не достовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_1

ОСОБА_1 у пункті 25 розділі III «Відомості про нерухоме майно» декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру не відображена квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_4, право власності на яку підтверджується договором купівлі - продажу від 07 квітня 2005 року, посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_7, зареєстрованим в реєстрі за №406».

13 травня 2015 року ОСОБА_2 районною державною адміністрацією Запорізької області на адресу відповідача 1 направлено повторний запит № 01-20/0452 про проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» відносно ОСОБА_1

За результатами проведення додаткової перевірки, уточнення отриманої інформації, ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС винесено висновок №147/9/08-06-17 від 27 травня 2015 року про результати розгляду повторного запиту про проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади».

Відповідно до змісту зазначеного висновку відповідачем 1 залишено висновок №142/9/08-06-17 від 30 квітня 2015 року про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 Закону України «Про очищення влади», без змін.

08 червня 2015 року, на підставі довідки про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» від 04 червня 2015 року, виконуючим обовязки голови районної державної адміністрації видано розпорядження № 17к про звільнення позивача.

Судом встановлено, що відповідно до копії технічного паспорту, наданої позивачем для доручення до матеріалів справиАДРЕСА_5 в житловому будинку 20 по вулиці Бочарова в місті Вільнянськ Запорізької області, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 березня 2005, року належить ОСОБА_8 та ОСОБА_5

Реєстрацію поточних змін у технічний паспорт внесено реєстратором 21 березня 2005 року.

07 квітня 2005 року між позивачем, як покупцем, та ОСОБА_8, ОСОБА_5, як продавцями укладено договір купівлі-продажу квартири.

Відповідно до пункту 1.1. Договору купівлі-продажу, продавці зобов'язуються передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти належну продавцям квартиру №36 у жилому будинку №20 по вулиці Бочарова у місті Вільнянську Запорізької області та сплатити за неї визначену за домовленістю сторін грошову суму.

Відповідно до пункту 4.1. вказаного договору, право власності на придбану квартиру виникає у покупця у відповідності до статті 334 Цивільного кодексу України, тобто з моменту проведення державної реєстрації Договору.

06 квітня 2005 року між позивачем та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір №2РУГСК00000482.

Виконання зобов'язань забезпечено іпотечним договором №131 від 07 квітня 2005 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк».

Згідно з умовами іпотечного договору №131 (пункт 6) ОСОБА_1, як іпотекодавець надала в іпотеку нерухоме майно, квартиру АДРЕСА_6, в забезпечення виконання своїх зобов'язань перед ЗАТ КБ «ПриватБанк», як іпотекодержателем.

Представником відповідача 1 зазначено, що право власності на нерухоме майно за договором виникло у позивача після державної реєстрації правочину приватним нотаріусом саме 07 квітня 2005 року, тому відомості щодо квартири повинні бути визначені у пункті 25 розділу ІІІ декларації позивача за 2014 рік.

Але, суд не може погодитись з позицією відповідача 1.

Відповідно до вимог статті 210 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України), в редакції на час укладання договору купівлі продажу, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

У період укладення договору купівлі продажу квартири діяв Тимчасовий порядок державної реєстрації правочинів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 671 від 26 травня 2004 року (далі за текстом Порядок № 671).

Зазначений Порядок розроблено та затверджено з метою забезпечення реалізації фізичними і юридичними особами права на визнання державою правочинів, щодо яких передбачена державна реєстрація, до прийняття Верховною Радою України згідно із статтею 210 ЦК України відповідного закону.

Частиною 4 статті 334 ЦК України встановлено, що договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01 липня 2004 року (далі Закон № 1952) визначено правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Згідно части 1 статті 2 Закону № 1952, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація прав, на час укладання договору купівлі продажу, визначена Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07 лютого 2002 року, яке визначає порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно в Україні і спрямоване на забезпечення визнання та захисту цих прав.

З аналізу наведених норм необхідно зробити висновок, що право власності у позивача виникає саме з моменту державної реєстрації договору купівлі продажу, який є правовстановлювальним документом, за яким відповідно до законодавства передбачається перехід права власності.

Державна реєстрація права власності за позивачем не здійснювалась, про що свідчить технічний паспорт на квартиру (оригінал оглянуто в судовому засіданні) та інформація з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Таким чином, позивач враховуючи відсутність в Реєстрі прав власності на нерухоме майно інформації щодо наявності за нею права власності на квартиру АДРЕСА_7 правомірно зазначила в пункті 31 розділу ІІІ декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік.

Суд вважає, що позивач у повному обсязі виконала свій обовязок щодо декларування обєкту нерухомості квартири АДРЕСА_7.

Тому, підстави вважати, що в даному випадку мала місце невідповідність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного у декларації, відсутні.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що завдання адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Під час розгляду справи по суті відповідачем не доведено в установлений законом спосіб законність та обґрунтованість висновків за № 142/9/08-06-17 від 30 квітня 2015 року та за №147/9/08-06-17 від 27 травня 2015 року про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_1

У звязку із викладеним, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати висновки ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області № 142/9/08-06-17 від 30 квітня 2015 року та за №147/9/08-06-17 від 27 травня 2015 року про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади».

Також, задоволенню підлягає позивна вимога стосовно визнання нечинним та скасування розпорядження голови ОСОБА_2 райдержадміністрації Запорізької області від 08 червня 2015 року за №17к «Про звільнення ОСОБА_1В.», оскільки спірне розпорядження винесено на підставі довідки про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» з зазначенням повідомлення ОСОБА_2 обєднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Запорізькій області встановлених спірними висновками недостовірності відомостей щодо наявності майна ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України «Про очищення влади».

Щодо позовної вимоги стосовно зобов'язання відповідача 2, до набрання рішенням по цій справі законної сили, утриматися від вчинення дій в частині звільнення ОСОБА_1 з посади керівника апарату ОСОБА_2 райдержадміністрації Запорізької області, суд відмовляє, оскільки за своєю суттю це є спосіб забезпечення адміністративного позову, що встановлено процесуальним порядком передбаченим статтями 117, 118 Кодексу адміністративного судочинства України з метою гарантування виконання постанови суду.

Задоволення зазначеної позовної вимоги не тягне за собою наслідків негайного виконання прийнятого рішення, передбаченого статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова суду є обовязковою для осіб, які беруть участь у справі тільки після набрання законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України присудженню на користь позивача підлягають понесені ним та документально підтверджені судові витрати відповідно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 94, 158, 160, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним висновок ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області від 30 квітня 2015 року за №142/9/08-06-17 про результаті перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади».

Скасувати висновок ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області від 30 квітня 2015 року за №142/9/08-06-17 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади».

Визнати протиправним висновок ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області від 27 травня 2015 року за №147/9/08-06-17 про результат розгляду повторного запиту про проведення перевірки передбаченої Законом України «Про очищення влади» ОСОБА_1

Скасувати висновок ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області від 27 травня 2015 року за №147/9/08-06-17 про результати розгляду повторного запиту про проведення перевірки передбаченої Законом України «Про очищень влади» ОСОБА_1;

Визнати нечинним та скасувати розпорядження голови ОСОБА_2 райдержадміністрації Запорізької області від 08.06.2015 №17к «Про звільнення ОСОБА_1В.».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати у розмірі 367,50 (триста шістдесят сім гривень) 50 коп. повернути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Суддя Д.В. Татаринов