Справа № 822/1288/15
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1288/15

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

01 липня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_3 як інвалід другої групи на підставі рішення Головного управління праці та соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації від 02 жовтня 2001 року №34 у червні 2003 року отримала у користування автомобіль Volkswagen Passat, 1995 року випуску, відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 08 вересня 1997 року.

Після смерті ОСОБА_3 (Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 15 листопада 2014 року) ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2, як член сім'ї померлого інваліда, звернулась до Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації з заявою про переоформлення автомобіля Volkswagen Passat на її ім'я.

Листом від 16 лютого 2015 року №04/03-917 відповідач повідомив ОСОБА_2 про відсутність підстав для надання дозволу на переоформлення вказаного автомобіля, оскільки на день смерті свекрухи позивачка не була зареєстрована по місцю реєстрації інваліда.

Суд І інстанції, відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, виходив з того, що відповідно до п.16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №999 від 19 липня 2006 року, обов'язковою умовою для переоформлення спірного автомобіля на іншого члена сім'ї померлого інваліда є факт реєстрації такого члена сім'ї за місцем реєстрації інваліда на час смерті останнього. Надана позивачем довідка, видана виконавчим комітетом Хмельницької міської ради 10 лютого 2014 року про те, що ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_3 по день її смерті, не дає права позивачу на переоформлення спірного автомобіля на умовах Порядку 2006 року, оскільки не підтверджує факт реєстрації позивача.

Колегія суду не погоджується з таким висновком суду І інстанції з огляду на наступні обставини.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про гуманітарну допомогу" гуманітарна допомога - це цільова адресна безоплатна допомога в грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують її у зв'язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем, виникненням надзвичайного стану, зокрема внаслідок стихійного лиха, аварій, епідемій і епізоотій, екологічних, техногенних та інших катастроф, які створюють загрозу для життя і здоров'я населення, або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб.

Згідно з частиною 1 статті 11-1 Закону забезпечення інвалідів, дітей-інвалідів автомобілями, визнаними гуманітарною допомогою, здійснюється на умовах, передбачених законом, та у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм забезпечення легковими автомобілями інвалідів, які мають право на їх отримання безоплатно або на пільгових умовах, є громадянами України і місце проживання яких зареєстровано в Україні в установленому законодавством порядку на даний час врегульовано Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 19 липня 2006 року (далі - Порядок 2006).

Як встановлено з матеріалів справи, відповідач, відмовляючи позивачці у переоформленні автомобіля, керувався п. 16 Порядку 2006.

Відповідно до п. 16 Порядку 2006 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин - смерті інваліда) після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї , який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда.

Однак, колегія суду звертає увагу на те, що у даній справі автомобіль, яким був забезпечений інвалід, визнаний гуманітарною допомогою.

Тому при вирішенні спірного питання щодо передачі після смерті інваліда автомобіля, який визнаний гуманітарною допомогою, необхідно керуватись спеціальною нормою, передбаченою п. 41 Порядку 2006.

Згідно з п. 41 Порядку 2006 після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний

гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Мінсоцполітики за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля, які повинні бути сплачені членом сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда протягом шести місяців з дня смерті інваліда. Контроль за дотриманням зазначеного строку здійснюється головним управлінням соціального захисту чи управлінням виконавчої дирекції.

Автомобіль, яким інвалід користувався менше ніж 10 років, після смерті інваліда може залишитись у користуванні його сім'ї безоплатно, якщо в ній є інвалід, у випадках, зазначених в абзацах третьому - шостому пункту 16 цього Порядку.

Якщо інвалід, дитина-інвалід користувався автомобілем більше ніж 10 років, за бажанням членів його сім'ї автомобіль може бути переданий їм у власність безоплатно.

Відповідно до абз. 9 п. 3 Порядку 2006 до членів сім'ї інваліда належать громадяни України, які проживають разом з ним, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки або піклування над неповнолітніми дітьми, а також на інших підставах, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, та місце проживання яких зареєстровано в Україні в установленому законодавством порядку.

З аналізу вищевказаних норм встановлено, що реєстрації члена сім'ї померлого інваліда за місцем проживання інваліда не є обов'язковою умовою для переоформлення автомобіля інваліда, визнаного гуманітарною допомогою.

Крім того, колегія суду враховує, що відповідач у своєму клопотання від 24 червня 2015 року зазначив, що проти задоволення позову не заперечує.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, а також враховано не всі встановлені у справі обставини, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Отже, встановлене порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації №04.03-917 від 16 лютого 2015 року у переоформлені на ОСОБА_2 автомобіля Volkswagen Passat , 1995 року випуску, державний номер НОМЕР_3, кузов НОМЕР_2, отриманого через органи праці та соціального захисту населення померлим інвалідом ОСОБА_3.

Зобов'язати Департамент соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації надати дозвіл ОСОБА_2 на перереєстрацію автомобіля Volkswagen Passat, 1995 року випуску, державний номер НОМЕР_3, кузов НОМЕР_2, ввезеного як гуманітарна допомога інваліду ОСОБА_3, яка померла 14 листопада 2014 року, без сплати мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством при імпорті автомобіля.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Драчук Т. О.

Полотнянко Ю.П.