Справа № 824/789/15-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/789/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Левицький В.К.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

24 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу виконавчого комітету Чернівецької міської ради на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом виконавчого комітету Чернівецької міської ради до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області про обмеження права на проведення мирного зібрання,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив обмежити право на проведення мирних зібрань та заборонити ОСОБА_2 проведення 21 травня 2015 р. "лежачої" акції під дверима центрального входу в Управління Міністерства внутрішніх справ в Чернівецькій області по вул. Головній, 24 в м. Чернівцях.

Відповідно до постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 травня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 27.04.2015 р. ОСОБА_2 звернувся із заявою до Чернівецького міського голови Каспрука О.П. про проведення «лежачої» акції під дверима УМВС України в Чернівецькій області на відстані не менше одного метра від дверей центрального входу з 15:00 до 17:00 год. 21.05.2015 р. Орієнтовна кількість учасників 10 чоловік. Відповідальним за проведення громадського заходу визначено ОСОБА_2, із зазначенням засобів зв'язку. Також вказував, що блокувати чи перешкоджати роботі управління не ставить за мету.

В день отримання вказаної заяви, Чернівецька міська ради повідомила телефонограмою та факсом УМВС України в Чернівецькій області про надходження заяви від ОСОБА_2, що підтверджуються довідкою позивача. Вказана обставина особами, які беруть участь у справі не заперечувалась.

Як вбачається із матеріалів справи, 28.04.2015 р. УМВС України в Чернівецькій області на адресу позивача направило клопотанням, в якому просило звернутися до суду з позовом щодо заборони проведення або перенесення «лежачої» акції відповідача. В обґрунтування вказувало, що проведення в заявленій формі, а саме лежача людина перед входом до адміністративного приміщення УМВС України в Чернівецькій області порушує права і свободи інших людей, працівників держустанови та перешкоджає нормальній роботі державного органу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, які б підтвердили, що існує реальна загроза національній безпеці та громадському порядку, а також того, що проведення мирного заходу може призвести до заворушень чи вчинення кримінальних злочинів, що створить загрозу здоров'ю населення або правам і свободам інших людей.

Такі висновки суду, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи.

За змістом ст. 39 Конституції України громадяни мають право збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, про проведення яких завчасно сповіщаються органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування; обмеження щодо реалізації цього права може встановлюватися судом відповідно до закону і лише в інтересах національної безпеки та громадського порядку - з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення або захисту прав і свобод інших людей.

Відповідно до ст. 21 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ратифікованого ще Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 19.10.1973 р. № 2148-VIII, також визначеноправо на мирні збори. Зазначена стаття визначає, що користування цим правом не підлягає ніяким обмеженням, крім тих, які накладаються відповідно до закону і які є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах державної чи суспільної безпеки, громадського порядку, охорони здоров'я і моральності населення або захисту прав та свобод інших осіб.

При цьому за характером, метою, місцем проведення розрізняють різні форми мирних зібрань. Статтею 39 Конституції України визначено такі мирні заходи як збори, мітинги, походи і демонстрації. Необхідно зазначити, що цей перелік не є вичерпним.

Також ст.182 КАС України передбачено, що мирні зібрання можуть бути у формі зборів, мітингів, походів, демонстрацій тощо.

Враховуючи вказані норми закону, передбачено можливість прояву мирних зібрань в інших формах, крім тих які прямо визначені в ст. 39 Конституції України та ст. 182 КАС України.

Як свідчать матеріали справи, а саме заява про проведення «лежачої» акції від 27.04.2015 р., відповідач планує провести «лежачу» акцію під дверима УМВС України в Чернівецькій області не менше одного метра від дверей центрального входу з 15:00 до 17:00 год. 21.05.2015 р. з метою ознайомлення його та його матір ОСОБА_5 з матеріалами кримінальних проваджень; встановити та притягнути до відповідальності працівників УМВС України в Чернівецькій області, які умисно ввели слідство в оману і неналежним чином виконували свої обов'язки. Орієнтовна кількість учасників 10 чоловік. Крім того, зазначав, що блокування чи перешкоджання роботі управління не ставить за мету.

Таким чином, запланована відповідачем лежача форма мирного зібрання не може бути перешкодою для його проведення за умови мирних характеру та мети такого зібрання.

Оскільки відповідач повідомив Чернівецьку міську раду про проведення «лежачої» акції завчасно, то у позивача було достатньо часу для підготовки та вжиття заходів щодо підготовки для безперешкодного проведення відповідачем мирного зібрання та забезпечення громадського порядку, прав і свобод інших людей.

В силу ч. 5 ст. 182 КАС України, суд задовольняє вимоги позивача в інтересах національної безпеки та громадського порядку в разі, якщо визнає, що проведення зборів, мітингів, походів, демонстрацій чи інших зібрань може створити реальну небезпеку заворушень чи вчинення кримінальних правопорушень, загрозу здоров'ю населення або правам і свободам інших людей.

З аналізу положень наведених норм, мирні зібрання є одним із засобів відстоювання людиною і громадянином своїх прав, свобод та інтересів у демократичному суспільстві. Право громадян на свободу мирних зібрань в Україні гарантується та захищене державою, яка зобов'язана забезпечити його ефективну реалізацію. Здійснення цього права не підлягає жодним обмеженням, крім випадків установлених законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення або захисту прав і свобод інших людей.

Отже держава повинна насамперед гарантувати реалізацію права осіб на мирні зібрання, а застосування обмежень щодо реалізації цього права не є правилом та можливе як виняток за наявності передбачених законом підстав і являється найсуворішим заходом, який може застосуватися у разі неможливості держави забезпечити реалізацію держави на таке зібрання.

Таким чином, єдиною правовою підставою у відповідності до ст. 11 Конвенції та ст. 182 КАС України обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання є встановлення факту, що проведення мирного зібрання може створити реальну небезпеку заворушень чи злочинів, загрозу здоров'ю населення або правам і свободам людей. При цьому, така небезпека не повинна бути уявною, а має ґрунтуватися на конкретних фактах чи даних про наявність реальної загрози інтересам національної безпеки та громадського порядку, а позивач повинен не лише повідомити про загрози, які можуть виникнути у зв'язку з проведенням зібрання, а й надати суду докази, які стали підставою для такого висновку.

Разом з тим, позивачем у позовній заяві та під час розгляду справи не наведено жодної легітимної цілі для обмеження у реалізації права на мирні зібрання визначенні п. 2 ст. 11 Конвенції і аналогічними положеннями ч. 2 ст. 39 Конституції України.

Так само виконавчим комітетом Чернівецької міської ради не надано до суду належних та допустимих доказів того, що проведення відповідачем «лежачої» акції створює реальну небезпеку національній безпеці та громадському порядку, а також того, що проведення мирного заходу може призвести до заворушень чи вчинення кримінальних злочинів, що створить загрозу здоров'ю населення або правам і свободам інших людей.

Згідно з п.п. 3 п. «б» ч.1 ст. 38 вказаного Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить вирішення відповідно до закону питань про проведення зборів, мітингів, маніфестацій і демонстрацій, спортивних, видовищних та інших масових заходів, здійснення контролю за забезпеченням при їх проведенні громадського порядку.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про міліцію» міліції для виконання покладених на неї обов'язків надається право вимагати від громадян і службових осіб, які порушують громадський порядок, припинення правопорушень та дій, що перешкоджають здійсненню повноважень міліції, виносити на місці усне попередження особам, які допустили малозначні адміністративні порушення, а в разі невиконання зазначених вимог застосовувати передбачені цим Законом заходи примусу.

Тобто, у разі порушення відповідачем громадського порядку під час проведення «лежачої» акції, УМВС України в Чернівецькій області не позбавлено можливості належним чином реагувати на припинення правопорушення.

Доводи третьої особи щодо повторного вчинення відповідачем правопорушенням передбаченого ч. 1 ст. 185-1 КуПАП України, а саме порушення порядку організації і проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, суд першої інстанції правильно не взяв до уваги, оскільки доказів визнання відповідачем винним у вказаному правопорушенні особами, які беруть участь у справі не надано.

Доводи представників третьої особи, що відповідач проведенням лежачої акції буде перешкоджати нормальній роботі УМВС України в Чернівецькій області та порушуватиме право громадян на звернення за допомогою до органів державної влади, суд вважає надуманими та необґрунтованими.

Також в ході розгляду справи встановлено та не заперечувалося особами, які беруть участь у справі, що з вулиці Чайковського в м. Чернівцях є запасний (додатковий) вхід та заїзд в приміщення УМВС України в Чернівецькій області. Доказів неможливості їх використання під час проведення відповідачем запланованої акції для забезпечення належної роботи установи представники третьої особи не надали.

За таких обставин оскаржена постанова є законною та обґрунтованою, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу виконавчого комітету Чернівецької міської ради залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 травня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку встановленому ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г.

Смілянець Е. С.