Справа № 336/9261/14-а (2-а/336/267/2014)
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2015 рокусправа № 336/9261/14-а (2-а/336/267/2014)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юхименка О.В.

суддів: Нагорної Л.М. Мельника В.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення

Запорізької міської ради по Шевченківському району,

на постанову Шевченківського районного суду міста Запоріжжя

від 29 грудня 2014 року

у справі № 336/9261/14-а (2-а/336/267/2014)

за позовом ОСОБА_2,

АДРЕСА_1;

до відповідача Управління праці та соціального захисту населення

Запорізької міської ради по Шевченківському району,

вул. Чарівна, 18, м. Запоріжжя, 69068;

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

встановив: ОСОБА_2 подано позов до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району про визнання протиправними дій та зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району провести перерахунок щорічної одноразової допомоги за 2013, 2014 роки в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат у відповідності зі статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 29 грудня 2014 року позовну заяву в частині визнання протиправними дій та зобов'язання здійснити перерахунок розміру щорічної разової допомоги на оздоровлення за 2013 рік залишено без розгляду.

Постановою Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 29 грудня 2014 року позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району здійснити ОСОБА_2 перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік, у розмірі, встановленому частиною 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та провести відповідні доплати з врахуванням виплачених сум.

Постанова суду мотивована тим, що Позивач відноситься до соціальної категорії - «особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи», має право на пільги та компенсації встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим актом, у поданій апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району, Відповідач, вказує на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Просить постанову суду скасувати. У позові відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги її заявник посилається на те, що виплати позивачу здійснені у повному розмірі відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Процесуальним правом на участь представника в судовому засіданні сторони не скористались. Про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені у встановленому порядку.

З огляду на приписи статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Обставини справи: ОСОБА_2 перебуває на обліку у відповідача як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією пенсійного посвідчення.

Відповідачем щорічна допомога на оздоровлення за 2014 рік позивачу була виплачена у розмірі 100,00 грн. з посиланням на Постанову Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанову Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про протиправність таких дій відповідача.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, що діяла на час виплати позивачу одноразової допомоги у 2014 році щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Застосування відповідачем положень Постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» при нарахуванні одноразової допомоги на оздоровлення є неправомірним, оскільки означені постанови суперечить положенням Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Станом на момент виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення, зокрема, Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» обмежень стосовно застосування ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не встановлено.

Таким чином, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, при нарахуванні позивачу одноразової допомоги на оздоровлення у 2014 року відповідач повинен був користуватись ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відсутність грошових коштів на виплату допомоги на оздоровлення в даному випадку не позбавляє позивача, як особу, що має статус особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, права на отримання цієї допомоги.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не обмежує таке право наявністю фінансування.

Виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, що кореспондується з положеннями ст. 95 Конституції України.

01.01.2014 набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», яким і визначено, зокрема, доходи і видатки Державного бюджету України у 2014 році.

Проте, положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин між позивачем та відповідачем не встановлювалось інших умов для реалізації положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ніж ті, які визначені останнім.

З огляду на вищенаведене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що застосування відповідачем у 2014 року положень постанов Кабінету Міністрів України при нарахуванні одноразової допомоги на оздоровлення суперечить Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та не може бути віднесено до реалізації права Кабінету Міністрів України на встановлення розмірів соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на Бюджетний кодекс України суд не приймає, оскільки даний Кодекс не регулює питання розмірів одноразової допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

В межах апеляційної скарги підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1, ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 29 грудня 2014 року у справі № 336/9261/14-а (2-а/336/267/2014) - залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції у порядку та у строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: О.В. Юхименко

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: В.В. Мельник