Справа № 425/1638/13-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Москаленко В.В.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року справа №425/1638/13-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Шишова О.О, суддів: Сіваченка І.В., Чебанова О.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 21 жовтня 2013р. у справі № 425/1638/13-а за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання дій неправомірними, стягнення недоотриманої грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

ВСТАНОВИВ:

08 травня 2013 року ОСОБА_2 (далі-позивач, апелянт) звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області (далі - Управління, відповідач) мотивуючи свої вимоги тим, що має малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим має право відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі не меншому ніж розмір прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до 6 років. Однак відповідач виплачував їй зазначений вид допомоги у сумі, меншій, ніж це передбачено законодавством України. Просила суд визнати неправомірними дії відповідача щодо призначення, нарахування і виплати суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку не нижче прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до 6-ти років та зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату щомісячної грошової допомоги по догляду за дитиною у розмірах, які дорівнюють прожитковому мінімуму з урахуванням фактично сплачених коштів з 14 листопада 2012 року.

Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 21 жовтня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції та просила її скасувати та винести нову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому згідно пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що останню необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, задовольнити позовні вимоги з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач є матір'ю ОСОБА_3, яка народжена ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с. 6).

Позивач у зв`язку з народженням дитини перебуває на обліку у відповідача та отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 73,67 грн. - у листопаді 2012 року, у розмірі 130 грн. - з грудня 2012 року по травень 2013 року, як не застрахована особа. Відповідачем допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку позивачу була нарахована та виплачена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» (а.с. 15, 16).

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог таким, що не відповідає вимогам діючого законодавства, з наступних підстав.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом першої інстанції та апеляційним судом. В апеляційній скарзі вказується на порушення норм матеріального права. Як вважає відповідач, він правомірно при здійсненні зазначених виплат керувався Постановою Кабінету Міністрів України з зазначеного питання.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим, а апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає, зокрема, право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України від 28.12.2007 № 107-VІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 107-VІ) - правовідносини щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулювалися Законом України від 21.11.1992 № 2811-ХІІ "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" (далі - Закон № 2811-ХІІ), дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом України від 18.01.2001 № 2240-ІІІ (далі - Закон № 2240-III), який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб.

Розмір допомоги також визначався цими законами. Зокрема, статтею 15 Закону № 2811-ХІІ встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, а відповідно до статті 43 Закону № 2240-ІІІ допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI були внесені відповідні зміни до Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III. Зокрема, змінами до статті 13 Закону № 2811-ХІІ його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III було виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 (далі - рішення № 10-рп/2008) визнано неконституційними низку положень Закону № 107-VI, в тому числі й пункту 25 розділу II Закону № 107-VI щодо виключення статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 відновили свою дію вищезазначені положення Закону № 2240-III, а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону № 2811-ХІІ.

Отже, висновок місцевого суду у справі, яка розглядається, про те, що положення пункту 23 розділу ІІ Закону № 107-VI, яким внесено зміни до статей 13, 15 Закону № 2811-XII, залишаються чинними, є неправильним, адже свою дію відновили редакції цих статей до внесення в них змін Законом № 107-VI.

Оскільки у справі, що розглядається, апеляційний суд встановив, що спір виник щодо виплати допомоги з листопада 2012 року особі, яка не застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, то за таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що на відносини щодо виплати допомоги такій особі у зазначеному періоді поширюються норми спеціального Закону (яким є Закон № 2811-ХII), відповідно до статті 15 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Ураховуючи, що ОСОБА_2 було отримано свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування 06 червня 2013 року то при таких обставинах позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню з 14 листопада 2012 року по 05 червня 2013 року на підставі Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21.11.1992 року № 2811-ХІІ.

З огляду на це, висновок суду першої інстанції про необґрунтованість вимог позивача є помилковим.

Пунктом 4 частини 1 статті 202 КАС України встановлено, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального, тому постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 21 жовтня 2013р. у справі № 425/1638/13-а-задовольнити.

Постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 21 жовтня 2013 р. у справі № 425/1638/13-а- скасувати.

Позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області про стягнення недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради щодо призначення, нарахування і виплати ОСОБА_2 суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку нижче прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до шести років відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21.11.1992 року № 2811-ХІІ.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради провести перерахунок та виплату щомісячної грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на користь ОСОБА_2 у розмірах, які дорівнюють прожитковому мінімуму з урахуванням фактично сплачених коштів з 14 листопада 2012 року по 05 червня 2013 року.

В решті у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий О.О.Шишов

Судді І.В. Сіваченко

О.О.Чебанов