Справа № 207/5283/14-а(2-а/207/177/14)
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
"18" березня 2015 р. справа № 207/5283/14-а 2-а/207/177/14
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Проценко О.А.
суддів: Дурасової Ю.В. Туркіної Л.П.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 16 грудня 2014 року у справі № 201/5283/14-а (2-а/207/177/14)
до Дніпропетровської обласної державної адміністрації Регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках
про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати дії відповідача щодо видачі довідки про нарахування за роботу в зоні відчуження протиправними;
- зобов`язати відповідача виправити нарахування та видати довідку згідно усіх вимог до перерахунку заробітку за роботу в зоні відчуження за всіма постановами;
- зобов`язати відповідача визнати за правильним січень 1986 року збереженою заробітною платою до розрахунку за травень 1986 року, що складає 195-32;
- зобов`язати відповідача визнати за правильним лютий 1986 року збереженою заробітною платою до розрахунку за червень 1986 року, що складає 162-88;
- застосувати при розгляді справи, як до порушення та зловживання службових обов`язків до відповідальності відповідача за статтею 41 КпАП України;
- зобов`язати відповідача зробити перерахунок про підвищення 8-ми годинної тарифної ставки до розрахунків 2 місяців попереднього підприємства, та збільшити тарифну ставку па 100 %;
- зобов`язати відповідача зробити перерахунок по доплаті за суміщення професій, як військовика, з виконань фізичної праці - по ліквідації наслідків радіаційного забруднення у складі виїзду на ЧАЕС + 60 % премії;
- поновити і перерахувати, до нових розрахунків вихідні дні за подвійним окладом, згідно усіх законодавчих норм.
На обґрунтування позовних вимог зазначалось, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до категорії «І» осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом ІІ групи захворювання, яке пов`язане з ліквідацією аварії на ЧАЕС. Позивач вказує, що з 03.11.1980 року по 24.11.1982року проходив службу у рядах Збройних Сил, з 28.01.1983 року працював на Дніпродзержинській автобазі №3, звільнився 13.03.1986 року, та 31.03.1986 року влаштувався у Дніпродзержинське автотранспортне підприємство «Сільгоспхімія» водієм, з 19 травня 1986 року по 07 червня 1986 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 30-километровій зоні, проводив роботи на Чорнобильській АЕС, дні виїздів: травень 1986 року: 23, 24, 25, 30, 31, червень 1986 року: 1,2. Позивач вказує, що в 2014 році отримав довідку про заробітну плату № 62 від 10.10.2014 року. Проте дана довідка не відповідає вимогам та формі довідки про заробітну плату, що надається до Пенсійного фонду для обчислення пенсії. Позивач вважає, що довідка не відповідає вимогам для вірного перерахунку в частині нарахувань, тобто відповідач не виконав своїх обов`язків по перевірці первісних документів. Позивач просив відповідача врахувати збереження середнього заробітку за даними попереднього підприємства, з урахуванням стажу, відображеного у трудовій книжці, визначення годинного тарифу збереженого середнього заробітку до розрахунку за працю в 30-км зоні відчуження та підвищення до 100% тарифу. Позивач стверджує, що відповідач зробив розрахунки з неповних двох попередніх місяців, що суперечить законодавству про збереження напрацьованого заробітку. Стверджує, що має стаж роботи водія з 26.08.1980 року два роки військовика з 28.01.1983 року працював без перерви стажу, з одного підприємства звільнився 13.03.1986 року на друге підприємство влаштувався 31.03.1986 року за професією водій вантажного автотранспорту. Крім того, вважає позивача, відповідач не в повній мірі застосував нормативні документи, що регулюють нарахування заробітку за період травень - червень 1986 року, не врахував дані архівних довідок щодо місячного заробітку позивача у червні 1986 року, який становив 271,50р., суми доплат за роботу в понад нормований час, збільшення тарифної ставки на 100%, та 60% премії за виконання робіт у зоні відчуження, у вихідні та святкові дні до подвійного тарифу зазначеної тарифної ставки, тому розрахунковий тарифний оклад в даному випадку розраховується з повних двох попередніх місяців, а якщо працівник тільки влаштувався і не має повних попередніх підряд двох місяців до розрахунку беруться за вибором працівника. Позивач наполягає, що висновки та рішення комісії невірні.
Позивач вважає, що відповідачем під час видачі довідки не було враховано всі діючі нормативно-правові акти України, СРСР та УРСР. Позивач вважає, що розрахунок та виплата заробітної плати за період праці по ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС в 1986 році зроблені невірно, без врахування вимог Уряду, з яких знято гриф «таємно», та «Для службового користування», які регламентували порядок оплати праці у 30-ти км зоні відчуження, а саме: - постанова ЦК КПРС , ВР СРСР , КМ СРСР , ВЦРПС за № 524-156 від 07.05.1986року та постанова Державного Комітету СРСР по праці та соціальним питанням, Секретаріату ВЦРПС за №153/10 - 43 від 07.05.1986 року (збільшити тарифну ставку на 100%); - розпорядження РМ СРСР № 964 рс від 17.05.1986 року (3-х, 4-х. 5-ти кратна оплата праці); - постанова РМ СРСР і ВЦРПС за № 665-195 від 5.06.1986 року та постанова РМ УРСР і УРРПС за № 207-7 від 10.06.1986 року (встановлено премії 60% тарифної ставки); - постанова РМ УРСР і УРРПС за № 207-7 від 10.06.1986 року (оплата праці у вихідні у 2-х кратному розмірі); - лист Міністерства праці УРСР № 09-3751 від 29.10.1992 р.; - лист Міністерства праці УРСР №224/8.13 від 09.06.1995 року. Позивач вважає, що заробітну плату, згідно довідки виданої регіональною комісією за роботу на Чорнобильській АЕС у період проходження спеціальних військових зборів з ліквідації наслідків аварії з 19.05.1986 року по 07.06.1986 року, занижено.
Постановою суду першої інстанції позов задоволено: визнано дії Регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках щодо відмови ОСОБА_1 у видачі довідки про заробітну плату встановленого зразка за роботу у 1986 році в зоні відчуження Чорнобильської АЕС з урахуванням вимог, передбачених законодавчими актами неправомірними та зобов`язано Регіональну комісію з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990роках зробити перерахунок та видати довідку про заробітну плату встановленого зразка за період перебування ОСОБА_1 в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до архівної довідки архівного управління м.Дпіпродзержинська від 18.11.2013 року № Ш-2004/01-27 про заробітну плату за 1983-1986роки, з підвищенням 8-ми годинної тарифної ставки до розрахунків 2 місяців попереднього підприємства, збільшити тарифну ставку на 100%, 60% премії, з урахування двох вихідних днів, встановити зону ІІІ до 5-ти кратного розміру.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржує судове рішення в апеляційному порядку та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Щодо клопотання Дніпропетровської обласної державної адміністрації про заміну відповідача колегія суддів вважає, що у задоволенні даного клопотання слід відмовити, оскільки одним із відповідачів і є Регіональна комісія з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Сторони не сперечаються щодо статусу позивача.
Як свідчать матеріали справи, згідно з даними трудової книжки ОСОБА_1 з 03.11.1980 року по 24.11.1982 року проходив службу в рядах Збройних Сил, з 28.01.1983 року працював на Дніпродзержинській автобазі № 3, звільнився 13.03.1986 року, та 31.03.1986 року влаштувався у Дніпродзержинське автотранспортне підприємство «Сільгоспхімія» водієм. Після аварії на Чорнобильській АЕС позивача було призвано на спеціальні військові збори, він брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 30-километровій зоні з 19 травня 1986 року по 07 червня 1986 року, дні виїздів: травень 1986 року: 23, 24, 25, 30, 31, червень 1986 року: 1,2. Під час виконання робіт позивач отримав величезну дозу радіаційного опромінювання, внаслідок чого став інвалідом 2-ї групи.
Відповідно до довідки Архівного управління м.Дніпродзержинська від 18.11.2013 року № Ш-2004/01-27 у відомостях нарахування заробітної плати ЗАТ «Ада» (раніше Дніпродзержинська автобаза № 3) за 1986 рік значиться ОСОБА_1 , який працював водієм. З січня 1986 року по лютий 1986 року ОСОБА_1 була нарахована така заробітна плата: січень 195-32, лютий 162-88.
Згідно з довідкою Архівного управління м. Дніпродзержинська від 07.11.2013 року № Ш-1980/01-27 у відомостях нарахування заробітної плати «Дніпродзержинське дочірнє підприємство ВАТ «Агробіохімсервіс» (раніше: Дніпродзержинське автотранспортне підприємство «Сільгоспхімія») за 1986 значиться ОСОБА_1 , який працював водієм. З березня 1986 року по квітень 1986 року ОСОБА_1 була нарахована така заробітна плата: березень 4-42, квітень 102-63.
При розгляді справи судом першої інстанції враховано нормативні акти, чинні на час вказаних обставин. Матеріальне забезпечення призваних на спеціальні військові збори військовозобов`язаних працівників підприємств, організацій, установ та колгоспів, які були направлені для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році провадилось наступним чином.
Відповідно до «Інструкції про порядок матеріального забезпечення громадян СРСР при призові на строкову військову службу та при проходженні служби у запасі» (п.4), затвердженої Постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦСПС від 22.04.1982 №95/4-132: «За робітниками, службовцями та колгоспниками, що призвані на збори, зберігається середній заробіток як по основній, так і по роботі за сумісництвом за весь період зборів, включаючи час перебування у дорозі до військової частини і назад, а також посада (робота)».
Під середнім заробітком слід розуміти розмір заробітної плати робітника, розрахований із фактично нарахованого заробітку за попередній час. У період 1986 року середній заробіток вираховувався відповідно до вимог Постанови НКТ СРСР від 22.04.1930 №142 «Про середній заробіток і оплату за неповний місяць», а також «Основних положень по обліку праці та заробітної плати в промисловості та будівництві», затверджених Держкомпраці, Мінфіном СРСР і ЦСУ СРСР від 27.04.1973р. №75-АБ/89/10-8.
Вкзані нормативні акти використовувались при обчисленні середнього заробітку робітника у випадках оплати за час службового відрядження, за час виконання державних та громадських обов`язків.
Судом під час розгляду спору застосовані норми:
- ст.72 Закону СРСР «Про загальний військовий обов`язок» від 12.10.1967року, відповідно до якої за військовозобов`язаними, що призвані на збори, зберігається середній заробіток за весь час їх проходження;
- п. 1 Постанови Ради Міністрів УРСР від 08.05.1986 №168-5, що передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) робітникам підприємств та організацій, що приймали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у 30-ти кілометровій зоні до 100%;
- Постанова Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 05.06.1986 року №665-195, якою встановлено, що за робітниками, направленими для виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС та запобіганню забруднення навколишнього середовища, зберігається середня заробітна плата (за винятком пільг для робітників в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостей);
Розповсюдити на працівників підприємств, організацій та установ, незалежно від відомчої підлеглості (включаючи осіб, що тимчасово переведені та відряджені), а також на військовослужбовців, військових будівельників, що зайняті на вказаних роботах, дію пунктів 1 (на період проведення цих робіт) та 10 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної СРСР, Постановою Міністрів СРСР та ВЦСПС від 07.05.1986 №524- 156;
Надати право керівникам Міністерств і відомств та їх заступникам проводити оплату праці працівникам, що зайняті на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у відповідних зонах небезпеки у розмірах, передбачених Постанова Міністрів СРСР від 17.05.1986 №964.
Відповідно до роз`яснень Держкомпраці СРСР та секретаріату ВЦСПС від 16.01.1969 року №1/2, робітникам, яким тарифна ставка встановлена при 8 (7) годинному робочому дні, перерахунок тарифної ставки на 6-ти годинний робочий день провадиться у наступному порядку: - годинна тарифна ставка при 8-ми годинному робочому дні множиться на середню тривалість робочого часу в годинах при 8-ми годинному робочому дні (173,1) і ділиться на середню тривалість робочого часу в годинах при 6-ти годинному робочому дні (152,5).
Постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 05.06.1986 №665-195 передбачено, що підвищена оплата праці у зоні відчуження застосовується від дня аварії, граничний розмір премії встановлено - 60% тарифної ставки (посадового окладу).
В подальшому порядок розрахунку розміру премії підтверджено в роз`ясненнях Держкомпраці УРСР та УКРПРОФСОФА від 08.01.1987 року №05/2- 25-2, 03-51-8 з питань оплати праці та пільг для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. У відповідності з цими роз`ясненнями: «Робітникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на ЧАЕС, премії нараховуються на тарифні ставки (відрядні розцінки) та посадові оклади з урахуванням їх підвищення та кратності».
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Видача довідок про період роботи (служби) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).
При цьому середньомісячна заробітна плата, що зберігалась за працівником за період службового відрядження за його основним місцем роботи, нараховувалась і виплачувалась, відповідно до чинного законодавства, за рахунок коштів підприємства.
Судом встановлено, що згідно з розрахунком вислуги років ОСОБА_1 та довідки центрального архіву Міністерства оборони України позивач з 19 травня 1986 року по 7 липня 1986 року був відряджений до 30-ти кілометрової зони ЧАЕС та виконував службові обов`язки з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
З цього питання судом враховано вимоги постанови НКП СРСР від 19 червня 1940 року N 1047, згідно з якою службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника підприємства для виконання службового доручення поза місцем постійної роботи.
Крім того, застосовано норми Інструкції про службові відрядження в межах СРСР, затвердженої Мінфіном СРСР, Держкомпраці СРСР і ВЦРПС від 15 лютого 1980 року N 30, якою визначено працівникам, що перебували у службовому відрядженні, зберігався середній заробіток за всі робочі дні по графіку, встановленому за основним місцем роботи періоду відрядження.
Суд встановив, що з 19 травня 1986 року по 7 липня 1986 року позивач був у відрядженні і йому, відповідно, збережено середній заробіток, який має розраховуватися з урахуванням кількості днів та має становити за час відрядження за період з 19 травня 1986 року по 07 липня 1986 року, за травень - 195 р. 32 к., за червень 162 р. 88 к., рахується за попереднім місцем роботи.
Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7, постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195 проводилась у III, II, I зонах небезпеки, провадиться в 4-, 3-, 2-кратному розмірі (із врахуванням 100% тарифної ставки) виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем робити.
З урахуванням постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 153/10-43 премія за роботу працівника в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Щодо підвищення граничного розміру премій 60% тарифної ставки (окладу) на місяць, премія призваному на військові збори за період виконання робіт у зоні ЧАЕС повинна бути нарахована в зазначених розмірах. Для нарахування премії в розмірі 60% тарифної ставки всім учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до зазначеного періоду, то працював з початку до встановленого строку 1986 року включно. Розраховуючи збережену заробітну плату, до уваги береться оплата праці за два попередні місяці роботи, що передували місяцю, в якому особу відряджали для виконання робіт у зону відчуження. Щодо оплата праці військовослужбовців, військовозобов`язаних осіб, призваних на збори, та робітників і військовослужбовців, які працювали в зоні відчуження, то за ними зберігається середньомісячний заробіток, що обчислюється з попередніх двох повних підряд місяців.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції з урахуванням норм вищевказаного законодавства та вимог ст.11 КАС України прийнято законне та обґрунтоване рішення на відновлення порушених прав позивача і підстав для скасування постанови суду не вбачається. Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, постанову суду слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 16 грудня 2014 року у справі № 201/5283/14-а (2-а/207/177/14) залишити без задоволення.
Постанову Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 16 грудня 2014 року у справі № 201/5283/14-а (2-а/207/177/14) залишити без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна