Справа № 808/1857/15
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 року ( 10 год. 45 хв.)Справа № 808/1857/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Максименко Л.Я.,

за участю секретаря судового засідання Мєдніковій Р.О.

та представників

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 1 від 30.03.2015

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 313/08-30-10-024 від 12.01.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою: Приватного виробничо-комерційного підприємства «Апрель», м. Запоріжжя

до відповідача: Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, м. Запоріжжя

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне виробничо-комерційне підприємство «Апрель» (далі - позивач) звернулось із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 20.11.2014 № 000207221 та № НОМЕР_1.

В обґрунтування позову посилається на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені на підставі акту перевірки, висновки якого ґрунтуються на припущені щодо не реального здійснення господарських операцій придбання товарів та послуг у постачальників ПВКП «Апрель», на підставі наявної у контролюючого органу податкової інформації актів податкових органів про неможливість проведення зустрічної звірки постачальників ПВКП «Апрель». Зазначає, що при цьому, відповідачем не враховані наявні у підприємства первинні документи, які підтверджують правомірність формування витрат та податкового кредиту, а також доходу та податкових зобовязань по взаємовідносинам з постачальниками та покупцями. Стверджує, що всі спірні господарські операції є реальними, відображені у податковому обліку позивача на підставі достовірних відомостей первинних та розрахункових документів, що призвело до просторового та часового руху активів підприємства, змін стану та структури його активів, зобовязань і власного капіталу. Вважає, що підприємство не може нести відповідальність за дії контрагентів, оскільки це є прямим порушенням вимог ст. 61 Конституції України, яка закріплює принцип індивідуального характеру юридичної відповідальності. З огляду на викладене, вважає висновки податкового органу, щодо порушень з боку підприємства вимог податкового законодавства в частині формування витрат та податкового кредиту з ПДВ необґрунтованими, а тому просить скасувати податкові повідомлення-рішення від 20.11.2014 № 000207221 та № НОМЕР_1.

У судових засіданнях представник позивача підтримав вимоги з підстав, викладених вище, надав додаткові усні та письмові пояснення, а також документальні докази в обґрунтування своєї позиції. Просить позов задовольнити повністю.

Відповідач позов не визнав, у письмових запереченнях від 14.05.2015 вих. № 710/8-10-3 посилається на те, що проведеною контролюючим органом позаплановою виїзною перевіркою встановлено порушення підприємством вимог податкового законодавства, що призвело до заниження податку на додану вартість всього на суму 243 538 грн. та заниження податку на прибуток всього на суму 128 450 грн. за 2013 рік. Зазначає, що такі висновки податкового органу, викладені в акті перевірки від 27.10.2014 № 162/22-11/31182860, ґрунтуються на тому, що відносно підприємств-постачальників позивача, а саме ПП «Алкіона», ПП «Іраіда», ПП «Рембудкомплект-Плюс», ТОВ «Агенція Простір», ТОВ «Анкей», ТОВ «Аст-Консалтінг», ТОВ «Будбізнеспром-Т», ТОВ «Кепітал Хауз», ТОВ «МКГ-Бізнес», ТОВ «Протектід», ТОВ «ПТР-Ресурс», ТОВ «Снінвест», ТОВ «Старт-ТАП», ТОВ «ТДТП», ТОВ «Укртрейдбуд» наявні висновки оперативних відділів ДПІ ГУ Міндоходів за результатами яких неможливо встановити та опитати керівників підприємств; відсутні у контрагентів необхідні умови для здійснення господарської діяльності в частині купівлі, продажу, реалізації, зберігання та відвантаження товарно-матеріальних цінностей; у контрагентів відсутні трудові та матеріальні ресурси, виробнича база і складські приміщення; наявні завищення податкового кредиту та заниження податкових зобовязань за наслідками перевірок контрагентів підприємства; обліковий стан платників-контрагентів; відсутні ТТН у ПВКП «Апрель», що підтверджують факт отримання товару; відсутність будь-яких первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, які б підтверджували факти придбання, транспортування, зберігання, якості придбаних у контрагентів постачальників товарів (робіт, послуг); наявність незареєстрованих у ЄРПН податкових накладних тощо. З огляду на це вважає, що податковий орган, прийнявши оскаржувані податкові повідомлення-рішення діяв відповідно до вимог чинного законодавства та у межах наданих органам державної податкової служби прав. На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник відповідача в судових засіданнях підтримав заперечення, просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

За клопотанням представника відповідача у судовому засіданні 14.05.2015, на підставі положень ст. 55 КАС України, здійснено процесуальне правонаступництво Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області на Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області.

У судовому засіданні 15.06.2015 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

На підставі направлень від 14.10.2014 № 520, № 521 та № 519, згідно п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПКК України та відповідно до наказу ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області від 07.10.2014 № 724 проведена документальна виїзна позапланова перевірка ПВКП «Апрель» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств при здійсненні фінансово-господарських операцій з ПП «Алкіона» січень, лютий, березень 2013 року, ПП «Іраіда» листопад, грудень 2013 року, січень 2014 року, ПП «Рембудкомплект-Плюс» вересень, жовтень, листопад, грудень 2012 року, ТОВ «Агенція Простір» березень, квітень 2014 року, ТОВ «Анкей» січень 2012 року, ТОВ «Аст-Консалтінг» серпень, вересень 2013 року, ТОВ «Будбізнеспром-Т» січень 2013 року, ТОВ «Кепітал Хауз» листопад, грудень 2013 року, ТОВ «МКГ-Бізнес» вересень 2013 року, ТОВ «Протектід» червень-липень 2014 року, ТОВ «ПТР-Ресурс» червень-липень 2013 року, ТОВ «Снінвест» лютий, березень, квітень, травень 2013 року, ТОВ «Старт-ТАП» червень, липень 2014 року, ТОВ «ТДТП» вересень, жовтень 2013 року, ТОВ «Укртрейдбуд» лютий, березень, квітень 2014 року, про що складено акт від 27.10.2014 № 162/22-11/31182860.

Перевіркою встановлено порушення ПВКП «Апрель» вимог:

- п. п. 14.1.181 п. 14.1 ст.14, п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п 200.1, 200.2 ст. 200, п. 201.4, 201.6, 201.8 ст. 201, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188 ПК України в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість на суму 243 538 грн.;

- п. 44.1. п. 44.6 ст. 44, п. п. 135.4.1 п. 135.4 ст. 135, п. 138.4 ст. 138, п. 138.6 ст. 138 ПК України, п. 3 ст. 5 та п. 1 ст. 7 Господарського кодексу України, п. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 1.2, п. 2.7 Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, п. 8 розділу ІІІ, п. 3.1 розділу V Наказу ДПА України від 25.01.2011 № 41 в результаті чого встановлено завищення суми витрат, що враховуються при визначені обєкта оподаткування на загальну суму 3 104 586 грн.; заниження суми доходу, що враховується при визначенні обєкту оподаткування сформованого по взаємовідносинам з ПАТ «Мотор Січ» на загальну суму 2 428 534 грн.; заниження податку на прибуток підприємств всього у сумі 128 450 грн. за 2013 рік.

20.11.2014 Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області, на підставі акту перевірки від 27.10.2014 № 162/22-11/31182860, прийняті податкові повідомлення-рішення № 000207221, яким ПВКП «Апрель» збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 304 422,50 грн., в т.ч. 243 538 грн. за основним платежем та 60 884,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями і № НОМЕР_1, яким ПВКП «Апрель» збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 160 562,50 грн., в т.ч. 128 450 грн. за основним платежем та 32 112,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Прийняті податкові повідомлення-рішення були оскаржені підприємством в адміністративному порядку, але скарги ПВКП «Апрель» залишені без задоволення, а податкові повідомлення-рішення від 20.11.2014 № 000207221 та № НОМЕР_1 без змін.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями від 20.11.2014 № 000207221 та № НОМЕР_1, ПВКП «Апрель» звернулось до суду.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов'язки платників податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VІ (далі ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 1 розділу І ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 розділу V ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, датою виникнення права платника податку на формування податкового кредиту відповідно до пункту 198.2 статті 198 розділу V Кодексу вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Платник податків не має права відносити до податкового кредиту суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 розділу V Кодексу).

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: a) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: a) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України); ї) номер та дата митної декларації, за якою було здійснено митне оформлення товару, ввезеного на митну територію України.

Відповідно до п. 201.4 статті 201 ПК України, податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Згідно з п. 201.6 статті 201 ПК України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період (абз. 9 п. 201.10 ст. 201 ПК України).

Таким чином, зі змісту наведених норм права вбачається, що безпосередньою підставою для формування платником податку податкового кредиту з податку на додану вартість є факт отримання ним належним чином оформленої податкової накладної, зареєстрованої у встановленому законодавством порядку у Єдиному реєстрі податкових накладних, а не інформація, що міститься про такі накладні у реєстрі отриманих та виданих податкових накладних.

Також, відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

З наведених положень випливає, що обов'язковою умовою віднесення витрат підприємства на оплату товарів (робіт, послуг) до складу валових витрат є наявність господарських операцій з придбання цих товарів (робіт, послуг) підкріплена належними документами та зв'язок цих витрат з господарською діяльністю платника.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 3 Закону України № 996-ІV від 16.07.1999 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон № 996-ІV) передбачено, що бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 996-ІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 Закону № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону та п.2.4 Положення, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок.

Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судом встановлено, що позивач мав господарські операції з TOB «Будбізнеспром-Т», які здійснені у січні 2013 року на підставі договорів № Т-000015 від 03.01.2013, № Т-000016 від 04.01.2013, № Т-000017 від 09.01.2013, предметами яких було виконання підрядних

будівельних робіт на суму 146 829,25 грн., у тому числі ПДВ 24 471,54 грн. На підтвердження виконання робіт до суду надані податкові накладні № 306 від 09.01.2013, № 425 від 11.01.2013, № 581 від 15.01.2013, № 704 від 17.01.2013, № 780 від18.01.2013, № 1134 від 25.01.2013, та довідки за формою КБ-3, КБ-2в на суму 146 829,25 грн. Послуги повністю сплачені п/д № 578 від 18.03.2013, № 589 від 09.04.2013.

По TOB «Снінвест» операції з цим постачальником здійснені позивачем у лютому 2013 року-травні 2013 року на підставі договорів № 2041/01-С-1 від 08.02.2013 року, № 2041/01-С-2 від 12.02.2013 року, № 2041/01-С-З від 15.02.2013 року, № 2041/01-С-12 від 25.02.2013 року, № 2041/01-С-13 від 26.02.2013 року, № 2041/01-С-15 від 25.03.2013 року, № 2041/01-С-18, № 2041/01-С-19, № 2041/01-С-21 від 01.04.2013 року, предметами яких було виконання підрядних будівельних робіт на суму 459 101,65 грн., у тому числі ПДВ 76 516,94 грн. На підтвердження виконання до суду надані податкові накладні № 177 від 11.02.2013 р., № 350 від 14.02.2013, № 829 від 25.02.2013, № 113 від 04.03.2013, № 172 від 05.03.2013, № 382 від 11.03.2013, № 457 від 12.03.2013, № 67 від 02.04.2013, № 131, 132. 133 від 03.04.2013, № 354 від 08.04.2013, № 406 від 09.04.2013, № 489 від 10.04.2013, № 693 від 15.04.2013, № 1062 від 22.04.2013 р., № 790 від 20.05.2013, та довідки за формою КБ-3, КБ-2в на суму 459 101,65 грн. Послуги повністю сплачені п/д № 600 від 18.04.2013, № 602 від 25.04.2013, № 610 від 17.05.2013, № 617 від 07.06.2013, № 622 від 13.06.2013, № 629 від 03.07.2013.

По TOB «ТДТП» операції з цим постачальником здійснені позивачем у серпні 2013 року-жовтні 2013 року на підставі договорів № ТП-000/1/8/13, № ТП-000/2/8/13 від 01.08.2013, № ТП-000/5/8/13, № ТП-000/6/8/13 від 05.08.2013, № ТП-000/7/8/13 від 07.08.2013, № ТП-000/2/9/13 від 02.09.2013, предметами яких було виконання підрядних будівельних робіт на суму 862 901,37 грн., у тому числі ПДВ 143 816,90 грн. На підтвердження виконання до суду надані податкові накладні № 25 від 06.08.2013, № 39 від 07.08.2013, № 55 від 08.08.2013, № 90 від 12.08.2013, № 174 від 19.08.2013, № 71 від 03.09.2013, № 131 від 04.09.2013, № 174 від 05.09.2013, № 277 від 09.09.2013, № 314 від 10.09.2013, № 429 від 12.09.2013, № 541 від 16.09.2013, № 592 від 17.09.2013, № 630 від 18.09.2013, № 706 від 20.09.2013, № 86 від 03.10.2013, № 143.144 від 04.10.2013, № 196 від 07.10.2013, № 226 від 08.10.2013, № 393 від 14.10.2013, № 522 від 17.10.2013, № 558 від 18.10.2013, та довідки за формою КБ-3, КБ-2в на суму 862 901,37 грн. Послуги повністю сплачені п/д № 681,682 від 04.09.2013, № 689,690 від 17.09.2013, № 715,716 від 18.10.2013, № 726 від 07.11.2013, № 745,746,747 від 26.11.2013, № 754,755,757 від 12.12.2013, № 781 від 04.02.2014, № 798 від 28.02.2013.

По TOB «Кепітал Хауз» операції з цим постачальником здійснені позивачем у листопаді,

грудні 2013 року на підставі договорів № 1425 від 14.10.2013, № 1432 від 25.10.2013, № 1433 від 28.10.2013, № 1440, 1441 від 29.10.2013, предметами яких було виконання підрядних будівельних робіт на суму 366 690,94 грн., у тому числі ПДВ 61 115,16 грн. На підтвердження виконання до суду надані податкові накладні № 121від 06.11.2013, № 159 від 07.11.2013, № 201 від 08.11.2013, № 247 від 11.11.2013,№ 633 від 25.11.2013, № 699 від 26.11.2013, № 405 від 12.12.2013, № 452 від 13.12.2013, № 549 від 17.12.2013, № 671 від 20.12.2013, № 733 від 23.12.2013, та довідки за формою КБ-3, КБ-2в на суму 366 690,94 грн. Послуги повністю сплачені п/д №780 від 11.02.2014, № 785 від 14.02.2014, № 797 від 28.02.2014, № 16 від 21.03.2014, № 17 від 26.03.2014.

По TOB «Укртрейдбуд» операції з цим постачальником здійснені позивачем у лютому

2014 року - квітні 2014 року на підставі договорів № БД-5 від 03.02.2014, № БД-8 від 07.02.2014, № БД-10 від 10.02.2014, № БД-14 від 14.02.2014, № БД-15 від 17.02.2014, № БД-20 від 24.02.2014, предметами яких було виконання підрядних будівельних робіт на суму 811 241,49 грн., у тому числі ПДВ 135 206,92 грн. На підтвердження виконання до суду надані податкові накладні № 109 від 07.02.2014, №164 від 11.02.2014, № 203 від 12.02.2014, № 270 від 17.02.2014, № 369 від 21.02.2014, № 399 від 24.02.2014, № 474 від 27.02.2014, № 14 від 03.03.2014, № 135 від 07.03.2014, № 339 від 17.03.2014, № 367 від 18.03.2014, № 506 від 24.03.2014, № 81 від 04.04.2014, № 143 від 08.04.2014, № 353 від 18.04.2014, №383 від 21.04.2014, № 410 від 22.04.2014, № 440 від 23.04.2014 р., № 522 від 28.04.2014, № 544 від 29.04.2014, та довідки за формою КБ-3, КБ-2в на суму 811 241,49 грн. Послуги повністю сплачені п/д № 28 від 08.04.2014, № 41 від 17.04.2014, № 47 від 24.04.2014, № 54 від 12.05.2014, № 63 від 15.05.2014, № 66 від 23.05.2014.

По TOB «Старт-Тап» операції з цим постачальником здійснені позивачем у червні, липні 2014 року на підставі договорів № CT- 0005 від 02.06.2014, № СТ-0006, № СТ-0007 від 03.06.2014, предметами яких було виконання підрядних будівельних робіт на суму 451 288,78 грн., у тому числі ПДВ 75 214,80 грн. На підтвердження виконання до суду надані податкові накладні № 133 від 06.06.2014, № 184 від 09.06.2014, № 278 від 12.06.2014, № 345 від 16.06.2014, № 377 від 17.06.2014, № 465 від 20.06.2014, № 604 від 26.06.2014, № 354 від 16.07.2014, № 487 від 22.07.2014, № 676 від 30.07.2014, та довідки за формою КБ-3, КБ-2в на суму 451 288,78 грн. Послуги повністю сплачені п/д № 839 від 04.07.2014, № 844,845 від 18.07.2014, № 862 від 11.08.2014, № 863,864,865 від 18.08.2014, № 866 від 21.08.2014.

По TOB «ПТР-Ресурс» операції з цим постачальником здійснені позивачем у червні 2013 року - серпні 2013 року на підставі договору купівлі-продажу № 5806 від 01.06.2013, предметом якого була закупівля ТМЦ, які були використані у господарської діяльності при здійсненні будівельних робіт на замовлення ПАТ «Мотор Січ» на суму 401 863,37 грн., у тому числі ПДВ 66 977,23 грн. На підтвердження виконання до суду надані податкові накладні № 107 від 04.06.2013, № 395 від 10.06.2013, № 511 від 12.06.2013, № 621 від 14.06.2013, № 718 від 17.06.2013, № 776 від 18.06.2013, № 843 від 19.06.2013, № 56,57 від 01.07.2013, № 294 від 05.07.2013, № 380 від 08.07. 2013, № 491 від 10.07.2013, № 614 від 12.07.2013, № 694 від 15.07.2013, № 778 від 16.07.2013, № 957 від 19.07.2013, № 1018 від 22.07.2013, № 1287 від 26.07.2013, № 233 від 06.08.2013, № 549 від 12.08.2013, № 580 від 13.08.2013, № 854 від 16.08.2013, та видаткові накладні на суму 401 863,37 грн. Придбані ТМЦ повністю сплачені п/д № 631 від 03.07.2013, № 645 від 22.07.2013, № 649 від 06.08.2013, № 670 від 15.08.2013, № 675 від 03.09.2013. Придбані ТМЦ оприбутковані у періоді їх придбання, що підтверджується наданими оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 631 та списані у виробництво у періоді виконання будівельних робіт на замовлення ПАТ «Мотор Січ» згідно наданих довідок за формою КБ-3 та КБ-2в, що підтверджується наданими оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 205.

По TOB «АСТ-Консалтінг» операції з цим постачальником здійснені позивачем у серпні, вересні 2013 року на підставі договору купівлі-продажу № 193-К-07 від 01.08.2013, предметом якого була закупівля ТМЦ, які були використані у господарської діяльності при здійсненні будівельних робіт на замовлення ПАТ «МОТОР СІЧ» на суму 66 589,78 грн., у тому числі ПДВ 11 098,30 грн. На підтвердження виконання до суду надані податкові накладні № 253 від 08.08.2013, № 504 від 16.08.2013, № 603 від 20.08.2013, № 654 від 21.08.2013, № 20 від 02.09.2013, та видаткові накладні на суму 66 589,78 грн. Придбані ТМЦ повністю сплачені п/д № 680 від 04.09.2013. Придбані ТМЦ оприбутковані у періоді їх придбання, що підтверджується наданими оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 631 та списані у виробництво у періоді виконання будівельних робіт на замовлення ПАТ «Мотор Січ» згідно наданих довідок за формою КБ-3 та КБ-2в, що підтверджується наданими оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 205.

По TOB «МКГ-Бізнес» операції з цим постачальником здійснені позивачем у вересні, жовтні 2013 року на підставі договору купівлі-продажу № 000337 від 03.09.2013, предметом якого була закупівля ТМЦ, які були використані у господарської діяльності при здійсненні будівельних робіт на замовлення ПАТ «Мотор Січ» на суму 178 316,21 грн., у тому числі ПДВ 29 719,37 грн. На підтвердження виконання до суду надані податкові накладні № 34 від 02.09.2013, № 302 від 10.09.2013, № 651 від 19.09.2013 р., № 693 від 20.09.2013, № 12 від 01.10.2013, № 54 від 02.10.2013, № 186 від 07.10.2013, № 313 від 10.10.2013, та. видаткові накладні на суму 178 316,21 грн. Придбані ТМЦ повністю сплачені п/д № 696 від 17.09.2013, № 710 від 14.10.2013, № 714 від 18.10.2013, № 727 від 07.11.2013. Придбані ТМЦ оприбутковані у періоді їх придбання, що підтверджується наданими оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 631 та списані у виробництво у періоді виконання будівельних робіт на замовлення ПАТ «Мотор Січ» згідно наданих довідок за формою КБ-3 та КБ-2в, що підтверджується наданими оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 205.

По ПП «Іраіда» операції з цим постачальником здійснені позивачем у листопаді, грудні 2013 року та січні 2014 року на підставі договору купівлі-продажу № 191-12с від 25.10.2013 року, предметом якого була закупівля ТМЦ, які були використані у господарської діяльності при здійсненні будівельних робіт на замовлення ПАТ «Мотор Січ» на суму 161 425,98 грн., у тому числі ПДВ 26 904,33 грн. На підтвердження виконання до суду надані податкові накладні № 71 від 04.11.2013, № 642 від 25.11.2013, № 690 від 26.11.2013, № 182 від 06.12.2013, № 543 від 18.12.2013, № 712 від 24.12.2013, № 867 від 27.12.2013, № 306 від 13.01.2014, № 237 від 15.01.2014, № 541 від 20.01.2013, № 626 від 22.01.2014, та видаткові накладні на суму 161 425,98 грн. Придбані ТМЦ повністю сплачені п/д № 748 від 26.11.2013, № 767 від 23.12.2013, № 779 від 11.02.2014. Придбані ТМЦ оприбутковані у періоді їх придбання, що підтверджується наданими оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 631 та списані у виробництво у періоді виконання будівельних робіт на замовлення ПАТ «Мотор Січ» згідно наданих довідок за формою КБ-3 та КБ-2в, що підтверджується наданими оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 205.

По ПП «Алкіона» операції з цим постачальником здійснені позивачем у грудні 2012 року - березні 2013 року на підставі договору купівлі-продажу № 130-00017 від 03.01.2013 року, предметом якого була закупівля ТМЦ, які були використані у господарської діяльності при здійсненні будівельних робіт на замовлення ПАТ «Мотор Січ» на суму 325 298,50 грн., у тому числі ПДВ 54 216,42 грн. На підтвердження виконання договору до суду надані податкові накладні № 41 від 03.12.2012, № 148 від 10.12.2012, № 264 від 14.12.2012, № 333 від 18.12.2012, № 354 від 19.12.2013, № 390 від 20.12.2012, № 422 від 21.12.2012, № 647 від 28.12.2012, № 89 від 03.01.2013, № 603 від 14.01.2013, № 734 від 16.01.2013, № 991 від 22.01.2013, № 1240 від 25.01.2013, № 411 від 07.02.2012, № 541 від 11.02.2013, № 745 від 14.02.2013, № 920 від 18.02.2013, № 962 від 19.02.2013, № 1369 від 27.02.2013, № 146 від 04.03.2013, № 388 від 07.03.2013, № 756 від 14.03.2013, № 973 від 18.03.2013, № 1045 від 19.03.2013, та видаткові накладні на суму 325 298,50 грн. Придбані ТМЦ повністю сплачені п/д № 571 від 14.02.2013, № 570 від 22.02.2013, № 575 від 05.03.2013, № 588 від 08.04.2013, № 599 від 18.04.2013 року. Придбані ТМЦ оприбутковані у періоді їх придбання, що підтверджується наданими оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 631 та списані у виробництво у періоді виконання будівельних робіт на замовлення ПАТ «Мотор Січ» згідно наданих довідок за формою КБ-3 та КБ-2в, що підтверджується наданими оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 205.

По TOB «Агенція простор» операції з цим постачальником здійснені позивачем у лютому - квітні 2014 року на підставі договору купівлі-продажу № 24 від 30.01.2014 року, предметом якого була закупівля ТМЦ, які були використані у господарської діяльності при здійсненні будівельних робіт на замовлення ПАТ «Мотор Січ» на суму 373 216,85 грн., у тому числі ПДВ 62 202,81 грн. На підтвердження виконання до суду надані податкові накладні № 16 від 03.02.2014, № 435 від 20.02.2014, № 529 від 25.02.2014, № 555 від 26.02.2014, № 578 від 27.02.2014, № 611 від 28.02.2014, № 54 від 04.03.2014, № 179 від 10.03.2014, № 232 від 12.03.2014, № 476 від 21.03.2014, № 514 від 24.03.2014, № 546 від 25.03.2014, № 266 від 11.04.2014, № 328 від 14.04.2014, № 415 від 17.04.2014, № 485 від 21.04.2014, та видаткові накладні на суму373 216,85 грн. Придбані ТМЦ повністю сплачені п/д № 11 від 12.03.2014, № 20 від 26.03.2014, № 23 від 03.04.2014, № 40 від 17.04.2014, № 55 від 12.05.2014 року. Придбані ТМЦ оприбутковані у періоді їх придбання, що підтверджується наданими оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 631 та списані у виробництво у періоді виконання будівельних робіт на замовлення ПАТ «Мотор Січ» згідно наданих довідок за формою КБ-3 та КБ-2в, що підтверджується наданими оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 205.

Суд зазначає, що оглянуті первинні документи містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими на час вчинення угоди суб'єктами права.

Тобто, надані первинні бухгалтерські документи по формі та за змістом відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

За таких обставин, суд доходить висновку, що оглянуті документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст. 44 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

Враховуюче викладене, суд приходить до висновку, що господарські операції між позивачем та ПП «Алкіона», ПП «Іраіда», ПП «Рембудкомплект-Плюс», ТОВ «Агенція Простір», ТОВ «Анкей», ТОВ «Аст-Консалтінг», ТОВ «Будбізнеспром-Т», ТОВ «Кепітал Хауз», ТОВ «МКГ-Бізнес», ТОВ «Протектід», ТОВ «ПТР-Ресурс», ТОВ «Снінвест», ТОВ «Старт-ТАП», ТОВ «ТДТП», ТОВ «Укртрейдбуд» відбулися, мали реальних характер та спрямовані на отримання прибутку.

Також, судом зясовано, що по двом підприємствам, а саме, ТОВ «Анкей» та ПП «Рембудкомплект-Плюс» по яким проведена перевірка, зобовязання позивачу не нараховувались.

Відсутність у позивача товарно-транспортних накладних на підтвердження факту перевезення придбаного у контрагентів товару, на думку суду, не є підставою для неврахування витрат та податкового кредиту у підприємства, оскільки товарно-транспортними накладними підтверджується саме операція по наданню послуг по перевезенню вантажу, а не факт придбання товару.

В свою чергу, контролюючий орган в акті перевірки від 27.10.2014 № 162/22-11/31182860, з посиланням на висновки актів про неможливість проведення зустрічних звірок, актів перевірок тощо стверджує про те, що наслідком діяльності контрагентів позивача є виключно чи переважно формування податкового кредиту та витрат для інших субєктів підприємницької діяльності. Такі доводи ґрунтуються на тому, що у вказаних підприємств, згідно аналізу податкової звітності, відсутні трудові, матеріально-технічні, виробничі можливості для здійснення господарської діяльності.

Однак, на думку суду, такі висновки контролюючого органу не ґрунтуються на належних доказах, оскільки будь-яких довідок (витягів тощо) від реєструючих органів суду не надано.

Крім того, вказане не може бути безумовною підставою для того, щоб стверджувати про відсутність господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Стосовно посилань податкового органу як на доказ на акти про неможливість проведення зустрічної звірки постачальників підприємства, суд вважає безпідставними, оскільки зустрічна звірка не є перевіркою на підставі якої податковий орган може здійснити донарахування податків. Більш того, такі зустрічні звірки не були проведені, тому акти про неможливість їх проведення не можуть містити взагалі будь-який аналіз фінансово-господарських взаємовідносин контрагента з постачальниками чи покупцями, а лише фіксує сам факт неможливості проведення звірки.

Отже, ґрунтування податковим органом своїх доводів на підставі актів про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів свідчить про те, що такі висновки зроблені відповідачем передчасно і здебільшого будуються на припущеннях.

Відносно зауважень податкового органу в акті перевірки на встановлення розбіжностей у системі автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів суд зазначає наступне.

Як вбачається з акту перевірки від 27.10.2014 № 162/22-11/31182860 відповідач говорячи про наявність розбіжностей при співставленні податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів описує такі розбіжності у постачальників та/або контрагентів постачальника позивача (третіх осіб у ланцюгу постачання).

Однак, згідно з вимогами чинного законодавства, на суб'єктів підприємницької діяльності не покладено обов'язок контролювати звітність контрагента, своєчасність та повноту сплати ним податків, тощо. Отже, якщо віднесення сум до складу податкового кредиту відбувається на підставі належним чином оформлених розрахункових платіжних та інших документів, обов'язковість ведення яких передбачена правилами ведення податкового обліку, дії платника податку є правомірними.

Суд зазначає, що чинним законодавством України на одну із сторін цивільно-правової угоди - покупця товару (робіт, послуг), яка є платником податків, не покладено обов'язку здійснення контролю за дотриманням постачальниками вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, сплати податку і в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з постачальників у ланцюгу постачання або через відсутність висновків зустрічних перевірок таких постачальників зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит з податку на додану вартість, яке виникло в результаті сплати податку на додану вартість при придбанні товарів (робіт, послуг).

Податковий кодекс України виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставить у залежність від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання. Несплата продавцем податку на додану вартість до бюджету, у разі фактичного здійснення господарської операції, не впливає на формування податкового кредиту покупцем та не є підставою для позбавлення останнього права на відшкодування цього податку, якщо він виконав усі передбачені законом умови отримання такого відшкодування і має всі документальні підтвердження розміру заявленого податкового кредиту. Така правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 22.10.2010, від 31.01.2011.

На думку суду, нормами Цивільного та Господарського кодексів України дійсність і реальність договорів та правомірність виписаних за ними, зокрема, податкових накладних та інших первинних документів бухгалтерського та податкового обліку не обумовлені наявністю у постачальника матеріальних та трудових ресурсів для здійснення фінансово-господарської діяльності.

Жоден нормативний акт не містить вказівок на залежність права платника податку на включення до свого податкового кредиту сум ПДВ, фактично сплачених в ціні придбання товару на підставі податкової накладної, від дотримання контрагентом правил господарської діяльності.

На переконання суду, порушення юридичною особою-контрагентом вимог законодавства про оподаткування не може призводити до недійсності всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації такої юридичної особи до моменту виключення її з державного реєстру, та не позбавляє правового значення видані за цими господарськими операціями податкові накладні.

В цьому контексті також суд вважає необґрунтованими посилання контролюючого органу на анулювання свідоцтва платника податків у певних контрагентів позивача, оскільки, як зясовано судом, таке анулювання відбулося після здійснення спірних господарських операцій.

Законодавство не містить певних критеріїв добросовісності платника податків. Водночас, слід визнати обґрунтованим застосування на практиці цього підходу, оскільки подібне розмежування платників податків дозволяє індивідуалізувати юридичну відповідальність особи та забезпечити дотримання правопорядку у галузі оподаткування навіть за наявності певних прогалин у законодавстві. У разі, якщо дії платника податку свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції не викликають сумніву у їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, для підтвердження права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування достатньо наявності належним чином оформлених документів, зокрема, податкових накладних. Прикладом подібного підходу є постанова Верховного Суду України від 09 вересня 2008 року.

Взагалі в акті перевірки відсутність реальності вчинення господарської діяльності повязується податковим органом лише з обставинами діяльності контрагента, що є неприпустимим як за законодавством України так і міжнародними нормами.

Зокрема, ст. 61 Конституції України закріплює принцип індивідуального характеру юридичної відповідальності особи.

Постановою Верховного Суду України від 11.01.2011 у справі за позовом ЗАТ «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської ОДПІ встановлено, що чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання.

Крім того, рішеннями Європейського Суду від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України» та від 22.01.2009 «Булвес» АД проти Болгарії, які згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, вказано на те, що коли Держави-члени Конвенції володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань…Суд вважає, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, повязаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобовязання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених

статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд вважає, що висновок податкового органу, викладений в акті перевірки від 27.10.2014 № 162/22-11/31182860, про порушення ПВКП «Апрель» вимог п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст.14, п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п 200.1, 200.2 ст. 200, п. 201.4, 201.6, 201.8 ст. 201, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188 ПК України, п. 44.1. п. 44.6 ст. 44, п.п. 135.4.1 п. 135.4 ст. 135, п. 138.4 ст. 138, п. 138.6 ст. 138 ПК України, п. 3ст. 5 та п. 1 ст. 7 Господарського кодексу України, п. 2ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 1.2, п. 2.7 Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, п. 8 розділу ІІІ, п. 3.1 розділу V Наказу ДПА України від 25.01.2011 № 41 є помилковим та спростовується дослідженими під час розгляду справи доказами.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, а тому податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області від 20.11.2014 № 000207221 та № НОМЕР_1 слід визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 12, 14, 86, 158 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного виробничо-комерційного підприємства «Апрель» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області від 20.11.2014 № НОМЕР_1 про збільшення Приватному виробничо-комерційному підприємству «Апрель» грошового зобовязання з податку на прибуток на загальну суму 160 562,50 грн., в т.ч. 128 450 грн. за основним платежем та 32 112,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, № НОМЕР_2 про збільшення Приватному виробничо-комерційному підприємству «Апрель» грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 304 422,50 грн., в т.ч. 243 538 грн. за основним платежем та 60 884,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Присудити з Державного бюджету України на користь Приватного виробничо-комерційного підприємства «Апрель» 487,20 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.Я. Максименко