Справа № 2а-536/10/0870
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2010-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

28 січня 2010 року Справа № 2а-536/10/0870

м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Конишева О.В., перевіривши матеріали адміністративного позову

за позовною заявою : Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Орлянський»

до: Відділу Державного комітету України по земельних ресурсах у Василівському районі Запорізької області

про: визнання протиправною бездіяльності субєкта владних повноважень та вчинення певних дій для реєстрації договорів оренди землі

ВСТАНОВИВ :

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Орлянський» до Відділу державного комітету України по земельних ресурсах у Василівському районі Запорізької області про визнання протиправною бездіяльності субєкта владних повноважень та вчинення певних дій для реєстрації договорів оренди землі.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, оскільки заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, виходячи з наступного.

Визначення поняття «справа адміністративної юрисдикції» наведено у статті 3 КАС України, згідно якої справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування і їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі і на виконання делегованих повноважень.

Разом із цим, участь у справі субєкта владних повноважень не є безумовною підставою віднесення такого спору до категорії адміністративних справ.

Відповідно до ч. 4 ст. 105 КАС України, в адміністративному позові повинні бути вимоги на захист прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Статтею 17 КАС України передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Поняття субєкта владних повноважень визначено у п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інші субєкти при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, необхідною та єдиною ознакою субєкта владних повноважень є здійснення ним владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватися субєктом саме у тих правовідносинах, з приводу яких виникає спір.

Статтями 2 та 50 КАС України визначено, що позивачами у адміністративних справах можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи організації (юридичні особи), субєкти владних повноважень, якими подано адміністративний позов на захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів

юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як встановлено з матеріалів позовної заяви, позивачем оскаржується бездіяльність Відділу Державного комітету України по земельних ресурсах у Василівському районі Запорізької області, стосовно погодження технічної документації із землеустрою щодо складання договорів оренди землі, укладених позивачем в січні 2008 року для ведення сільськогосподарського виробництва, що розташована в селі Орлянському Василівського району Запорізької області.

Судом встановлено, що 16 січня 2008 року позивачем були укладені договори з власниками земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих у Василівському районі Запорізької області. Власниками є громадяни в кількості 281 особи, які отримали вказану землю у власність в процесі реорганізації КСП «Орлянське» і отримали Державні акти на право приватної власності на землю.

Для виготовлення технічної документації, необхідної для укладення та реєстрації договорів оренди землі, позивачем були укладені договори з фізичними особами - підприємцями. Після проведення всіх робіт з виготовлення проектної документації, необхідної для укладення договорів оренди, та отримання цієї документації, позивач звернулись до відповідача для отримання висновку про відповідність договорів чинному законодавству.

Після підготовки всієї технічної документації позивачем було направлено її до Відділу Державного комітету України по земельних ресурсах у Василівському районі Запорізької області для отримання висновку, який необхідний для подальшої реєстрації договорів Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру» при Державному комітеті України по земельних ресурсах і набуття ними чинності.

Підставою для відмови у державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до законів України є відсутність у договорі оренди однієї з істотних умов, порушення вимог статей 4, 5, 6, 7, 9, 13, 15 Закону України «Про оренду землі».

Листом від 20.05.2009 № 01-20/182, відповідач повідомив позивача, що згідно з Указами Президента України №92/2002 від 02.02.2002 та №725/2008 від 19.08.2008 рекомендовано в п.9 договорів оренди підвищити відсоток орендної плати до 3% і більше.

Позивач зазначає у позові, що укладеними 16.01.2008 договорами передбачена виплата орендної плати в розмірі від 1,5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки. На момент укладення договорів діяв Указ Президента України від 02.02.2002. № 92/2002, яким визначалась орендна плата в розмірі не менше 1,5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Зміни до цього Указу, якими збільшується розмір орендної плати, набув чинності тільки з 01 вересня 2008 року, тобто через 9 місяців після того, як були укладені договори оренди та розпочата робота з виготовлення документації для їх реєстрації.

Перші виготовлені 125 комплектів договорів були передані відповідачу ще в 2008 році для проведення державної реєстрації. Вони були узгоджені та зареєстровані у Василівському районному відділі Запорізької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 09.04.2009. Останні 156 договорів, які були укладені одночасно з вказаними вище 125, та у реєстрації яких відмовлено вже в 2009 році, нічим не відрізняються від попередніх, зареєстрованих в квітні 2009 року.

Така відмова відповідача, на думку позивача, щодо проведення державної реєстрації договорів оренди землі суперечить вимогам чинного законодавства України та порушує права та законні його інтереси.

Отже, судом встановлено, що фактично спірні правовідносини виникли між позивачем та відповідачем з приводу оренди земельної ділянки.

Крім того, як зазначено в Розясненнях Президії Вищого Господарського Суду України № 04-5/210 від 27.06.2007 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» (з подальшими змінами і доповненнями), якщо предметом спору є право власності на земельну ділянку або право користування нею, в тому числі відновлення порушеного права третьою особою, яка на підставі рішень владних органів претендує на спірну земельну ділянку, то такий спір є спором про право і незалежно від участі в ньому органу, яким земельна ділянка надана у власність або у користування, повинен вирішуватися в порядку господарського судочинства.

Відповідно до положень ЦК України, право володіння майном відноситься до цивільних прав, а ст. 16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Статтею 12 ГПК України передбачено, що господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав.

Згідно п.2 ст.4 юрисдикція адміністративних судів не поширюється на спори, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

На підставі викладеного, суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за зазначеним позовом.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Орлянський» до Відділу державного комітету України по земельних ресурсах у Василівському районі Запорізької області про визнання протиправною бездіяльності субєкта владних повноважень та вчинення певних дій для реєстрації договорів оренди землі.

Повернути Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Орлянський» позовну заяву та додані до неї документи.

Розяснити позивачу, що данні правовідносини повинні розглядатися в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги, якщо вони не були подані у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали (якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то в 5-денний строк з дня отримання цією особою копії ухвали) заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 10 днів апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя : /підпис/ ОСОБА_1