Справа № 2-а-914/11
Суддя: Каряка Д. О.
Дата ухвалення: 2011-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-914/2011
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2011р. м. Приморськ

Суддя Приморського районного суду Запорізької області Каряка Д.О., розглянув у порядку скороченого провадження матеріали адміністративної справи № 2-А-914/2011 за позовом ОСОБА_1 до Приморського районного центру зайнятості Запорізької області про зобовязання Приморського районного центру зайнятості до вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду 23.03.2011р. із зазначеним позовом в якому просить визнати протиправним рішенням Приморського районного центру зайнятості про відмову у призначені йому нарахування допомоги по безробіттю відповідно до ст. 26 Закону України «Про зайнятість населення». Зобов`язати Приморський районний центр зайнятості нарахувати та виплатити йому допомогу по безробіттю у відповідності до ст. 26 Закону України «Про зайнятість населення», обчислюючи її у розмірі 100 процентів середньої заробітної плати за останнім місцем роботи протягом 60 календарних днів, 75 процентів протягом 90 календарних днів і 50 процентів протягом наступних 210 календарних днів, але не більше середньої заробітної плати, що склалася в народному господарстві відповідної області за минулий місяць, і не нижче встановленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати.

Позов обґрунтував тим, що йому повинні здійснити нарахування допомоги по безробіттю відповідно до ст. 26 Закону України «Про зайнятість населення», яка встановлює особливі гарантії працівників, які втратили роботу у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, а саме: «Працівникам, трудовий договір з якими було розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників, і військовослужбовцям, звільненим з військової служби у зв'язку із скороченням чисельності або штату без права на пенсію, за умови їх реєстрації в службі зайнятості протягом семи календарних днів після звільнення як таких, що шукають роботу, гарантується: б) право на одержання допомоги по безробіттю у розмірі 100 процентів середньої заробітної плати за останнім місцем роботи протягом 60 календарних днів, 75 процентів - протягом 90 календарних днів і 50 процентів - протягом наступних 210 календарних днів, але не більше середньої заробітної плати, що склалася в народному господарстві відповідної області за минулий місяць, і не нижче встановленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати».

Приморський районний центр зайнятості заперечує тим, що ОСОБА_1 нарахування по безробіттю зроблено відповідно до п. п. 1, 3, 4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»; та п. 2.1 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності».

За вимогами ст.183-2 КАС України справу розглянуто без виклику сторін.

Вивчивши докази по справі, суд прийшов до висновку про не обґрунтованість заявлених позовних вимог з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, з 04.01.2010р. до 21.02.2011р. працював на посаді головного спеціаліста з юридичних питань Приморської міської ради Приморського району Запорізької області, його звільнено з посади у звязку зі скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу Законів про Працю, про що зроблено відповідний запис в трудовій книжці.

23.02.2011 року він звернувся до Приморського районного центру зайнятості для реєстрації та отримання статусу безробітного. 02.03.2011 року йому присвоєно статус безробітного та призначено виплату державної допомоги по безробіттю згідно п. п. 1, 3, 4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», про що зроблено запис в трудовій книжці, тобто залежно від страхового стажу до 2 років, 50 % від середньої заробітної плати.

03.03.2011 року, він звернувся до Приморського районного центру зайнятості із заявою про нарахування йому допомоги по безробіттю відповідно до ст. 26 Закону України «Про зайнятість населення», яка встановлює особливі гарантії працівників, які втратили роботу у звязку із змінами в організації виробництва і праці.

14.03.2011 року Приморський районний центр зайнятості йому надав відповідь, в якій вказав, що нарахувати йому допомогу по безробіттю відповідно до ст. 26 Закону України «Про зайнятість населення»не можливо, мотивуючи це тим, що йому нарахування по безробіттю зроблено відповідно до діючого законодавства України, а саме: п. п. 1, 3, 4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»; та п. 2.1 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності».

Згідно з п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»допомога по безробіттю, матеріальна допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, призначені до набрання чинності цим Законом, виплачується у строки і розмірах, визначених Законом України «Про зайнятість населення».

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»: «До приведення законодавства України у відповідності із цим Законом закони та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечать цьому Закону».

Згідно п. 1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» зазначений закон набрав чинності 01 січня 2001 року.

Відповідно до вище викладеного нарахування та виплата допомоги по безробіттю до 01.01.2001 року проводилась на підставі Закону України «Про зайнятість населення», після 01.01.2001 року допомога по безробіттю нараховується та виплачується на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Згідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про зайнятість населення», розміри та умови надання матеріального забезпечення на випадок безробіття визначаються Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Відповідно до вимог ч. 1, 3, 4 ст. 22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Застраховані особи, визнані у встановленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) не менше 26 календарних тижнів та сплачували страхові внески, мають право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажую. Допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості. Загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 360 календарних днів протягом двох років.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням (1266-2001-п), затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу: до 2 років - 50 відсотків;

Аналізуючи всі норми законодавства, які регулюють дані правовідносини, суд приходить до висновку, що відповідач діяв правомірно, відмовляючи позивачу у нарахуванні допомоги по безробіттю відповідно до ст. 26 Закону України «Про зайнятість населення», яка встановлює особливі гарантії працівників, які втратили роботу у звязку із змінами в організації виробництва і праці, оскільки останньому нарахована допомога по безробіттю відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»та Закону України «Про зайнятість населення»(в частині що не суперечить Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»), а саме: п. п. 1, 3, 4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»та п. 2.1. «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності».

Тому суд вважає необхідним у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Керуючись статтею 22, 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», статтею 25 Закону України «Про зайнятість населення», ст.ст. 2, 4, 6, 8, 9, 19, 69, 94, 102, 104, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог, щодо визнання протиправним рішення Приморського районного центру зайнятості про відмову у призначені ОСОБА_1 нарахування допомоги по безробіттю відповідно до ст. 26 Закону України «Про зайнятість населення», та зобов`язання Приморський районний центр зайнятості нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу по безробіттю у відповідності до ст. 26 Закону України «Про зайнятість населення», обчислюючи її у розмірі 100 процентів середньої заробітної плати за останнім місцем роботи протягом 60 календарних днів, 75 процентів протягом 90 календарних днів і 50 процентів протягом наступних 210 календарних днів, але не більше середньої заробітної плати, що склалася в народному господарстві відповідної області за минулий місяць, і не нижче встановленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати відмовити в повному обсязі.

Копію постанови надіслати сторонам.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів.

Суддя Приморського районного суду

Запорізької області підпис ОСОБА_2

З оригіналом згідно: суддя Д.О. Каряка