Справа № 0603/2-а-3042/11
Суддя: Зайцев А. В.
Дата ухвалення: 2012-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 2-а-3042/11
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22.03.2012 року Бердичівський міськрайонний суд у складі: головуючого-судді: Зайцева А.В. при серетарі: ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бердичеві адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в місті Бердичеві та Бердичівському районі та Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком;

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання дій відповідача незаконними про відмову у призначенні їй пенсії за віком у зв`язку з чим зобов`язати відповідачів призначити та виплачувати їй пенсію за віком з 8 березня 2011 року, як пенсіонеру, яка проживає за межами України, тобто здати відправлення її листа до Пенсійного фонду України.

У судове засідання позивачка не з`явилася, у позовній заяві просила розглянути позов у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, з підстав вказаних в заяві.

Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, про день і час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Представник Пенсійного Фонду України надіслав до суду заперечення, у яких заявлений позивачкою позов не визнав, просив відмовити у заявлено позові за безпідставністю.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги безпідставними та не підлягаючими задоволенню.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, до яких відноситься Пенсійний фонд України, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 №384/2011, (далі Положення) Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце - прем'єр - міністра України - Міністра соціальної політики України.

Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра (п.2 Положення).

Відповідно до п.17 Положення Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління в районах, містах і районах у містах.

Відповідно до п.2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 №8-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 травня 2002 року за № 442/6730, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії управління Фонду в районі, місті і районах у містах, а не Пенсійний фонд України.

У березні 2011 року позивачка звернулася до Пенсійного фонду

України із заявою про призначення та виплату їй пенсії за віком. Листом

Пенсійного фонду України від 01.04.2011 №6482/С-11 позивачці надано

відповідь - роз'яснення в порядку та строки, визначені Законом України

Про звернення громадян. Будь - якого рішення про відмову в призначенні

пенсії позивачці не приймалось.

Враховуючи вищенаведене, підстав для визнання листа Пенсійного фонду України незаконним немає.

Згідно із статтею 5 Закону України Про громадянство України

документами, що підтверджують громадянство України, є:

1)паспорт громадянина України;

2)свідоцтво про належність до громадянства України:

3)паспорт громадянина України для виїзду за кордон;

4)тимчасове посвідчення громадянина України;

5)проїздний документ дитини;

6)дипломатичний паспорт;

7)службовий паспорт;

8)посвідчення особи моряка;

9)посвідчення члена екіпажу;

10) посвідчення особи на повернення в Україну.

Отже, паспорт громадянина України є документом, який підтверджує правовий зв'язок фізичної особи з державою Україна.

З копії паспорта громадянина України, наданого позивачкою, слідує, що строк його дії сплинув 22.05.2007. Інших документів, які підтверджують громадянство України, не надано, що свідчить про те, що правовий зв'язок позивачки з державою Україна відсутній.

Згідно з ч.4 ст.8 Закону №1058 іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Наведена норма не змінювалась та не визнавалась неконституційною.

Діючим законодавством України передбачено, що виникнення права на пенсію для іноземців та осіб без громадянства пов'язується з умовою їх постійного проживання на території України або укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення - в разі проживання таких осіб в іншій країні.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю 22.06.1997.

Позивачкою не надано доказів постійного проживання на території України або громадянства України, що свідчить про втрату правового зв'язку позивачки з державою Україна. Міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення з державою Ізраїль не укладено.

Пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, передбачено, що заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Згідно пункту 2 зазначеного Порядку органом, що призначає пенсію, є управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах.

Відповідно до пункту 16 Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Крім того, до органу, який призначає пенсію, подається довідка про заробітну плату та інші документи, необхідні для визначення права на пенсію (п.7 Порядку), однак, вищевказані документи позивачка не надала.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка надала заяву до Пенсійного фонду України, а не до управління Пенсійного фонду України в районі, місті і районі у місті, який її призначає.

Керуючись ст.. 158-163 КАС України, ст.. 19 Конституції України, Положенням про Пенсійний фонд України, затверджений Указом Президента України від 06.04.2011 №384/2011, суд

п о с т а н о в и в:

У позові ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в місті Бердичеві та Бердичівському районі та Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком відмовити за безпідставністю.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту її проголошення до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Бердичівський міськрайонний суд.

Особи, які не були присутні у судовому засіданні у той же строк з моменту отримання ними копії постанови.

Суддя