Справа № 377/629/15-а
Суддя: Орел А. С.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/629/15-а

Провадження №2-а/377/44/15

01 липня 2015 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді Орла А.С., при секретарі Прохоровій О.О., з участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі адміністративну справу за позовом Славутицького міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення соціальних виплат, -

УСТАНОВИВ:

9 червня 2015 року позивач звернувся до суду з названим адміністративним позовом до відповідача з вимогою стягнути суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг в розмірі 2963,76 грн..

Посилався на те, що при проведенні перевірки було встановлено, що в період виплати відповідачка перебувала у трудових відносинах з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», у звязку з чим відповідно до ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» не може бути безробітною. У звязку з цим на підставі ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг внаслідок умисного невиконання застрахованою особою своїх обовязків повідомляти про обставини, що впливають на умови виплати, зловживання нею підлягають стягненню з цієї особи.

У судовому засіданні представник позивача просила про задоволення позову, стверджуючи про наявність підстав для стягнення з відповідача виплаченої суми.

Відповідач просила вирішити справу на розсуд суду. Надала копії довідки до акта огляду МСЕК про встановлення з 9 лютого 2015 року її чоловіку ОСОБА_3 інвалідності I групи та висновки ВКК про те, що він нездатний до самообслуговування і потребує постійного догляду дружини, а також потребує інвалідної коляски. Пояснила, що була звільнена з роботи, стала на облік у Центр зайнятості, подала необхідні документи. Оскільки чоловік є інвалідом і потребує її постійного догляду, то працювати за трудовим договором не могла. За призначенням грошової допомоги по догляду за інвалідом I групи до УСЗН вона не зверталася, оскільки розмір цієї допомоги незначний і в цьому разі вона позбавлялась статусу безробітного. Щоб отримати у майбутньому якийсь додатковий дохід уклала із страховою компанією договір про надання послуг страхування. Проте жодного договору страхування не змогла укласти через необхідність догляду за чоловіком і винагороди за договором не отримувала. Для повернення виплаченої допомоги по безробіттю грошей немає, це можливо лише поступово.

Вислухавши пояснення, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 4 лютого 2015 року відповідач була звільнена з роботи за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 3-5).

6 лютого 2015 року відповідач була взята позивачем на облік і їй надано статус безробітного (а.с.9).

Наказом від 13 лютого 2015 року їй призначено допомогу по безробіттю та розпочато її виплату (а.с. 9).

Наказом від 25 травня 2015 року відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю у звязку з призначенням виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості (з дня встановлення порушення) відповідно до п.п.8 п. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 22 травня 2015 року, а також припинено реєстрацію як безробітної (а.с.9).

Підставою для припинення спірної виплати та реєстрації як безробітної були матеріали проведеного розслідування страхового випадку шляхом перевірки достовірності даних, отриманих в результаті обміну з ПФУ щодо безробітної (а.с.11-26).

Згідно наданої позивачем довідки за період з 06.02.2015 р. по 22.05.2015 р. відповідачу виплачено допомогу по безробіттю у розмірі 2963,76 грн. (а.с.29).

Як видно з листа головного бухгалтера страхової компанії «Провідна» на лист директора Славутицького МЦЗ від 13.05.2015 р. ОСОБА_2 надає ПрАТ «СК «Провідна» послуги страхового агента згідно договору доручення від 09.02.2015 р.. За період з 09.02.2015 р. по 30.04.2015 р. вона не отримувала дохід у вигляді комісійної винагороди (а.с.14).

З наданої копії договору доручення з додатками видно, що 9 лютого 2015 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» та ОСОБА_2 уклали договір доручення, згідно умов якого повірений, який є страховим агентом Довірителя, зобовязується від імені та за дорученням Довірителя виконувати частину його страхової діяльності, зокрема, укладати договори страхування (п.1.1.-1.3.). Винагорода повіреного виплачується за укладення договорів страхування відповідно до умов, передбачених п. 5 договору. Договір укладено на строк до 31 березня 2016 року з можливістю пролонгації на такий же строк (п. 10.1.) (а.с. 15-22).

Відповідно до п.п. 2 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітним є особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно п. 7 цієї частини зайнятістю є не заборонена законодавством діяльність осіб, повязана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сімї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у субєктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього Закону до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої діяльності, а також особи, які навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Таким чином визначальним критерієм для віднесення особи до зайнятої або безробітної є наявність доходу від роботи за трудовим договором або іншої не забороненої законом діяльності, що є джерелом її існування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобовязується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

Згідно ст. 1002 цього Кодексу повірений має право на плату за виконання свого обовязку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1).

Якщо в договорі доручення не визначено розміру плати повіреному або порядок її виплати, вона виплачується після виконання доручення відповідно до звичайних цін на такі послуги (ч. 2).

Виходячи з цього та зі змісту укладеного відповідачкою договору доручення, право на отримання повіреним плати виникає лише у разі виконання ним доручення.

Тобто один лише факт укладення договору доручення не дає підстав для отримання доходу повіреним.

Як встановлено судом, за укладеним договором доручення відповідачка не виконувала роботу, обумовлену ним і їй протягом спірного періоду не проводилась виплата передбаченої договором винагороди за укладені договори страхування.

Виходячи з цього, сам факт укладення відповідачкою договору не відповідає визначеним у ст. 1 і 4 Закону України «Про зайнятість» критеріям зайнятості і не припиняє її безробіття.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно ч. 3 цієї статті сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Як у позовній заяві, так і в судовому засіданні представник позивача не зазначила, які свої обовязки застрахованої особи не виконала відповідачка та в чому полягає зловживання ними, що є підставою для стягнення спірної суми.

З матеріалів справи вбачається, що на момент подання відповідачкою документів для реєстрації її як безробітної договір доручення ще не був укладений, а на момент призначення та протягом всього спірного періоду виплати допомоги по безробіттю вона не отримувала будь-якого доходу на підставі укладеного договору доручення.

Тобто не існувало обставин, які б могли вплинути на умови виплати допомоги по безробіттю.

Відповідно жодного обовязку повідомити позивача про укладення договору доручення у відповідачки не виникало.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Виходячи з цього та беручи до уваги, що судом не встановлено безпідставності виплати відповідачці допомоги по безробіттю протягом спірного періоду та відповідного обовязку відповідачки повернути виплачену суму, підстав для задоволення адміністративного позову немає.

Керуючись ст. 2, 6, 18-20, 160-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Славутицький міський суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова у повному обсязі складена 3 липня 2015 року.

Суддя А. С. Орел