Справа № 2-а-4515/11
Суддя: Спаї В. В.
Дата ухвалення: 2012-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4515/11
ПОСТАНОВА

іменем України

20.04.2012

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Спаї В.В., розглянувши одноособово справу в порядку скороченого провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання дій протиправними та про зобовязання здійснення дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що є особою, на яку розповсюджується дія Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», віднесений до 2 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та відповідачем виплачувалася передбачена ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»допомога на оздоровлення, утім, на переконання позивача, її розмір є меншим ніж той, що встановлений законом, навіть не зважаючи на письмове звернення до відповідача з цього приводу, що й стало приводом для цього звернення до суду та заявленою у позові вимогою про визнання неправомірними дій Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру щорічної допомоги на оздоровлення, як евакуйованому із зони ЧАЕС, та виплатити її в розмірі 3 (трьох) мінімальних заробітних плат на день виплати, про зобовязання Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради здійснити виплату недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за період 2008-2011 р.р., про зобовязання Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради зробити перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення та виплачувати щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 3 (трьох) мінімальних заробітних плат.

Ухвалою було відкрито скорочене провадження у даній справі; вимоги позову, що стосуються періоду з 01.01.2008 р. по 29.12.2010 р. були залишені без розгляду у звязку з пропуском з боку позивача строку звернення до адміністративного суду та відсутністю підстав для його поновлення.

Відповідач позов не визнав та надав письмові заперечення проти позову, зазначив про правомірність своїх дій.

Дослідивши докази, вбачаються підстави для його задоволення повністю з огляду на такі встановлені обставини.

Судом було встановлено, що позивач є особою, на яку розповсюджується дія Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесений до 2 категорії.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та відповідно до ч. 4 ст. 48 зазначеного вище Закону позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення з урахуванням статусу в розмірі 3-х мінімальних заробітних плат.

Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення (ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»); розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати (ч. 7 ст. 48 зазначеного закону).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Отже, за конституційними нормами та, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, нарахування та виплата пенсій повинна бути здійснена виходячи з розмірів, встановлених Законом «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом з тим, ст. 70 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»надано право КМУ у 2010 році встановлювати розмір соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами; у 2010 р. нормативні акти КМУ з приводу встановлення розмірів виплат одноразової допомоги на оздоровлення особам, визначеним ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не приймалися, через що суд дійшов до висновку про те, що відповідач діяв не у спосіб, визначений ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 4 та ч. 7 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», адже у 2010 р. нарахування одноразової допомоги на оздоровлення повинно здійснюватися відповідно до ст.48 зазначеного Закону. Щодо застосування відповідачем положень постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 при нарахуванні одноразової допомоги на оздоровлення суперечить положенням Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», то дані доводи, з огляду на наведене вище правове обґрунтування, не є слушними, та через що для суду вбачаються підстави задля поновлення порушених прав позивача про ухвалення рішення про визнання неправомірними дій Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради щодо відмови позивачеві у здійсненні перерахунку розміру щорічної допомоги на оздоровлення, як евакуйованому із зони ЧАЕС, про зобовязання Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради зробити перерахунок та виплатити позивачеві щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 3 (трьох) мінімальних заробітних плат на день виплати за 2011 рік з урахуванням фактично виплачених сум.

Керуючись ст.ст. 86, 159-162, 183І, ст. 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дій Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку розміру щорічної допомоги на оздоровлення, як евакуйованій із зони ЧАЕС.

Зобовязання Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 3 (трьох) мінімальних заробітних плат на день виплати за 2011 рік з урахуванням фактично виплачених сум.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради виплачувати ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 3 (трьох) мінімальних заробітних плат на день виплати відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку; строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було поданою. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя