Справа № 2-а-164/10
Суддя: Стецюк І. С.
Дата ухвалення: 2010-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Теофіпольський районний суд Хмельницької області
Справа № 2-а-164 2010 рік
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2010 року. Теофіпольський районний суд Хмельницької області в особі: - головуючого судді СТЕЦЮКА І.С.

при секретарі: РАДЧИШИНІЙ К.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ТЕОФІПОЛІ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу Державтоінспекції УМВС України у Тернопільській області, інспектора ДПС ВДАІ УМВС України у Тернопільській області ПИТУЛАЯ ОСОБА_2 про визнання протиправною і скасування постанови про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1. звернувся до суду із позовною заявою про визнання протиправною і скасування постанови інспектора ДПС ВДАІ УМВС України у Тернопількій області ПИТУЛАЯ В.Ю. від 13 травня 2010 року ВО № 119411 про накладення на нього по ч. 1 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом з шляховим листом термін дії якого закінчився 4 травня 2010 року тобто за порушення п. 2.1. «б» Правил дорожнього руху України адміністративного стягнення - штрафу в сумі 450 гривень вказуючи, що ця постанова є незаконною і підлягає скасуванню.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказує що дійсно 13 травня 2010 року керував автомобілем НОМЕР_1 у м. Тернополі і о 10 год. 50 хв. був зупинений інспектором ДПС ПИТУЛАЄМ В.Ю., який при перевірці документів висловив зауваження про те що нібито термін дії його подорожнього листа закінчився 4 травня 2010 року хоч насправді подорожній лист був виданий йому на термін дії з 4 травня по 1 червня 2010 року для перевезення вантажу у міжміському сполученні Теофіполь-Мукачеве-Міжгір»я і строк його дії не закінчився. Позивач вказує також що пояснював інспектору що відстань від смт. Теофіполя до м. Мукачеве Закарпатської області складає біля 450 км. Крім цього він виконував ще й додатковий рейс у м. Міжгір»я цієї ж області на що було витрачено додатковий час. Оскільки вказані маршрути здійснювалися автомобілем з повною вантажною масою в межах міжміського сполучення то подорожній лист був виданий на тривалий термін і аж ніяк не міг бути виданий на один календарний день так як подолати таку відстань за один день неможливо. Крім того автомобіль у дорозі зазнав технічних пошкоджень а це призвело до його затримки на ремонт.

Однак інспектор ДПС ПИТУЛАЙ В.Ю. не врахував його пояснень, проігнорував представлений для огляду подорожній лист, склав протокол про адміністративне правопорушення та виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 450 гривень тобто у максимальному розмірі передбаченому частиною 1 ст. 126КУпАП.

Вважає постанову незаконною з викладених вище підстав а також тому, що відповідальність за проїзд без подорожнього листа передбачена п. 2.1 (г) а не п. 2.1 (б) як вказав інспектор у протоколі про адміністративне правопорушення так і у постанові в справі про адміністративне правопорушення. Вважає що викладене свідчить про необ'єктивне з'ясування обставин справи і незаконність винесеної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення якого він не вчиняв.

У судове засідання позивач не з'явився однак звернувся до суду із заявою у якій просив розглядати справу за його відсутності за наявними у ній матеріалами. У цій же заяві просив звільнити його від адміністративної відповідальності якщо суд прийде до висновку про відсутність підстав для скасування постанови.

Відповідач - Управління Державтоінспекції УМВС України у Тернопільській області та відповідач ПИТУЛАЙ В.Ю., вчасно повідомлені про час та місце розгляду справи що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення повісток які є у матеріалах справи у судове засідання не з'явилися, про причину неявки та про необхідність розгляду справи у їх присутності суд не повідомили. Заперечень проти позову не заявили.

Приймаючи до уваги, що у матеріалах справи є достатньо доказів для розгляду її у судовому засіданні суд приходить до висновку про необхідність розгляду справи у відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13 травня 2010 року інспектор ДПС ВДАІ УМВС України у Тернопільській області ПИТУЛАЙ В.Ю. виніс постанову ВО № 119411, якою на позивача ОСОБА_1 було накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 450 гривень за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАГІ а саме за те, що він 13 травня 2010 року о 10 год. 50 хв., керував автомобілем НОМЕР_1 у м. Тернополі з шляховим листом термін дії якого вийшов 4 травня 2010 року чим порушив пункт 2.1 «б» Правил дорожнього руху України.

Позивач ОСОБА_1 не погодився з постановою і оскаржив її до суду.

Викладене свідчить про публічно-правовий спір між сторонами у сфері регулювання дорожнього руху.

Відповідно до ст.. 288 КУпАП постанову у справі про адміністративне

правопорушення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими КУпАП; особа, яка оскаржила постанову, звільняється від сплати державного мита.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 8 КАС України місцевим судам як адміністративним судам підсудні, зокрема усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з'ясуванню, зокрема, такі обставини: чи було вчинено правопорушення, чи є обставини, що пом'якшують відповідальність, обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною третьою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій); безсторонньо (неупереджено); добросовісно та розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації: пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення та своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 126 КУпАП а тому постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності необхідно скасувати оскільки вона була винесена із порушенням вимог КУпАП..

До позовної заяви доданий подорожній лист на автомобіль НОМЕР_2 із якого встановлено що водієм його є ОСОБА_1 тобто позивач у справі. Вказаний подорожній лист виданий 4 травня по 1 червня 2010 року з маршрутом руху Теофіполь-Мукачево- Міжгір»я-Теофіполь.

Цим підтверджується пояснення позивача про те, що подорожній лист виданий на термін з 4 травня по 1 червня 2010 року оскільки із-за такої значної відстані маршруту він не міг бути виданий на один день. Крім цього позивач вказує, що у дорозі автомобіль зазнав технічних поломок внаслідок чого час перебування у рейсі став ще більш тривалим.

П.2.1 п. 2 Інструкції про порядок виготовлення, зберігання, застосування єдиної первинної транспортної документації для перевезення вантажів автомобільним транспортом та обліку транспортної роботи, затвердженої наказом Мінстату України та Мінтрансу України від 7 серпня 1996 року № 228/253 подорожній лист вантажного автомобіля форми 2 видається тільки на один робочий день(зміну), за умови здачі водієм подорожнього листа за минулий день роботи. На більший строк подорожні листи типової форми № 2 видаються у випадках, коли водій виконує перевезення вантажів у міжміському сполученні понад одну добу відповідно до наказу чи розпорядження перевізника.

Із протоколу про адміністративне правопорушення та постанови по справі про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом без подорожнього листа порушив п. 2.1 «б» Правил дорожнього руху України. Однак відповідальність за керування транспортними засобами без подорожнього листа витікає із вимог п. 2.1 «г» Правил дорожнього руху України.

Крім цього, як встановлено із позовної заяви, протоколу про адміністративне правопорушення та постанови по справі про адміністративне правопорушення інспектор ДПС ПИТУЛАЙ В.Ю. супереч вимог ст.. 280 КУпАП, якою передбачені обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення при складанні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не з'ясував чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу і призначив стягнення у вигляді штрафу в сумі 450 грн.

Виходячи із наведеного суд приходить до висновку про те, що об'єктивна сторона адміністративного правопорушення суб'єктом владних повноважень викладена без належної перевірки всіх обставин справи і свідчить про відсутність складу правопорушення.

П. 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи із норм викладених в ст.. 71 КАС України встановлено що, за загальним правилом яке випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна додати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона, при розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості.

Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідачу - відділу ДАІ УМВС України у Тернопільській області було направлено запит суду щодо надання доказів правомірності дій інспектора та представлення заперечень проти позову. Однак вказане подання суду відповідачем залишене без розгляду.

Виходячи із викладеного суд приходить до висновку про те, що доказів щодо підтвердження правомірності свого рішення суб'єкт владних повноважень суду не надав.

Відповідно ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення адміністративного позову суд може, зокрема прийняти постанову про скасування рішення.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності суд приходить до висновку про те, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 126 КУпАП у зв'язку із чим постанова підлягає скасуванню а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст.. ст.. 6 - 14, п. 2 ч. 1 ст.. 18, ч. 2 ст. 71, ст.. 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, районний суд

ПОСТАНОВИВ

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу Державтоінспекції УМВС України у Тернопільській області, інспектора ДПС ВДАІ УМВС

України у Тернопільській області ПИТУЛАЯ ОСОБА_2 про визнання протиправною і скасування постанови про адміністративне равопорушення

задовольнити.

Постанову ВО № 119411 від 13 травня 2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 450 гривень визнати незаконною та скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена у Львівський апеляційний адміністративний суд через Теофіпольський районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків на апеляційне оскарження.

Головуючий