Справа № 2а-6214/11
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-6214/11 Головуючий у 1-й інстанції: Демчик Р.В., Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
У Х В А Л А

Іменем України

24 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області на постанову Придніпровського районного суду міста Черкаси від 30 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулась до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області (далі - Відповідач) у якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальника та зобов'язати перерахувати та виплатити невиплачену пенсію у розмірі 50% від 10 мінімальних пенсій за віком, а також здійснити перерахунок щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника у розмірі 50% від прожиткового мінімуму починаючи з 10.05.2011 року.

Постановою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 30 квітня 2015 року зазначений адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог адміністративного позову в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони у судове засідання не з'явились.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно посвідчення НОМЕР_1 від 27.01.2003 ОСОБА_2 є дружиною померлого громадянина ОСОБА_3, який був віднесених до 1-А категорії, інвалідом 1-ї групи, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Відповідно до довідки МСЕК серії МСЕ №1777677 від 14.10.1996 ОСОБА_3 встановлена 1 група інвалідності, захворювання якого пов'язане з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 2 квітня 1997 року.

Відповідно до експертного висновку №3614 від 5.05.1997 року смерть ОСОБА_3 пов'язана з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС.

У 2011 році ОСОБА_2 звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, отримала відмову на підставі Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та постанови КМУ від 16 липня 2008 року №654, що підтверджується листом УПФУ Придніпровського району м. Черкаси від 13.07.2011 року № 4637/05 (а.с.9).

Не погоджуючись із відмовою відповідача в перерахунку зазначеної пенсії, позивач звернулась до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення вимог адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 має право на перерахунок пенсії, оскільки її померлий чоловік ОСОБА_3 мав право на призначення пенсії як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії 1 групи інвалідності у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Як вбачається з протоколу №109381 від 1.11.1996, ОСОБА_3 з 14.10.1996 була встановлена 1 група інвалідності по життєво. Причина інвалідності - захворювання внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. В розрахунок пенсії ОСОБА_3 входила додаткова пенсія інваліда 1 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, компенсація непрацездатним особам, проживаючим в зоні посиленого радіологічного контролю, одноразова компенсація особам, які стали інвалідами 1 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, щорічна допомога на оздоровлення постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи. Вказана пенсія ОСОБА_3 призначена з 24.10.1996 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.14).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами (в редакції чинній на момент їх виникнення), суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі по тексту -Закон) передбачено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у відповідних розмірах, зокрема інваліда 1 групи у розмірі 100 відсотків мінімальної пенсії за віком, інвалідам другої групи - 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, інвалідам третьої групи -50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Виплата зазначеної пенсії відповідно до ст. 53 даного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчим по 1 групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком, по 2 групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком, по 3 групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

Тобто, померлий ОСОБА_3 мав право на призначення пенсії як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії 1 групи інвалідності у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком.

Згідно із ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 3 ст. 54 Закону передбачено, що обчислення і призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи іншого захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В свою чергу, ч.1 ст. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Частиною 1 статті 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що щомісячно компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сім'ї, який був на його утриманні, в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

Наведена редакція цих статтею є діючою на момент виникнення спірних правовідносин, оскільки зміни, внесені до них підпунктами 14 та 15 пункту 28 розділу ІІ Закону України від 28 грудня 2007 року «Про державний бюджет України на 2008 рік» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_2 є дружиною померлого ОСОБА_3, який був інвалідом 1-ї групи віднесений до 1-А категорії, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, вона має право на пільги і компенсації, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області - залишити без задоволення, а постанову Придніпровського районного суду міста Черкаси від 30 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

.

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Карпушова О.В.

Епель О.В.