Справа № 201/353/15-а(2-а/201/23/2015)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2015 рокусправа № 201/353/15-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицька О.О.

за участю

позивача: - ОСОБА_1

від відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська

на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2015 року

у справі № 201/353/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська, в якому з урахуванням уточнень (а. с.20-22) просила:

- визнати незаконними:

не зарахування відповідачем педагогічного стажу позивача з 01.04.2006 по 31.08.2014 в музичному училищі до страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій; відмову у нарахуванні та виплаті зазначеної допомоги;

- зобов'язати відповідача зарахувати педагогічний стаж позивачу (30 років та 15 днів) до страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги згідно п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позов обґрунтовано наявністю у ОСОБА_1, як працівника навчального закладу акредитованого за І рівнем акредитації, права на одноразову грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в отриманні (нарахуванні, виплаті) якої відповідачем незаконно відмовлено.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська адміністративний позов задоволено.

Постанову суду мотивовано тим, що позивач працювала та працює на посаді, яка віднесена до Переліку закладів і установ освіти, закладів охорони здоров'я та соціального захисту і посад, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, має страховий стаж більше 30 років, тому має право на призначення грошової допомоги згідно п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач зазначає, що підстави для призначення грошової допомоги згідно п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відсутні з огляду на те, що ОСОБА_1, починаючи з 23.03.2006, працювала за основним місцем роботи - в Обласному комунальному вищому навчальному закладі «Дніпропетровська консерваторія ім.М.Глінки», ІІІ рівня акредитації, на посаді викладача, у інших згаданих навчальних закладах- за сумісництвом. При цьому консерваторія - є навчальним закладом, а не формою об'єднання навчальних накладів і її структурні підрозділу не мають статусу юридичної особи, а надані позивачем копії сертифікатів про акредитацію ОКВНЗ «Дніпропетровська консерваторія ім.М.Глінки» І-II рівня акредитації суперечить даним сертифікату, що міститься в матеріалах пенсійної справи, тому визначення дійсного рівня акредитації є суттєвим для вирішення даного спору.

ОСОБА_1 проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржувану постанову суду першої інстанції обґрунтованою та правомірною, зазначає, що доводи відповідача про не зарахування педстажу з 01.04.2006 по 30.08.2014 з причини, що позивач нібито цей час працювала в закладі ІІІ рівня акредитації, суперечать законодавству та не відповідають дійсності, оскільки перейменування музучилища в 2006 році у консерваторію не означає, що заклад автоматично отримує ІІІ рівень акредитації. Крім того, відповідач заплутує справу кількістю сертифікатів, замовчуючи про різницю між акредитацією ВНЗ в цілому та акредитацією напряму (спеціальності), оскільки згідно п.п.2, 3, 9, 10, 15 Положення про акредитацію вищих навчальних закладів і спеціальностей у вищих навчальних закладах та вищих професійних училищах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2001 № 978, акредитується або заклад в цілому, або напрям підготовки (спеціальність). При цьому, п.2.3 Порядку оформлення, видачі, зберігання та обліку сертифікатів про акредитацію (їх дублікатів), затверджених Наказом МОН України № 680 від 15.10.2001, передбачає: «Серія сертифіката складається з трьох позицій. Перша позиція серії визначає: літера Р - навчальний заклад, акредитований за певним рівнем; літера Н - навчальний заклад, акредитований за спеціальністю певного напряму». В серії сертифіката НД-ІІІ № 0452850, на який посилається відповідач, в першій позиції літера Н, а не Р. Отже, згідно цього сертифікату консерваторію не акредитовано за III рівнем в цілому, а акредитовано лише один з напрямів (спеціальностей) в цій консерваторії.

Крім того, позивачем надано пояснення (а. с.102, 103), в яких ОСОБА_1 наполягає на тому, що її спеціальний стаж на посадах і в закладах, які відповідають вищевказаному Переліку, дає право на пенсію за вислугу років та, відповідно, на призначення грошової допомоги, а саме: за даними трудової книжки спеціальний стаж становить 30 років 18 днів (дані на день звернення за призначенням пенсії - на 15.09.2014), і до нього входить період праці у Дніпропетровському музичному училищі ім.М.Глінки (перейменованого в Консерваторію) - з 01.09.1993 по 15.09.2014.

Представник відповідача в судове зсідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений судом належним чином. До початку судового засідання від відповідача надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю участі представника відповідача у судовому засіданні, призначеному на 23.06.2015.

Приймаючи до уваги, що в судових засіданнях апеляційний суд вже заслухав пояснення представника відповідача, відповідачем на вимогу суду надані додаткові докази, колегія суддів вважає, що неявка представника відповідача в дане судове засідання не перешкоджає судовому розгляду справи.

До початку судового засідання також позивачем подано клопотання, в якому ОСОБА_1 просить зобов'язати відповідача надати форми ОК-2, ОК-5, ОК-7 (згідно з Положенням про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, затвердженого Постановою правління ПФУ від 18.06.2014 № 10-1), форму ІНДАНІ (Додаток 13 до Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління ПФУ від 19 жовтня 2001 № 16-6) для порівняння даних, з'ясування причин відсутності обліку спецстажу з 2001 по 2010 рік у СПОВ та пошуку 108 днів стажу за липень-серпень 2004, 2005, 2007 р.р., оскільки дані роздруківок відомостей про зарплату ОСОБА_1 за червень 2004, 2005, 2007 років не співпадають з ксерокопіями розрахунку стажу, наданими відповідачем на (а. с.83, 87). При цьому позивач зауважує, що на запит суду (а. с.68) щодо обґрунтованого розрахунку стажу ОСОБА_1 з поясненнями відповідач (а. с.80-86) лише продублював текст своєї відмови (а. с.14-17), що не є належним доказом по даній справі, та надав 4 неякісних ксерокопії розрахунку стажу (а. с.87), де її три рази звільнено та зараховано протягом липня-серпня 2004, 2005, 2007 років.

З огляду на суть визначеного між сторонами спору, характеру спірних правовідносин, обставин, які підлягають з'ясуванню в даній справі, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення означеного клопотання, оскільки вказані позивачем документи не стосуються предмету доказування, тому суд не може брати їх до розгляду (ст.70 КАС України).

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, у вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до УПФУ в Жовтневому районі м. Дніпропетровська з заявою про призначення пенсії за віком та про виплату грошової допомоги в розмірі десяти пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листом № 9581/07/33 від 21.10.2014 відповідач відмовив позивачу у виплаті вищевказаної грошової допомоги з огляду на відсутність законних підстав для виплати такої допомоги (а. с.14, 15).

Свою відмову відповідач мотивував тим, що:

- згідно Примітки 2 Переліку закладів і установ освіти, закладів охорони здоров'я та соціального захисту і посад, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.93, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років. З урахуванням того, що даним Переліком передбачено посаду викладача в музичній школі, яка відносилась до навчального закладу, та посаду викладача в музичному училищі, до спеціального стажу ОСОБА_1 зараховано періоди роботи на посаді викладача по класу фортепіано:

з 27.08.1976 по 26.08.1977 у Павлоградській дитячій музичній школі,

з 01.04.1987 по 31.12.1991 у Дитячій музичній школі № 16,

з 24.01.1983 по 28.08.1987 в Уманському музичному училищі.

- щодо зарахування до спеціального стажу періоду роботи ОСОБА_1 у Дніпропетровському музичному училищі (нині - Дніпропетровська консерваторія ім.М.Глінки), то до спеціального стажу зараховано лише період роботи з 01.09.1993 по 31.03.2006, а період роботи з 01.04.2006 по 31.08.2014 не зараховано до спеціального стажу з тих підстав, що з 01.04.2006 Дніпропетровське музичне училище перейменоване у Дніпропетровську консерваторію ім.М.Глінки, а згідно надісланого на запит управління сертифікату про акредитацію серія НД-III № 0452850 Обласний комунальний вищий навчальний заклад «Дніпропетровська консерваторія ім.М.Глінки» акредитовано за III (третім) рівнем.

Тобто за висновком відповідача спеціальний стаж ОСОБА_1, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, складає 19 років 8 місяців 20 днів і є недостатнім для виплати грошової допомоги в розмірі десяти пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивач наполягає на наявності у неї необхідного страхового стажу 30 років для призначення і виплати грошової допомоги в розмірі десяти пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки період роботи 01.09.1993 по 31.08.2014 в Дніпропетровському музичному училищі, яке є структурним підрозділом ОКВНЗ «Дніпропетровська консерваторія ім.М.Глінки», входить до спецстажу з огляду на І рівень акредитації самого музучилища.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів не погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для виплатити позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Суть спірних відносин полягає у з'ясуванні питання наявності/відсутності у ОСОБА_1 права на призначення і виплату грошової допомоги в розмірі десяти пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.1 п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (в редакції на момент звернення позивача до органу Пенсійного фонду) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Згідно даних трудової книжки ОСОБА_1 01.09.1993 прийнята на посаду викладача фортепіано та концертмейстера до Дніпропетровського музичного училища (а. с.6).

Згідно довідок працедавця позивача від 01.10.2014, 18.11.2014 ОСОБА_1 працює з 01.09.1993 по теперішній час на основній посаді викладача фортепіано у структурному підрозділі «Музичне училище» Обласного комунального вищого навчального закладу «Дніпропетровська консерваторія ім.М.Глінки», І-ІІ рівня акредитації (а. с.7, 8).

На підставі рішення Дніпропетровської обласної ради від 17.11.2003 за № 262-11/ХХІV Дніпропетровське державне музичне училище ім.М.І.Глінки перейменоване у Дніпропетровське обласне музичне училище ім.М.І. Глінки, засноване на комунальній формі власності та підпорядковане Дніпропетровській обласній раді, а в подальшому на підставі рішення Дніпропетровської обласної ради № 723-30/ІV від 23.03.2006 Дніпропетровське обласне музичне училище ім.М.І.Глінки реорганізоване у Обласний комунальний вищий навчальний заклад «Дніпропетровська консерваторія ім.М.Глінки».

Згідно ст.43 Закону України «Про вищу освіту» від 23.05.91 № 1060-XII вищими навчальними закладами є: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші.

Відповідно до статусу вищих навчальних закладів встановлено чотири рівні акредитації:

перший рівень - технікум, училище, інші прирівняні до них вищі навчальні заклади;

другий рівень - коледж, інші прирівняні до нього вищі навчальні заклади;

третій і четвертий рівні (залежно від наслідків акредитації) - інститут, консерваторія, академія, університет.

Вищі навчальні заклади здійснюють підготовку фахівців за такими освітньо-кваліфікаційними рівнями:

молодший спеціаліст - забезпечують технікуми, училища, інші вищі навчальні заклади першого рівня акредитації;

бакалавр - забезпечують коледжі, інші вищі навчальні заклади другого рівня акредитації;

спеціаліст, магістр - забезпечують вищі навчальні заклади третього і четвертого рівнів акредитації.

Вищі навчальні заклади певного рівня акредитації можуть здійснювати підготовку фахівців за освітньо-кваліфікаційними рівнями, які забезпечують навчальні заклади нижчого рівня акредитації.

Вищі навчальні заклади у встановленому порядку можуть створювати різні типи навчально-науково-виробничих комплексів, об'єднань, центрів, інститутів, філій, коледжів, ліцеїв, гімназій.

В свою чергу, відповідно до п.2 Положення про акредитацію вищих навчальних закладів і спеціальностей у вищих навчальних закладах та вищих професійних училищах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2001 № 978, акредитація вищого навчального закладу - це державне визнання його статусу (рівня акредитації).

Акредитація напряму підготовки, спеціальності у навчальному закладі (відокремленому підрозділі навчального закладу) за певним освітньо-кваліфікаційним рівнем (далі - акредитація напряму підготовки, спеціальності) - це державне визнання відповідності рівня підготовки (перепідготовки) фахівців державним вимогам до напряму підготовки, спеціальності та вищого навчального закладу, затвердженим МОН.

Тобто даний пункт, а також п.п.3, 9, 10, 15 вказаного Положення свідчать, що акредитуватись може і навчальний заклад в цілому, і напрям підготовки (спеціальність).

В матеріалах справи містяться такі сертифікати про акредитацію:

- серія НД-ІІ № 046582, згідно якого Обласний комунальний вищий навчальний заклад «Дніпропетровська консерваторія ім.М.Глінки» (ОКВНЗ «Дніпропетровська консерваторія ім.М.Глінки») відповідно до рішення ДАК від 01.07.2008 визнано акредитованим за II (другим) рівнем; термін дії сертифіката до 01.07.2013;

- серія НД-ІІІ № 0452850, згідно якого ОКВНЗ «Дніпропетровська консерваторія ім.М.Глінки» відповідно до рішення ДАК від 26.05.2010 визнано акредитованим за IIІ (третім) рівнем; термін дії сертифіката до 01.07.2015 (а. с.30);

- серія НД-ІІ № 0472453, згідно якого ОКВНЗ «Дніпропетровська консерваторія ім.М.Глінки» відповідно до рішення Акредитаційної комісії від 08.07.2014 визнано акредитованим за II (другим) рівнем; термін дії сертифіката до 01.07.2019 (а. с.11);

Згідно сертифікату про акредитацію серія НД-І № 0440567 ОКВНЗ «Дніпропетровська консерваторія ім.М.Глінки» (для Структурного підрозділу «Музичне училище») відповідно до рішення ДАК від 26.05.2010 визнано акредитованим за І (першим) рівнем; термін дії сертифіката до 01.07.2015 (а. с.9).

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що Музичне училище є структурним підрозділом Консерваторії, що цілком узгоджується з приписами ст.43 Закону України «Про вищу освіту», за яким училища мають І рівень акредитації і надають освітні послуги з підготовки фахівців за освітньо-кваліфікаційним рівнем «молодший спеціаліст».

Тобто у період з 01.09.1993 і по теперішній час ОСОБА_1 працює у Музучилищі І рівня акредитації, що є структурним підрозділом Консерваторії.

Отже, відповідач користувався неналежною інформацією, зазначаючи у листі №9581/07/33 від 21.10.2014 про відсутність у позивача права на виплату грошової допомоги згідно п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з огляду на те, що період роботи з 01.04.2006 не зараховується до спеціального стажу, оскільки з 01.04.2006 Дніпропетровське музичне училище було перейменоване у Дніпропетровську консерваторію ім.М.Глінки, а згідно надісланого на запит управління сертифікату про акредитацію серія НД-III № 0452850 Консерваторію акредитовано за III рівнем.

Згідно з п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.91 № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.93 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

За приписами розділу І "Освіта" вказане право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, зокрема:

- особи, які працювали у загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах на посадах учителів, логопедів, викладачів тощо;

- особи, які працювали у Вищих навчальних закладах I-II рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладів на посадах директорів, їх заступників з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старших майстрів виробничого навчання, майстрів виробничого навчання, викладачів, педагогів професійного навчання, практичних психологів, соціальних педагогів тощо.

З наведених вище, встановлених судоми, обставин справи вбачається, що ОСОБА_1 працювала педагогом, викладачем:

з 27.08.1976 по 26.08.1977 у Павлоградській дитячій музичній школі,

з 24.01.1983 по 28.08.1984 в Уманському музичному училищі,

з 01.04.1987 по 30.08.1993 у Дитячій музичній школі № 16,

з 01.09.1993 по теперішній час в Дніпропетровському музичному училищі І рівня акредитації, яке є структурним підрозділом ОКВНЗ «Дніпропетровська консерваторія ім.М.Глінки».

Отже у вказані періоди позивач працювала на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому до спеціального стажу підлягає включенню весь період роботи позивача у Дніпропетровському музичному училищі (Дніпропетровській консерваторії ім.М.Глінки) з 01.09.1993 по 31.08.2014.

Разом з тим, колегія суддів вважає правомірною по суті відмову відповідача у призначенні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з огляду на відсутність у останньої такого права, виходячи з наступного.

Виходячи з вимог ч.1 п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003, умовами для виплати грошової допомоги у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, є не тільки факт роботи особи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а і наявність страхового стажу (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах.

У ч.3 п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV встановлено, що порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1191 від 23.11.2011, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909.

Згідно положень ч.ч.1-3 ст.24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

За правилами ч.4 ст.24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло раніше (до 1 січня 2004 року), зокрема, у Законі України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення», йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Згідно з ч.1 ст. 56 Закону № 1788-XII за загальним правилом до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст.62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, в тому числі і спеціальний, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Тобто з наведених правових норм, а також положень Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління ПФУ 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, вбачається, що страховий стаж обчислюється до 2004 року за даними трудової книжки, з 01.01.2004 - за даними персоніфікованого обліку; заробітна плата враховується за весь період страхового стажу, починаючи з 01.07.2000 - за даними персоніфікованого обліку.

Виходячи з трудової книжки позивача (а. с.6), даних персоніфікованого обліку ОСОБА_1 (а. с.33-35), розрахунку стажу, здійсненого відповідачем (а.с.83, 88, 92), колегія суддів дійшла висновку, що страховий стаж позивача не становить 30 років, як того вимагає п.7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Фактично страховий стаж позивача складається з наступних періодів роботи:

з 27.08.1976 по 26.08.1977, з 24.01.1983 по 28.08.1984, з 01.04.1987 по 30.08.1993 - 9 років 04 дні, що підтверджується даними трудової книжки і не заперечується відповідачем;

з 01.09.1993 по 30.06.2000 (робота у Дніпропетровському музичному училищі (нині - Дніпропетровська консерваторія ім.М.Глінки)) - 6 років 09 місяців, що підтверджується даними трудової книжки і не заперечується відповідачем.

з 01.07.2000 по 31.08.2014 - 13 років 10 місяців 12 днів, що підтверджується даними персоніфікованого обліку.

При цьому страховий стаж позивача з 01.07.2000 по 31.08.2014 - 13 років 10 місяців 12 днів, визначений відповідачем в розрахунку, в повній мірі відповідає даним персоніфікованого обліку (а.с.33-35), в тому числі в частині, що стосується днів, які підлягають зарахуванню до стажу роботи за періоди липень-серпень 2004, 2005, 2007 років.

Стосовно питання достовірності даних персоніфікованого обліку, на що звертає увагу позивач, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 № 794, персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов'язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (уповноважений орган) - п.5 Положення.

За приписами п.7 вказаного Положення Уповноважений орган створює і забезпечує функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб та з цією метою організовує збирання, оброблення, систематизацію і зберігання відомостей про фізичних осіб.

Відповідно до п.13 Положення для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять в установленому порядку від: інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; Державної податкової адміністрації; роботодавців; фізичних осіб; державних органів реєстрації актів цивільного стану про громадян, які померли; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ та організацій.

При цьому п.10 Положення на роботодавців покладений обов'язок в установленому порядку подавати уповноваженому органу достовірні відомості про фізичних осіб, які працюють у них.

Згідно п.9 Положення роботодавці мають право доповнювати та уточнювати подані до уповноваженого органу відомості про фізичну особу відповідно до законодавства.

Фізична особа має право:

ознайомлюватися з відомостями про неї, внесеними до системи персоніфікованого обліку;

у разі незгоди з відомостями, внесеними до системи персоніфікованого обліку, звертатися до уповноваженого органу із заявою про їх виправлення;

вимагати від роботодавців повного та своєчасного подання до уповноваженого органу відомостей стосовно персоніфікованого обліку (п.11 Положення).

Відповідно до п.15 Положення спори, що виникають з питань правовідносин, пов'язаних з

персоніфікованим обліком, розв'язуються за згодою сторін, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Отже, приймаючи до уваги законодавчо встановлений порядок формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку, а також внесення до неї доповнень, уточнень та виправлень, колегія суддів не приймає посилання позивача на невідповідність відомостей персоніфікованого обліку про зарплату та періоди роботи ОСОБА_1 в 2004, 2005, 2007 роках з даними, що містяться у виданих Музучилищем довідках, безпідставне невраховування відповідачем 108 днів стажу за липень-серпень 2004, 2005, 2007 років, коли позивач перебувала в 56-денній оплачуваній відпустці і страхові внески за вказані періоди за неї було сплачено.

Питання відповідності відомостей, внесених до системи персоніфікованого обліку, з наявними у роботодавця даними про ОСОБА_1, зокрема, за відповідні періоди 2004, 2005, 2007 років, в межах даної справи предметом спору не є.

Таким чином, оскільки на час розгляду даної справи, дані персоніфікованого обліку стосовно позивача неправильними в установленому порядку не визнані, апеляційний суд вважає вірним обчислення страхового стажу позивача в період його роботи з 01.07.2000 по 31.08.2014 в розмірі 13 років 10 місяців 12 днів.

З огляду на наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність законних підстав для нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», і, як наслідок, про відсутність підстав для задоволення позову.

Судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, невірно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і згідно ст.202 КАС України є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 196, п.3 ч.1 ст.198, ст.ст.202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2015 року у справі № 201/353/15-а скасувати, прийняти нову постанову.

У позові відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко