Справа № 299/248/13- а
Суддя: Левко Т. Ю.
Дата ухвалення: 2013-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/248/13- а
Номер рядка звіту 49
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.05.2013 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі

Головуючого судді Левка Т.Ю.,

При секретарі Роман К.С.,

За участі: позивачки ОСОБА_1,

Її представника: ОСОБА_2,

Третьої особи на стороні позивача: ОСОБА_3,

Представника відповідача: ОСОБА_4,

Третьої особи: ОСОБА_5,

Представника третьої особи: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1; третя особа на стороні позивача: ОСОБА_3 до Широківської сільської Ради: треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_5 та міськрайонне управління Держкомзему у місті Виноградові та Виноградівському районі про визнання недійсними та скасування рішень органу місцевого самоврядування та державного акту про право приватної власності на землю,

В С Т А Н О В И В:

24.01.2013 року представником позивача ОСОБА_2 до Виноградівського районного суду як адміністративного суду, в інтересах ОСОБА_1 подано позов про визнання недійсними та скасування рішень органу місцевого самоврядування та державного акту на право приватної власності на землю.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі рішення виконкому Виноградівської районної ради № 220 від 13.09.1985 року ОСОБА_3, чоловіку позивачки, з яким вона перебуває в зареєстрованому шлюбі, було надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку в с.Широке по вул..Добровольців, 61(в подальшому перенумеровано в № 78) Виноградівського району. Згідно затвердженого плану земельної ділянки та експлікації, яка зазначена в ньому, ширина земельної ділянки за № 61 по вул..Добровольців в с.Широке, наданої під будівництво та обслуговування житлового будинку становить 21,80 метрів. Дана земельна ділянка межує з одного боку з земельною ділянкою ОСОБА_5, шириною 17,00 метрів, а з іншого - з земельною ділянкою ОСОБА_7 шириною 19, 20 метрів. На початку жовтня 2012 року, позивачка спільно з чоловіком вирішили отримати Державний акт на право власності на земельну ділянку, яка була їм надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, і тоді дізнались, що рішенням дванадцятої сесії шостого скликання Широківської сільської Ради Виноградівського району № 120 від 14.08.2012 року, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність ОСОБА_5 по вул..Добровольців, 77 в с.Широке Виноградівського району, на підставі якого було видано на її імя державний акт на право власності на земельну ділянку із Планом меж земельної ділянки, які по лінії АБ порушують права позивачки, як землекористувача земельної ділянки по вул..Добровольців, 78(колишній № 61). Отже, позивачка вважає, що згаданим рішенням органу місцевого самоврядування було порушено її права та інтереси як землекористувача земельної ділянки, оскільки таке прийнято з порушенням встановленої законом процедури. Зокрема, під час винесення протоколу засідання земельної комісії № 1 від 17.02.2012 року, яким визначено межі суміжних ділянок і на підставі якого було в подальшому винесено оскаржуване рішення, в засіданні позивачка, як землевласник, присутня не була, до участі в засіданні її не залучили. Крім того, за твердженням ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_3, зі слів останнього, протокол містить ознаки дописок, які були зроблені вже після підписання ним зазначеного протоколу. Тому просить в судовому порядку визнати рішення дванадцятої сесії шостого скликання Широківської сільської Ради Виноградівського району № 120 від 14.08.2012 року та рішення в протоколі № 1 недійсними та скасувати, а також визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку площею, яка знаходиться за адресою с.Широке, вул..Добровольців, 77, виданий на ім.я ОСОБА_5

Заслухавши сторін та їх представників, обстеживши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до п.п.6, 7 Постанови Пленуму ВССУ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» при вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, судам слід ураховувати роз'яснення, викладені в пунктах 2 і 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (із змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року N 2), а також Рішення Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року N 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин. Земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року N 1559-VI "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

В свою чергу, згідно п.2 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (із змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року N 2) 2 за загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб'єктного складу їх учасників. Ті земельні та пов'язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства, крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства віднесено до компетенції адміністративних судів. Абзацем другим даного пункту визначено, що виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 151, 153-158, 161, 210, 212 Земельного кодексу України (далі - ЗК) ст. 24 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК) судам підвідомчі справи за заявами, зокрема: з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсним державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками, а у відповідності до п.4 згаданої Постанови ПВС України згідно зі статтею 158 ЗК суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

За змістом ст..ст.80, 84, 123, 124, 127, 128 ЗК України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.

Відповідно до ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Згідно зі ст..15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових земельних, сімейних, трудових відносин й інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У пунктах «а» - «г» і «к» ст.12 ЗК України передбачено, що до повноважень селищної ради належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування; вилучення їх із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідної територіальної громади селища; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Земельні відносини поділяються на публічні та приватні. Відповідно і спори в таких відносинах можуть бути як публічно-правовими, так і приватно-правовими(цивільними, господарськими).

Згідно з ч.2 ст.2 ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, ОСОБА_8 Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші субєкти публічного права.

Територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обовязки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом( ст..172 ЦК України).

Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами стосуються меж та розмірів(площі) земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування, а вимога щодо визнання недійсним державного акта про право власності на землю ОСОБА_5, є похідною від них.

Рада, а так само земельна комісія Широківської сільської Ради, в справі, що розглядається, виступає як субєкт цивільних правовідносин і має такий самий правовий статус, що і інші учасники цих відносин. Реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, яка перебувала у її власності, затверджуючи технічну документацію із землеустрою щодо виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку та передаючи її у власність у визначених межах та розмірах ОСОБА_5, Рада відповідно до ст..5 ЗК України має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Тобто, при здійсненні повноважень власника землі відповідач є рівноправним субєктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію права розпоряджатися землею.

Отже, суд вважає, що в даних конкретних правовідносинах відповідач Широківська сільська Рада владних управлінських функцій не здійснював і субєктом владних повноважень у цих відносинах не виступав, а відтак даний спір носить приватно-правовий характер, оскільки його предметом є перевірка правильності формування волі однієї із сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї, тому він підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 157, 160 КАС України, суд-

У Х В А Л И В:

Закрити провадження в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1; третя особа на стороні позивача: ОСОБА_3 до Широківської сільської Ради: треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_5 та міськрайонне управління Держкомзему у місті Виноградові та Виноградівському районі про визнання недійсними та скасування рішень органу місцевого самоврядування та державного акту про право приватної власності на землю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали до Львівського апеляційного адміністративного суду, через даний районний суд.

Головуючий ОСОБА_9