Справа № 308/20243/13-а
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року Справа № 876/4992/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Бєлкіної Н.І.,

та за участі осіб:

від позивача - ОСОБА_1,

від відповідача - Олійник А.В .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 березня 2014 року у справі № 308/20243/13-а за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Управління Служби безпеки України в Закарпатській області про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2013 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Управління Служби безпеки України в Закарпатській області, в якому з урахуванням наступних уточнень просив зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області провести йому нарахування пенсії з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою, яке він отримував перед звільненням з військової служби, враховуючи оклад за посадою, військовим званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премії в розмірах, установлених законодавством, включивши до розрахунку 100% надбавки за особливий характер служби та 40% надбавки за службу в Службі безпеки України за період з 01.12.1996 року по 01.01.2005 року, а також 20% надбавки за оперативно-розшукову діяльність за період з 26.07.1996 року по 01.01.2005 року, провести відповідний перерахунок за минулий період та виплатити недоплачену суму пенсії та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області виплатити йому різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумами пенсії за період з 26.07.1996 року по 01.01.2006 року та компенсацію втрати частини доходів за цей період.

В обґрунтування позову зазначав, що відповідачем у період з 26.07.1996 року по 01.01.2006 року було протиправно проведено перерахунок пенсії, внаслідок чого зменшено надбавку за особливий характер служби до 50% та виключено 40% надбавку за службу в Службі безпеки України. Крім того, під час призначення та виплати пенсії позивачу не було враховано, що позивач на момент звільнення з військової служби здійснював оперативно-розшукову діяльність, що є підставою для перерахунку розміру виплачуваної пенсії з урахуванням відповідної надбавки, з 22.03.2005 року було протиправно скасовано 20% надбавки за відсутності для цього підстав.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 березня 2014 року уточнений адміністративний позов задоволено повністю. Поновлено пропущений строк звернення до суду. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області провести ОСОБА_3 нарахування пенсії з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою, яке він отримував перед звільненням з військової служби, враховуючи оклад за посадою, військовим званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премії в розмірах, установлених законодавством, включивши до розрахунку 100% надбавки за особливий характер служби та 40% надбавки за службу в Службі безпеки України за період з 01.12.1996 року по 01.01.2005 року, а також 20% надбавки за оперативно-розшукову діяльність за період з 26.07.1996 року по 01.01.2005 року та провести відповідний перерахунок за минулий період. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області виплатити ОСОБА_3 різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумами пенсії за період з 26.07.1996 року по 01.01.2006 року та компенсацію втрати частини доходів за цей період.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції його оскаржив відповідач, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що при винесенні оскаржуваної постанови суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи та дійшов до хибних висновків, чим порушив норми матеріального та процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 в період з 14.10.1974 року по 25.07.1996 року проходив військову службу в органах Служби безпеки України. Наказом Голови Служби безпеки України № 398-ос від 11.07.1996 року та наказом начальника Управління Служби безпеки України по Закарпатській області № 40-ос від 23.07.1996 року позивач був звільнений з органів Служби безпеки України у запас Служби Безпеки України (за віком). На час звільнення позивач мав календарну вислугу років 23 роки 10 місяців 09 днів та пільгову 00 років 10 місяців 09 днів.

З 26.07.1996 року позивач перебував на пенсійному обліку в Управлінні Служби Безпеки України в Закарпатській області, а з 01.01.2007 року (дати передачі функцій з призначення та виплати пенсій органам Пенсійного фонду України) постановлений на облік в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» позивачу була призначена пенсія у розмірі 62% від грошового забезпечення, що включає в себе: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років 35%, надбавка за ОУС 100%, надбавка за вислугу більше 20 років 25%, надбавка за секретність 15%, надбавка за наказом 0154 (відділ «К») 50%, надбавка за службу в СБУ 40%, що стверджується протоколом № 1524 про призначення /поновлення/ пенсії за вислугу років, а також грошовим атестатом № 002305, який міститься в матеріалах справи.

На день звільнення зі служби грошове забезпечення для обчислення пенсії позивача визначалось згідно норм Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 р. № 37 «Про грошове забезпечення військовослужбовців та умови оплати праці працівників Служби безпеки України», а також Указу Президента України № 615/95 «Про надбавки до грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України» і однією із його складових була щомісячна надбавка у розмірі 40 відсотків від окладів грошового утримання та 100 відсоткова надбавка за особливі умови служби.

З наявного у матеріалах справи розрахунку по пенсійній справі позивача №1524 вбачається, що при наступному перерахуванні пенсії позивача відповідно до Указу Президента України № 926 від 4 жовтня 1996 року «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ» позивачу з 01.12.1996 року була зменшена до 50% надбавка за особливі умови служби, а 40% надбавка за службу в Службі безпеки України до суми грошового забезпечення, з якого обрахована пенсія, не увійшла.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.06 р. № 1522 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян" та ст. 99 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 р. за №489-V, органам Пенсійного фонду України лише з 01.01.2007 р. надано нову функцію по призначенню і виплаті пенсій військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262-ХІІ. Відповідно, тільки з 01.01.2007 року органи Пенсійного фонду здійснюють функцію по призначенні та виплати пенсії військовослужбовцям. До цього часу функцій з призначення і виплати пенсій здійснювали відповідні органи в яких особи, які мають право на пенсію згідно закону України № 2262-ХІІ, проходили службу. В даному випадку, таким органом виступає управління Служби безпеки України в Закарпатській області в Закарпатській області.

Позивачу, ОСОБА_3, управлінням Служби безпеки України в Закарпатській області з 26.07.1996 року призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

В силу норми статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей обчислюються з грошового забезпечення цих військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу. При цьому для обчислення їм пенсій враховуються відповідні оклади за посадою, військовим чи спеціальним званням, процентна надбавка за вислугу років, надбавки за вчене звання і вчену ступінь, кваліфікацію і умови служби у порядку і розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей" (в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії) встановлено, що пенсії особам зазначеної категорії військовослужбовців обчислюються із суми грошового забезпечення, що виплачується їм на день звільнення зі служби.

При цьому п. 7 Постанови № 393 чітко встановлено, що пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: окладу за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; окладу за військове або спеціальне звання; процентної надбавки за вислугу років; додаткових видів грошового забезпечення, що надаються щомісячно (надбавки за вчене звання і науковий ступінь, кваліфікацію та умови служби).

Тобто, даною постановою визначено виключний перелік видів грошового забезпечення з якого обчислюється пенсія передбачена Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно, підстав для включення в грошове забезпечення для призначення пенсії позивачу 40% надбавки за службу в органах Служби безпеки України за період з 01.12.1996 року по 01.01.2005 року, а також 20% надбавки за оперативно-розшукову діяльність за період з 26.07.1996 року по 01.01.2005 року не було. Крім цього, надбавку 20% за оперативно-розшукову діяльність позивач на день звільнення зі служби не отримував.

ОСОБА_3 була призначена пенсія у відповідності до вимог чинного на той період законодавства, а з 1 січня 2005 року йому був здійснений відповідний перерахунок розміру пенсії з врахуванням нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій, відповідно до Закону України "Про внесення змін до ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" від 15.06.2004 №1769-IV, яким встановлено, що особи, яким раніше призначено пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" мають право на перерахунок пенсії з урахуванням положень цього Закону та виплату 50% перерахованої пенсії з січня 2005 року, а з січня 2006 року -100% перерахованої пенсії (копії перерахунків додаються).

Щодо вимоги щодо виплати компенсації втрати частини доходів повідомляємо наступне.

Відповідно ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

При цьому, згідно ст. 2 даного закону, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру.

В позивача не було нарахованих сум пенсії згідно чинного законодавства, які йому своєчасно не виплачувалися з вини органу, що призначає пенсію.

Зважаючи на вищевикладене, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог не відповідає обставинам справи.

Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення свого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області задовольнити.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 березня 2014 року у справі № 308/20243/13-а скасувати та прийняти нову постанову, якою в позові ОСОБА_3 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська

повний текст постанови виготовлений 30.06.15