Справа № 2а-12657/11/1370
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року Справа № 52696/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Левицької Н.Г.,Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2012 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій неправомірними та спонукання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (надалі - ГУ МВСУ у Львівській області, відповідач), третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області ( надалі - ГУПФУ у Львівській області) про визнання незаконними дій в частині встановлення йому надбавки за особливі умови служби, кваліфікацію, професійний ризик та виконання особливо важливих завдань під час проходження служби у зменшеному розмірі, визнання неправомірними дії по підготовці наказів про встановлення йому з 01.12.2005 року по 01.10.2007 року надбавки за особливі умови служби в розмірі 50 % окладів грошового забезпечення, доплати від суми пенсії в розмірі 50 %, преміювання в розмірі 33,3 %, з 01.07.2006 року по 01.09.2006 року надбавки за безперервну службу в розмірі 70% грошового забезпечення. Зобов'язати встановити, нарахувати та виплатити вказані надбавки та відповідні документи скерувати третій особі. Стягнути 1500 грн. витрат по правовій допомозі.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що посадові особи ГУ МВСУ у Львівській області під час проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ виплачували грошове забезпечення з порушенням норм законодавства, які регулюють встановлення, нарахування та виплату грошового забезпечення працівникам органів внутрішніх справ.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2012 року позовні вимоги задоволено частково, а саме: 1500 грн. витрат на правову допомогу позивача стягнуто з Державного бюджету України, а не з відповідача. В решті позовні вимоги задоволено. Суд виходив з того, що позивача неможна вважати як особу, що має суттєві недоліки по службі та має діючі дисциплінарні стягнення, позаяк такі зняті. Тому позивач набув право на преміювання 33,3 % з 01.07.2006 року по 01.10.2007 року. Також з огляду на п.1 Указу Президента України №370/2003 від 24.04.2003 року та Наказу МВС України №1504 від 10.12.2003 року, має місце незаконність дій відповідача в частині встановлення надбавки за особливі умови служби, кваліфікацію, професійний ризик та виконання особливо важливих завдань під час проходження служби у зменшеному розмірі. Крім того, малась бездіяльність відповідача щодо непідготовки наказів про встановлення надбавок та преміювань, заявлених позивачем.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням сторона відповідача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Покликання маються на те, що судом не проаналізовано нормативно - правові акти, які регулюють спірні правовідносини. Згідно п.3 Указу Президента України №926/96 від 04.10.1996 року, керівникам органів внутрішніх справ у межах асигнувань було надано право, а не обов'язок установлювати надбавку до 50% за особливі умови служби, а враховуючи недоліки в роботі позивача (дисциплінарні стягнення) встановлено йому підставно 25% . Відносно доплати від суми пенсії - то знову ж таки право керівника встановлювати від 25 % до 50 %, однак суд не аргументовано зобов'язав встановити максимально. Відносно 33,3 % преміювання, то подібне не передбачено законодавством та, крім того, не враховано дисциплінарного стягнення. Указом Президента України №370/2003 від 23.04.2003 року також не визначено обов'язку щодо встановлення надбавки за безперервну службу. Крім того, зовсім не обговорювалось питання строків звернення до суду.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника розгляду, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вбачає її аргументованою.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце зокрема неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, факт проходження позивачем служби за період з 01.08.1989 року по 15.12.2007 року в органах внутрішніх справ і згідно наказу МВС України від 07 грудня 2007 року за №1617 о/с, останній звільнений з органів внутрішніх справ відповідно до пункту 65 «а»(за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України у відставку.

З грошового атестата №1294 вбачається, що вислуга років позивача станом на 01.01.2010 року складає 22 роки 10 місяців 16 днів та його задоволено такими видами грошового утримання: відсотковою надбавкою за вислугу років -53,35%; 50% надбавка за особливі умови служби; 25%- слідча вислуга років; 70% надбавка за безперервну службу; 50% від суми пенсії; 33,3% - премії (а.с. 183).

Із довідок про додаткові види грошового забезпечення (а.с. 184,185) вбачається, які саме види та в яких розмірах виплачувалося позивачу таке забезпечення.

Згідно ст.18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються «Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ», затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міліцію» форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати. Органи місцевого самоврядування можуть впровадити для працівників міліції додаткові виплати понад встановлені Кабінетом Міністрів України розміри.

Пунктом 3 Указу Президента України від 04 жовтня 1996 року № 926 «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ», надано право керівникам внутрішніх справ у межах асигнувань, що виділяються на утримання цих органів, установлювати особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їхньою згодою та в інтересах справи на службі, - щомісячну доплату в розмірі від 25 до 50 відсотків суми пенсії, яка б могла бути їм нарахована, а також преміювати осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи в межах фонду преміювання, створеного у розмірі чотиримісячного фонду грошового забезпечення, без обмеження індивідуальних премій максимальними розмірами.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що додаткові види грошового забезпечення, в тому числі, надбавка за особливі умови служби до 50% окладу грошового забезпечення, доплата в розмірі від 25% до 50% суми пенсії, преміювання, мають право встановлювати керівники в межах виділених асигнувань. Надбавка за особливі умови служби, професійний ризик та виконання особливо важливих завдань в розмірі 50%, за безперервну службу в органах внутрішніх справ в розмірі 70%, щомісячна премія 33,3% виплачувалася згідно наказів в межах фонду оплати праці та встановлювалися з урахуванням відношення працівника до своїх службових обов'язків.

Вищевикладена правова позиція суду апеляційної інстанції не суперечить практиці Вищого адміністративного суду України (ухвала від 23.09.2014 року справа №К/9991/59129/12, ухвала від 17.06.2014 року справа №К/9991/73129/11, ухвала від 04.07.2014 року справа №К-28672/10).

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також має місце невідповідність висновків суду обставинам справи

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198 п.3 ч.1, 202, 205, 207, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області задоволити.

Скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2012 року по справі № 2а-12657/11/1370 та прийняти нову, якою в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій неправомірними та спонукання до вчинення дій - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

Судді Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга

Повний текст виготовлено 26 .06.2015 року