Справа № 2-а-2982/11
Суддя: Подорога Л. В.
Дата ухвалення: 2011-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2982/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2011 рокум.Городище

Городищенський районний суд Черкаської області в складі: головуючого судді Подороги Л.В., при секретарі судового засідання Гудзь І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Городище, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області про визнання протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області в перерахунку пенсії, відповідно до Постанови КМУ від 27.12.2005 року № 1293, -

В С Т А Н О В И В :

13.09.2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області про визнання протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області в перерахунку пенсії, відповідно до Постанови КМУ від 27.12.2005 року № 1293.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 29.08.2011 року, він звернувся до відповідача з питання проведення перерахунку його пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27.12.2005 року №1293 та збільшення її у 3,5 рази, згідно вказаної Постанови, з 01.06.2009 року по 24.03.2011 року. Однак, листом від 02.09.2011 року №10455/03, йому біло відмовлено у даному проханні. ОСОБА_1 вказав, що він є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС І категорії ІІІ групи інвалідності. З 25.03.2011 року, йому встановлена ІІ група інвалідності з захворюванням, повязаним з виконанням обов'язків військовослужбовця по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Вважаючи дії відповідача протиправними та такими, що порушили його конституційні права, такими, що не відповідають положенням про гарантування прав та соціальний захист громадян, звернувся з даним позовом до суду, просить його задовольнити зобовязавши відповідача перерахувати та виплатити йому пенсію, згідно вимог п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27.12.2005 року №1293, збільшивши її у 3,5 рази, з 01.09.2009 року по 24.03.2011 року, включно.

У судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 доповнив предявлені позовні вимоги. У зв'язку з тим, що 23.03.2011 року, йому встановлена ІІ група інвалідності по життєво по захворюванню, яке повязане з наслідками Чорнобильської катастрофи, просить визнати неправомірними дії відповідача в частині нарахування йому державної та додаткової пенсії у розмірі нижчому ніж встановлено ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобовязати відповідача нарахувати і виплатити, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інваліду ІІ групи державну та додаткову пенсію у розмірі не нижчому, ніж передбачено ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (796-12) від 28.02.1991 року, виходячи з розрахунку розміру мінімальної пенсії за віком на рівні прожиткового мінімуму, починаючи з 24.03.2011 року, по життєво. Крім того, просить зобовязати відповідача нарахувати та виплатити йому пенсію, згідно вимог п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27.12.2005 року №1293, збільшивши її у 3,5 рази з 24.03.2011 року, по життєво, з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року №530 та Постанови Кабінету Міністрів «про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року №654, яким визначено мінімальний розмір пенсії для інвалідів, учасників ліквідації наслідків аварії на АЕС у 1986 році: інвалідам війни - 1090 грн. 00 коп.. Доповнені позовні вимоги, підтримав частково, просить зобовязати відповідача нарахувати і виплатити, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інваліду ІІ групи державну та додаткову пенсію у розмірі не нижчому, ніж передбачено ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (796-12) від 28.02.1991 року, виходячи з розрахунку розміру мінімальної пенсії за віком на рівні прожиткового мінімуму, починаючи з 25.03.2011 року, по життєво. У іншій частині позовні вимоги, як первісні так і доповнені підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області, позовні вимоги не визнала, подала письмові заперечення та пояснила, що ОСОБА_1 отримує пенсію по ІІ групі інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до ст.. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до вказаної статті, пенсія по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, для учасників ліквідації аварії на АЕС, інвалідів ІІ групи, не може бути нижчою, ніж 8 мінімальних пенсій за віком. Визначення мінімального розміру пенсії за віком, надане у ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Частиною 1 статті 28 вказаного закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу, встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначених законом. При цьому, ч. 3 даної статті встановлено, що визначений таким чином мінімальний розмір пенсії за віком, застосовується виключно для обчислення розмірів пенсій, призначених ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Для узгодження даного питання, Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», внесені зміни до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: для інвалідів ІІ групи, постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС у 1986 році, розмір пенсії не може бути нижчим 180% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а додаткову пенсію установлено в розмірі 15% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Після винесення Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року про визнання неконституційним пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», прийнятті постанови Кабінету міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року №530 та «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року №654.

Суд, враховуючи позиції сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що даний адміністративний позов частково обґрунтований та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

ОСОБА_1, відповідно до посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії А № 102415 с від 31.03.2008 року, йому присвоєно І категорію. Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААА № 356606 від 31.03.2011 року, він, з 25.03.2011 року є інвалідом ІІ групи від захворювання, яке повязано з наслідками аварії на ЧАЕС. У звязку з цим, ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФ України в Городищенському районі Черкаської області та отримує пенсію по ІІ групі інвалідності, отриманої від захворювання, повязаного з аварією на ЧАЕС.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. за №796-ХІІ, передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюється у вигляді: а)державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 54 даного Закону, в якій наведено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії І, в усіх випадках, розмір пенсії для інвалідів третьої групи, щодо яких встановлено звязок із Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим шести мінімальних пенсій за віком.

За правилами ст. 50 ЗУ №796-ХІІ від 28.02.1991р., особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю по третій групі інвалідності, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Частиною третьою статті 46 Конституції України встановлено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Іншими словами, пенсії та інші види соціальних виплат, що є єдиним джерелом існування, не можуть бути нижче від прожиткового мінімуму, який встановлюється законом.

У відповідності до положень статті 46 Конституції України, прийнято ОСОБА_2 України «Про прожитковий мінімум», N 966-XIV від 15.07.99 р.. ОСОБА_2 дає визначення прожитковому мінімуму, закладає правову основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень.

Частиною другою статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» встановлено, що прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Статтею другою Закону «Про прожитковий мінімум» визначено, що прожитковий мінімум застосовується зокрема для:

встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат, виходячи з вимог Конституції України та законів України;

формування Державного бюджету України та місцевих бюджетів.

Тобто, з вищезазначеного випливає, що прожитковий мінімум, є базою для розрахунку мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії за віком, інших соціальних виплат, виходячи з вимог Конституції України та законів України, та ґрунтується, зокрема, на частині 3 статті 46 Конституції, у відповідності до якої, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, не можуть бути нижчими, ніж прожитковий мінімум, встановлений законом. Крім того, державний бюджет України, при його формуванні, ґрунтується на прожитковому мінімумі, з огляду на що, витратна частина Бюджету України, не може не базуватися на прожитковому мінімумі як соціальній гарантії, встановленій Конституцією України - основним законом України, який має найвищу юридичну силу, норми якого є нормами прямої дії; закони та інші нормативно-правові акти, приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

У відповідності до статті 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, встановлена частиною третьою статті 46 Конституції України мінімальна соціальна гарантія для визначення пенсії та інших видів соціальних виплат, що є єдиним джерелом існування, - прожитковий мінімум, який встановлюється законом, не може бути зменшений ані законом, ані підзаконним нормативно-правовим актом.

Суд, при вирішені даного спору, керується принципом законності у відповідності до статті 9 КАС України, відповідно до якого, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Суд, також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема справа «Кечко проти України», справа Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office; справа про принцип юридичної визначеності). Про першу, зокрема, зазначено у листі Верховного Суду України від 07.2006 року N 1-5/400. Зазначеним листом, Верховний Суд України, акцентує увагу на те, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Крім того, у випадках коли з набуттям чинності певним законом, його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права.

Крім того, суд вважає, якщо прямо не встановлено для Закону про чорнобильців бази нарахувань підвищень, але зроблено посилання на категорію мінімальна пенсія за віком, яка є категорією соціальної гарантії, згідно зі статтею 46 Конституцією України, органи державної влади, повинні керуватися нормами Конституції України і Законів України, виходячи з мінімальних соціальних гарантій, встановлених Законами України і не можуть порушувати норми статті 22 Конституції України. Інакше, при наявності конституційного права на соціальний захист, невикористання мінімальних гарантій визначених законом, є порушенням державою своїх конституційних зобов'язань.

Пенсійний Фонд України діє на підставі положення «Про Пенсійний Фонд України», затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002р. за №121/2001, і є центральним органом виконавчої влади, на який покладено обовязок щодо: призначення пенсії, підготовки документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування виплат пенсій, та здійснює свої повноваження на підставі п. 15 вказаного положення через, створенні в установленому порядку, його територіальні управління, по ефективному використанню коштів Пенсійного Фонду України. Згідно з п. п. 7 п. 2.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002р. за №8-2, управління, відповідно до покладених на них завдань, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші соціальні виплати, відповідно до чинного законодавства. Пунктом 4.2 вищенаведеного Положення, передбачено, що Управління є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банках (у тому числі валютні), печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

З огляду на вищевикладене, відповідач, здійснивши позивачу нарахування та виплату пенсії по другій групі інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, внаслідок Чорнобильської катастрофи, повинен був діяти, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, тобто за нормами ЗУ №796-ХІІ від 28.02.1991р., ЗУ № 1058-ІV від 09.07.2003р., ЗУ № 1646-VІ від 20.10.2009р. і здійснити позивачу відповідні нарахування, але, у порушення цього, відповідач таких нарахувань не проводив, допустивши звуження конституційних прав позивача, що є неправомірним.

Щодо вимог позивача у частині нарахуваня та виплатити йому пенсію, згідно вимог п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27.12.2005 року №1293, збільшивши її у 3,5 рази з 24.03.2011 року, по життєво, з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року №530 та Постанови Кабінету Міністрів «про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року №654, яким визначено мінімальний розмір пенсії для інвалідів, учасників ліквідації наслідків аварії на АЕС у 1986 році: інвалідам війни - 1090 грн. 00 коп., суд вважає їх безпідставними та такими, у задоволенні яких слід відмовити.

Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 27 грудня 2005 р. № 1293 збільшено у 3,5 рази розмір пенсії по інвалідності учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

За конституційними нормами, виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягає ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою встановлений мінімальний розмір пенсії для інвалідів 2 групи не нижчий ніж 8 мінімальних пенсій за віком, а не Постанова Кабінету Міністрів України "Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 27 грудня 2005 р. № 1293, яка встановлює мінімальний розмір пенсії для інвалідів 2 групи, що істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Постанова Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2005 р. № 1293 не може застосовуватись лише в частині збільшення розміру пенсії по інвалідності у 3,5 рази та не застосовуватись в частині встановлення мінімального розміру пенсії, передбаченого ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", для інвалідів 2 групи.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо покладення на відповідача обов'язку при нарахуванні йому пенсії відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосовувати постанову Кабінету Міністрів України від 27.12.2005 року № 1293 про підвищення пенсій учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 3,5 рази, є безпідставними, оскільки зазначеним нормативним актом передбачено збільшення пенсії, призначеної з дотриманням постанови Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1.

Враховуючи вищевикладене та керуючись Конституцією України, Рішенням Конституційного Суду України від 11.10.2005р. (№8рп/2005); Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. за №796-ХІІ; ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІУ; Постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997р. №523 «Про порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи»; Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20.10.2009р. № 1646-VІ, Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 р. за № 8-2 та ст., ст. 6, 7, 8, 9, 10, ч.2 ст. 11, ст. 11, 12, 17, 71, 100, 159, 160, 161, 163, 185, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в Городищенському районі, щодо нарахування ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії та такими, що звужують конституційні права постраждалого від наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, інваліда ІІ групи.

Управлінню пенсійного фонду України в Городищенському районі, здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, встановивши її розмір не менше восьми мінімальних пенсій за віком, а також перерахунок і виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, встановивши її розмір не менше 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії, передбаченого ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, починаючи з 25.03.2011 року, з врахуванням сум, виплачених в цей період.

Постанову звернути до негайного виконання.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів, з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_3