Справа № 2а-0370/1937/12
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року Справа № 134536/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Левицької Н.Г.,Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 06 липня 2012 року по справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області про визнання протиправними та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області (далі - УПФ України в м. Ковелі та Ковельському районі) про визнання незаконними та скасування рішень №2797, №2798, №2799, №2800, №2801, №2802 від 14.06.2012 року про застосування фінансових санкцій

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що начальником УПФ України в м. Ковелі та Ковельському районі Самолюк І. П., 14.06.2012 року були винесені оскаржувані рішення про застосування до позивача фінансових санкцій за несвоєчасне подання відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку за 2004-2009 роки у строки визначені законодавством у розмірі 170,00 грн. за кожен рік. Оскаржувані рішення винесені на підставі пункту 5 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка з прийняттям Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року втратили чинність з 01.01.2011 року.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 06 липня 2012 року позовні вимоги задоволено. Суд виходив з того, що Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» втратив чинність із прийняттям Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (надалі - Закону № 2464-VІ). Оскільки, оскаржувані рішення винесені за порушення 2004-2009 років та після набрання чинності нового Закону, особу не може бути притягнуто до відповідальності на підставі норми, яка втратила чинність.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням сторона відповідача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Покликання маються на те, що згідно абз. 7 ч.7 Прикінцевих та перехідних положеннях Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» до позивача вправі застосовувати фінансові санкції, які існували в законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Позивач несвоєчасно надав відомості, що використовуються в системі персоніфікованого обліку за 2004-2009 роки, тому застосовано норму котра діяла на час вчинення правопорушення.

У разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (п.2 ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вбачає її аргументованою.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце зокрема неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що начальником УПФ України в м. Ковелі та Ковельському районі Самолюк І. П., 14.06.2012 року були винесені рішення №2797, №2798, №2799, №2800, №2801, №2802 про застосування до позивача фінансових санкцій за несвоєчасне подання відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку за 2004-2009 роки у строки визначені законодавством у розмірі 170,00 грн. за кожен рік.

За період до 01.01.2011 року відносини, що виникали між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування регулювалися Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV (надалі - Закону № 1058-ІV). Виключно цим Законом визначалися платники страхових внесків, порядок їх нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Пунктом 4 частини 2 статті 17 Закону № 1058-ІV встановлено, що страхувальник зобов'язаний подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом.

Порядок та строки подачі звітності, в тому числі, відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку було встановлено Порядком формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10.06.2004 року №7-6 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2004 року за №1000/9599, який втратив чинність 01.01.2011 року.

З набранням чинності з 1 січня 2011 року Законом № 2464-VІ наведена вище норма матеріального права із Закону № 1058-ІV була виключена.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не врахував положень абзацу шостого пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VІ, відповідно до якого на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Відтак, аналіз наведеної норми дає колегії суддів підстави вважати, що після набрання чинності Законом № 2464-VІ за органами ПФУ збережено повноваження щодо застосування фінансових санкцій за несплату заборгованості по страхових внесках, яка виникла до 1 січня 2011 року.

Покликання маються на практику Верховного Суду України (пост. від 31.03.2015 року), яка відповідно до КАС України є обов'язковою для застосування.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також має місце невідповідність висновків суду обставинам справи в частині задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 196 ч.4, 197, 198 п.3 ч.1, 202, 205, 207, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області задоволити.

Скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 06 липня 2012 року по справі № 2а-0370/1937/12 та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області про визнання протиправними та скасування рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

Судді Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга

Повний текст виготовлено 26.06.2015 року