Справа № К/9991/8893/12-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" червня 2015 р. м. Київ К/9991/8893/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Піщанського районного суду Вінницької області від 09 вересня 2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Крижопільської селищної ради Крижопільського району Вінницької області третя особа: ОСОБА_5 про визнання протиправним рішення,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати рішення 21 сесії 5 скликання Крижопільської селищної ради Крижопільського району Вінницької області від 21 травня 2010 року про визнання протиправним і скасування рішення 1 сесії 5 скликання від 26.04.2006 року «Про надання земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 і надання вказаної земельної ділянки у власність ОСОБА_5».

Постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 09 вересня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2011 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та підтверджується наявними у справі матеріалами, у 2006 році Крижопільська селищна рада рішенням 1 сесії 5 скликання надала у приватну власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,12 га з земель вільного присадибного фонду за адресою: АДРЕСА_1.

У травні 2010 року до Крижопільської селищної ради звернулась ОСОБА_5, з заявою про скасування рішення 1 сесії 5 скликання Крижопільської селищної ради від 26 квітня 2006 року, вказавши в обґрунтування, що позивач фактично земельну ділянку не обслуговує.

Рішенням Крижопільської селищної ради 21 сесії 5 скликання від 21 травня 2010 року скасовано рішення 1 сесії 5 скликання від 26 квітня 2006 року про надання у приватну власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,12 га, як таке, що прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, також зазначено, що позивач не виконав рішення сесії від 26 квітня 2006 року.

Вищевказаним рішенням також надано ОСОБА_5 у власність земельну ділянку розміром 1200 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, яка раніше належала її покійній матері.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій вказали, що позивач надане йому право власності на земельну ділянку не використав, відповідні правовстановлюючі документи не отримав, а отже рішення відповідача є правомірним.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вказує на передчасність висновків судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Так, згідно зі ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

Відповідно п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади зобов'язані діяти в межах та в порядку, передбаченому законом.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009р. у справі № 1-9/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду (ч.2 ст.144). Цьому конституційному положенню відповідають Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні», у частині 10 ст.59 якого визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку, та інші закони України, зокрема «Про столицю України - місто-герой Київ», згідно з ч.3 ст.8 якого рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України зупиняються в установленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Зі змісту ч.2 ст.144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Однак, це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України).

У Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (ст.3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (ст.74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

За змістом ч.3 ст.150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на всій території України.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що судами першої та апеляційної інстанції при ухваленні рішень порушені норми матеріального та процесуального права, тому касаційна скарга ДП "Кіровоградтепло" ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

Поряд з цим, колегія суддів приходить до висновку щодо необгунтованості позовних вимог про зобов'язання Крижопільської селищної ради подати до відділу Держкомзему України у Крижопільському районі відкликані документи на оформлення державного акта на земельну ділянку по АДРЕСА_1 на ОСОБА_4 з огляду на те, що суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Тобто, в порядку адміністративного судочинства відновленню підлягають лише ті права, які порушені суб'єктом владних повноважень шляхом прийняття конкретного рішення (вчинення дії або допущення бездіяльності), що суперечить чинному законодавству.

Одночасно з викладеним, погоджуючись із позицією судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для розгляду зазначеного спору у порядку адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Виходячи з предмету спірних правовідносин, зважаючи на наявність у відповідача у спірних правовідносинах визначальних ознак суб'єкта владних повноважень у розумінні пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про наявність у переданому на вирішення суду спорі визначальних ознак справи адміністративної юрисдикції.

Зазначена правова позиція колегії суддів Вищого адміністративного суду України відповідає висновкам, викладеним у рішенні Конституційного Суду України від 01.04.2010 №10-рп/2010, яке згідно з вимогами частини другої статті 150 Конституції України є обов'язковим до виконання на території України.

Відповідно до статті 69 Закону України "Про Конституційний Суд України" рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

Відповідно до ст.229 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Керуючись статтями 220, 221, 225, 229, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Піщанського районного суду Вінницької області від 09 вересня 2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2011 року скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення 21 сесії 5 скликання Крижопільської селищної ради Крижопільського району Вінницької області від 21 травня 2010 року про визнання протиправним і скасування рішення 1 сесії 5 скликання від 26.04.2006 року «Про надання земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 і надання вказаної земельної ділянки у власність ОСОБА_5».

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: