Справа № 2а-1570/2999/12
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а-1570/2999/12

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючий – Стародуб О.П.,

судді – Рецебуринський Ю.Й., Ситников О.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2013 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси звернулось до суду з адміністративним позовом (з урахуванням уточнень від 20 листопада 2012 року) про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 1549789,06 грн. на покриття витрат на виплату та доставку пільгових пенсій виплачених пенсіонерам за період з січня 2011 року по березень 2012 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2013 року позов задоволено. Постановлено стягнути з відповідача заборгованість перед позивачем в сумі 1549789,06 грн. на покриття витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком №2.

З такими рішеннями судів попередніх інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судами рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача по справі та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування».

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

В ході розгляду справи судами встановлено, що відповідач перебуває на обліку в УПФ як платник внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

Позивачем на підставі довідок про підтвердження наявного трудового стажу, заяв про призначення пенсій, протоколів про призначення пенсій, довідок, що уточнюють особливий характер роботи або умов праці, необхідних для призначення пільгових пенсій, довідок про фактичну сплату пенсій, та у відповідності з вимогами ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» було призначено пенсію на пільгових умовах, яка в свою чергу своєчасно та в повному обсязі була виплачена пенсіонерам.

Повідомлення про відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком №2 та відповідні розрахунки своєчасно були направлені на адресу відповідача.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що за правилами пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» обов’язок відшкодовувати витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б-з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» лежить на підприємствах та організаціях.

З такими висновками судів колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновки суду не спростовують і є безпідставними, оскільки до набрання чинності Законом України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування» було передбачено обов’язок підприємств та організацій відшкодовувати Пенсійному фонду фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених за пунктами «б-з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В свою чергу за змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом, зберігається.

Посилання позивача в обґрунтування касаційної скарги на помилкове застосування судами до спірних правовідносин положень пункту 15 статті 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» щодо незастосування строку давності до спірних сум, колегія суддів також вважає безпідставним з наступних мотивів.

В ході розгляду справи встановлено, що обов’язок підприємств та організацій відшкодовувати Пенсійному Фонду витрати на виплату і доставку пенсій, призначених за пунктами «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», передбачено Законом України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування».

Так, абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону передбачено, що для платників збору об’єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку.

В свою чергу, суми збору на обов’язкове державне пенсійне страхування за змістом статті 1 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» є страховими внесками, які, в разі їх несвоєчасної сплати являються недоїмкою, щодо стягнення якої за правилами пункту 15 статті 106 цього Закону строк давності не застосовується.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції та апеляційним судом правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення – без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2013 року у даній справі – без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: Ю.Й. Рецебуринський

О.Ф Ситников