Справа № 2а-5283/09/1470
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року м. Київ К/9991/84121/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Бутенка В.І.,
Олексієнка М.М., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом прокурора Центрального району міста Миколаєва в інтересах держави в особі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Центральному районі міста Миколаєва до Державного підприємства «Суднобудівний завод ім. 61 комунара» про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Центральному районі міста Миколаєва на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2011 року, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2009 року прокурор Центрального району міста Миколаєва в інтересах держави в особі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Центральному районі міста Миколаєва звернувся в суд з позовом, у якому просив стягнути з Державного підприємства «Суднобудівний завод ім. 61 комунара» на користь Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Центральному районі міста Миколаєва недоїмку в сумі 187131,89 гривень.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 2 листопада 2009 року позовні вимоги задоволено повністю.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2011 року постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 2 листопада 2009 року скасовано, прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Суднобудівний завод ім. 61 комунара» на користь Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Центральному районі міста Миколаєва недоїмку в сумі 146684,09 гривень. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Центральному районі міста Миколаєва, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2011 року та залишити в силі

постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 2 листопада 2009 року.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Державне підприємство «Суднобудівний завод ім. 61 комунара» є платником страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, як страхувальник зареєстроване у Відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Центральному районі міста Миколаєва.

У статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року

№ 1105-XIV (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено права та обов'язки роботодавця як страхувальника, зокрема, відповідно до вимог цієї статті, роботодавець як страхувальник зобов'язаний своєчасно та повністю нараховувати і сплачувати в установленому порядку страхові внески до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

У статті 46 вказаного Закону визначено систему фінансування та джерела коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 12 липня 2007 року № 36 було затверджено Інструкцію про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, яка була чинною на час виникнення спірних відносин і визначала порядок узяття на облік та набуття роботодавцями статусу страхувальників, обчислення і сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності і господарювання, виду діяльності, галузевої належності, фізичними особами - підприємцями, фізичними особами, які використовують працю найманих працівників, а також добровільно застрахованими особами, порядок обліку та витрачання страхових коштів, здійснення платежів, ведення бухгалтерського обліку і звітності.

20 липня 2009 року відповідачем було подано до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Центральному районі міста Миколаєва розрахункову відомість про нарахування і перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за II квартал 2009 року.

Згідно цієї розрахункової відомості станом на 1 липня 2009 року Державне підприємство «Суднобудівний завод ім. 61 комунара» має недоїмку зі сплати страхових внесків у сумі 419287,88 гривень.

Постановами господарського суду Миколаївської області від 22 лютого 2007 року (справа № 1/621/06) та від 4 грудня 2007 року (справа № 5/784/07) з Державного підприємства «Суднобудівний завод ім. 61 комунара» стягнуто на користь Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Центральному районі міста Миколаєва недоїмку зі сплати страхових внесків на загальну суму 272603,79 гривень, з яких в примусовому порядку станом на час звернення до суду з цим позовом стягнуто 40447,80 гривень.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції про задоволення позовних вимог повністю та приймаючи нову постанову про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд обґрунтовано погодився із встановленими судом першої інстанції обставинами, що на час звернення позивача до суду за Державним підприємством «Суднобудівний завод ім. 61 комунара» рахується недоїмка зі сплати страхових внесків. При цьому суд апеляційної інстанції вірно встановив, що суд першої інстанції неправильно визначив розмір недоїмки, що підлягає стягненню з відповідача, оскільки за матеріалами цієї справи вбачається, що стягненню з Державного підприємства «Суднобудівний завод ім. 61 комунара» на користь Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Центральному районі міста Миколаєва підлягає недоїмка зі сплати страхових внесків у сумі 146684,09 гривень, а не 187131,89 гривень, як помилково вважає позивач та встановив суд першої інстанції.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків апеляційного суду і встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Центральному районі міста Миколаєва - залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2011 року у справі за позовом прокурора Центрального району міста Миколаєва в інтересах держави в особі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Центральному районі міста Миколаєва до Державного підприємства «Суднобудівний завод ім. 61 комунара» про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.