Справа № 804/3533/15
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2015 р. Справа № 804/3533/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя - Юрков Е.О.
суддів: Гончарова І.А., Тулянцева І.В.
при секретарі - Шпота Я.С.
за за участю: позивач - ОСОБА_1
представники позивача - Каминіна В.С., Якуб С.А.
представник відповідача 1 - Нечаєва О.М.
представник відповідача 2 - Нечаєва О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача 1 - Служби безпеки України, відповідача 2 - Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області, відповідача 3 - Управління Служби безпеки України у Тернопільській області про скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення: грошового забезпечення, посадового окладу, винагороди та матеріальної допомоги,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача 1 - Служби безпеки України, відповідача 2 - Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області, відповідача 3 - Управління Служби безпеки України у Тернопільській області, в якому позивач, з урахуванням уточненої та доповненої позовної заяви від 30.06.2015р., просить:
1. визнати дії Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області неправомірними та незаконними під час проведення процедури звільнення ОСОБА_1 з військової служби з Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області, на підставі чого:
- скасувати наказ Першого заступника Голови Служби безпеки України від 30.12.2014р. №2238-ос в частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби;
- скасувати наказ начальника Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області від 02.02.2015р. №15-ос в частині виключення ОСОБА_1 із списків особового складу;
- скасувати наказ т.в.о. начальника Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області від 04.12.2014р. №217-ос по Новомосковському міському відділенню в частині надання ОСОБА_1 щорічної основної відпустки за підпунктом «а» пункту 53 Положення за 2014 рік;
- зобов`язати Службу безпеки України поновити ОСОБА_1 на військовій службі в Управлінні Служби безпеки України у Дніпропетровській області на попередній посаді з відновленням та збереженням усіх умов грошового забезпечення, встановлених надбавок, премій тощо;
- зобов`язати Службу безпеки України виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 02.02.2015р. по дату набрання чинності винесеного судового рішення по цій справі, у відповідності до змісту ст.8 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виходячи із попереднього середньомісячного грошового забезпечення Позивача у органах служби безпеки України з урахуванням індексу інфляції за весь період вимушеного прогулу;
- зобов`язати Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області надати ОСОБА_1 щорічну основну відпустку за 2015 рік із збереженням грошового та матеріального забезпечення;
- стягнути з Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 своєчасно не відшкодовану Позивачу грошову компенсацію за не отримане речове майно у загальній сумі 12 731,48 гривень з урахуванням індексу інфляції;
- зобов`язати Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області звільнити військовослужбовця ОСОБА_1 у відповідності з порядком звільнення з військової служби, відповідно до змісту Положення №1262, Інструкції №772, за підпунктом «в» пункту 61 (у відставку) та підпунктом «б» пункту 63 (за станом здоров`я) Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України;
- зобов`язати Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області виконати усі необхідні відповідні дії щодо актуалізації інформації про грошове забезпечення ОСОБА_1 до обласного Пенсійного фонду у м. Дніпропетровську за необхідний відповідний період часу;
2. визнати дії Управління Служби безпеки України в Тернопільській області неправомірними та незаконними у частині несвоєчасного та неправомірного не продовження строку перебування Позивача у розпорядженні начальника управління СБ України в Тернопільській області та своєчасно не нарахованого та не сплаченого Позивачу відповідного належного йому грошового забезпечення, на підставі чого:
- стягнути з Управління Служби безпеки України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 своєчасно не нараховане та невиплачене Позивачу грошове забезпечення у сумі 9 902,67 гривень з урахуванням індексу інфляції;
- зобов`язати Службу безпеки України надати Управлінню Служби безпеки України в Тернопільській області наказ/розпорядження/вказівку Управлінню Служби безпеки України в Тернопільській області актуалізувати інформацію щодо додаткових видів грошового забезпечення Позивача для нарахування пенсії.
Ухвалами суду від 04 червня 2015р. було здійснено заміну третьої особи - Управління Служби безпеки України у Тернопільській області на відповідача 3 - Управління Служби безпеки України у Тернопільській області та зупинено провадження у справі до 30 червня 2015 року.

Ухвалами суду від 30 червня 2015 року без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до журналу судового засідання було відмовлено в задоволенні клопотання позивача стосовно витребування від Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області: роздруківки з приладу електронного фіксування індивідуальних магнітних карток співробітників, який фіксує факт перетину центрального входу до Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області військовослужбовця ОСОБА_1 12.01.2015р., 13.01.2015р. та 16.01.2015р.; копії відеоматеріалів з камер зовнішнього спостереження центрального входу до Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області та з камер спостереження, розташованих на центральному вході біля приладу електронного фіксування індивідуальних магнітних карток співробітників, які засвідчують факт входу військовослужбовця ОСОБА_1 до Управління 12.01.2015р, 13.01.2015р. та 16.01.2015р., а також клопотання позивача стосовно виклику і допитату в судовому засіданні у якості свідка начальника відділу кадрового забезпечення Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області ОСОБА_2 - у зв`язку з наявністю в матеріалах справи достатніх належних доказів, для об`єктивного розгляду справи і вирішення спору по суті.

Також, ухвалою суду від 30 червня 2015 року без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до журналу судового засідання було відмовлено в задоволенні клопотання позивача стосовно призначення почеркознавчої експертизи рапоруту ОСОБА_1 від 20.11.2014 року щодо надання останньому щорічної відпустки за 2014 рік з тих підстав, що відпустка Позивачем була фактично використана, а наявність фальсифікації рапорту може бути підставою для звернення Позивача до правоохоронних органів.

В обґрунтування позову зазначено, що наказом Управління СБ України у Дніпропетровській області від 02.02.2015 року №15-ос Позивача було виключено із списків особового складу на підставі наказу першого заступника Голови Служби безпеки України від 30.12.2014 року №2238-ос про звільнення з військової служби за підпунктом «в» пункту 61 (у відставку) та підпунктом «б» пункту 63 (за станом здоров`я) Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України. Вважає, що дане звільнення з військової служби відбулось з численними порушеннями норм чинного законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, а саме: оформлена відділом кадрового забезпечення Управління щорічна відпустка за 2014 рік складала лише 35 календарних днів замість потрібних 40 днів; самостійно, без належних підстав для відкликання та відповідного документального оформлення Позивача було викликано з щорічної відпустки; одноособово проведено єдину формальну бесіду з Позивачем перед звільненням військовослужбовця, - в ході якої повідомлено підстави для звільнення, вислуги років загального та пільгового стажу, щорічної основної відпустки, встановлено підрозділ військового комісаріату для подальшого направлення документів про зняття з військового обліку, виплату одноразової допомоги при звільненні та про факт зняття Позивача військового обліку, - без визначення всіх питань, передбачених пунктами 7.3, 7.4 Інструкції №772 про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України; під час бесіди, шляхом введення в оману, Позивач був вимушений підписати нібито ознайомлення з поданням про звільнення; не проведена бесіда з Позивачем, під час якої повинна була надана відповідь стосовно неналежного здійснення грошового нарахування у тому числі за період з 16.03.2013 по 28.04.2013р. під час перебування Позивача в розпорядженні Управління СБ України в Тернопільській області, поставленого під час першої бесіди, що у теперішній час призвело до визначення невірної бази для розрахунку належної Позивачу пенсії; під час бесіди Позивачу також не надано роз`яснень щодо постановки на житловий облік у зв`язку з тяжкою хворобою, отриманою під час виконання обов`язків/проходження військової служби; до відділу кадрового забезпечення Служби Безпеки України у м. Київ була відправлена особова справа Позивача, яка містила недостовірний пакет документів для прийняття рішення про звільнення, чим було введено в оману відповідальних співробітників у м.Києві та наслідком чого стало дострокове видання наказу про звільнення військовослужбовця. Окрім того вказує, що рапорт Позивача від 20.11.2014 року про надання чергової відпуски за 2014 рік, оформлений строком на 45 діб, на підставі якого було винесено оскаржуваний наказ від 04.12.2014 року №217-ос в частині надання ОСОБА_1 щорічної основної відпустки за підпунктом «а» пункту 53 Положення за 2014 рік є сфальсифікованим посадовими особами УСБУ у Дніпропетровській області. За викладених обставин вважає, що наказ т.в.о. начальника Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області від 04.12.2014р. №217-ос по Новомосковському міському відділенню в частині надання ОСОБА_1 щорічної основної відпустки за підпунктом «а» пункту 53 Положення за 2014 рік, наказ Першого заступника Голови Служби безпеки України від 30.12.2014р. №2238-ос в частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби та наказ начальника Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області від 02.02.2015р. №15-ос в частині виключення ОСОБА_1 із списків особового складу є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, з відповідним відновленням порушених прав шляхом стягнення грошового забезпечення, посадового окладу, винагороди, матеріальної допомоги та грошової компенсації за не отримане речове майно, звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 у відповідності з порядком звільнення з військової служби.

Позивач та представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позов задовольнити.

Представник відповідачів: Служби безпеки України та Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та зазначила, що на виконання п.61 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями СБУ, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 року № 1262 (далі - Положення про проходження), п.7.3 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями СБ України, затвердженої наказом СБУ від 14.10.2008 року № 772 (далі - Інструкція № 772) перед поданням Позивача до звільнення з військової служби уповноваженими співробітниками Управління були уточнені дані про проходження ним служби, обчислена та оголошена вислуга років Позивача станом на 01.01.2015 року. Вважає твердження Позивача стосовно порушення посадовими особами Управління процедури його звільнення з органів СБУ є таким, що не відповідає дійсності, оскільки звільнення Позивача проводилась з чітким та неухильним додержанням вимог чинного законодавства України. Вказує, що твердження Позивача про відкликання його з щорічної основної відпустки, наданої йому за 2014 рік, є таким, що не відповідає дійсності, оскільки рішення про його відкликання з щорічної основної відпустки уповноваженими особами органів СБ України не приймалося, відповідно, до Управління не надходило, та Позивачу не доводилось. Крім того відмічає, що абзацом 3 пункту 56 Положення про проходження зазначено, що військовослужбовці СБУ, які звільняються зі служби за станом здоров`я, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки встановлені пунктом 54 Положення про проходження; абзацом 5 пункту 56 Положення про проходження передбачено, що військовослужбовцям СБУ, накази про звільнення яких підписано в минулому році, але не виключеним зі списків особового складу, відпустки за період служби в поточному році не надаються. На підставі зазначених нормативних актів, з урахуванням наявності у Позивача на день надання щорічної основної відпустки за 2014 рік календарної вислуги років - більше 15 років, йому була надана щорічна основна відпустка, тривалістю 45 діб - з 01.12.2014р. по 14.01.2015р., що затверджено наказом Т.в.о. начальника Управління від 04.12.2014 року № 217-ос. Водночас щорічна основна відпустка за 2015 рік Позивачеві не надавалась, у зв`язку з відсутністю на це правових підстав, оскільки наказом Першого заступника Голови СБУ від 30.12.2014 року № 2238-ос Позивача було звільнено з військової служби у СБУ з 30.12.2014 року. Крім того, відповідно до довідок фінансового відділу Управління № 11/799-1202 від 08.04.2015 року та № 11/799-1213 від 18.05.2015 року Позивачу у 2014 році нарахована та виплачена як матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення, що складає 5099 грн. 78 коп., так і матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі посадового окладу, а саме 966 грн., оскільки відповідно до довідки відділу кадрового забезпечення Управління № 55/14/2324 від 04.04.2015 року строк безперервної військової служби Позивача на день звільнення становив 14 років 08 місяців 01 день, право на отримання винагороди за тривалість безперервної військової служби, а саме за строк безперервної військової служби 15 років, Позивач не набув. На підставі викладеного вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник відповідача - Управління Служби безпеки України у Тернопільській області до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду представником відповідача - 3 були надані заперечення проти адміністративного позову в обґрунтування яких, поряд з наданням належних відповідей на рапорт Позивача від 21.11.2013 року (реєстраційний номер ДЗНД СБУ 5/1/1 - 28321), у якому були зазначені його вимоги та претензії, та особистим ознайомленням 27.12.2013 року Позивача з результатом його рапорту, вказано, що наказом СБ України від 09.11.2012 року №1382-ос Позивача було зараховано в розпорядження начальника Управління СБ України в Тернопільській області з 09.11.2012 року з терміном перебування у розпорядженні відповідно до п. 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007р. № 1262/2007, - допустимий 1 місяць (з 09.11.2012р. по 09.12.2012р.). Разом з тим, у листопаді та грудні 2012 року до Управління СБ України в Тернопільській області Позивач у встановлений термін не прибув, а направив на адресу регіонального органу поштою рапорт про перебування на лікарняному. За період з грудня 2012 року по березень 2013 року Позивачем на адресу Управління направлено 7 листків непрацездатності, виданих медичними закладами Дніпропетровської області, про перебування на лікарняному. Термін перебування Позивача в розпорядженні відповідно до вимог п. 4.14 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України продовжувався відповідними наказами начальника Управління, та час, який відповідно до наданих лікарняних листів Позивач на лікуванні не перебував, відповідними наказами був зарахований до строку перебування в розпорядженні та закінчився саме 15.03.2013 року. У зв`язку з викладеним, останні три пред`явлені Позивачем до Управління листки непрацездатності не слугували підставою для подальшого продовження терміну перебування в розпорядженні, про що було повідомлено Позивача вищевказаним листом від грудня 2013 року. У відповідності до п. 3.2. Наказу Служби безпеки України №35/ДСК від 30.01.2008р. «Про затвердження Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України», згідно якого за військовослужбовцями, що звільнені з посад, які вони займали, і зарахованими в розпорядження відповідних начальників або керівників, зберігається виплата грошового забезпечення на весь період перебування у розпорядженні, що передбачений законодавством, а саме 1 місяць, за період з 09.11.2012р. по 15.03.2013р. Позивачу було нараховане грошове забезпечення - 13 933,38 грн. Наказом начальника УСБУ в Тернопільській області від 13.06.2013р. № 88-ос Позивач був відкомандирований в розпорядження начальника ДЗНД СБ України з 14.06.2013р., у зв`язку з чим на його ім`я 25.06.2013р. було видано грошовий атестат №7 за період з 14.05.2013р. по 30.05.2013р., який було направлено до нового місця проходження служби в ЦУ СБУ, та на підставі якого нараховувались види забезпечення у ДЗНД СБ України, починаючи з червня 2013 року. На підставі викладеного вважає, що грошове забезпечення за час перебування у розпорядженні виплачено Позивачу у повному обсязі та відповідно до вимог чинного законодавства, а позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення позивача та його представників, представника відповідачів 1 та 2, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 (Позивач) з 01.06.2000 року був зарахований на військову службу до органів Служби безпеки України (СБУ). Наказом СБУ від 06.05.2014 року № 889-ос Позивач був зарахований у розпорядження начальника Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області (Управління), а з 22.05.2014 року наказом начальника Управління від 22.05.2014 року № 98-ос був призначений на посаду до Новомосковського міського відділення Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області.

Судом встановлено, що 20.11.2014 року Позивачем було подано до Першого заступника начальника УСБУ у Дніпропетровській області рапорт про надання чергової відпустки за 2014 рік з 01 грудня 2014 року (том 1 а.с.160).

На підставі рапорту Позивача від 20.11.2014 року наказом Управління від 04.12.2014 року № 217-ос на підставі довідки №001235 від 26 червня 2014 року, №001373 від 22 вересня 2014 року і №001462 від 21 жовтня 2014 року про випадок тимчасової непрацездатності військовослужбовця, видані ВМС Управління, відповідно до Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України», Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та «Про відпустку», надано Позивачу чергову щорічну відпуску за підпунктом «а» пункту 53 Положення тривалістю 45 діб з 01 грудня 2014 року по 14 січня 2015 року (том 1 а.с.102).

21.11.2014 року начальником відділу кадрового забезпечення Управління Позивачу було виписано відпускне посвідчення №810 терміном на 45 діб з 01.12.2014 року по 14.01.2015 року (том 1 а.с.132).

З винесеним наказом Управління від 04.12.2014 року № 217-ос Позивач був ознайомлений 03.02.2015 року.

Начальником Новомосковського міського відділення Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області 24.12.2014 року внесено подання до звільнення з військової служби ОСОБА_1 у відставку. Підставою внесення подання зазначено, що за результатами військово-лікарської комісії, що відображені в свідоцтві про хворобу №247 від 11.12.2014 року, Позивач визнаний непридатним до військової служби за станом здоров`я з виключенням з військового обліку.

Вказане подання затверджено т.в.о. начальника Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області з викладенням висновків прямих начальників та помічником начальника управління (з правої роботи) начальником юридичного сектору Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області 24 грудня 2014 року.

Позивач був ознайомлений з поданням до звільнення 24 грудня 2014 року.

Щодо твердження Позивача про те, що вказане подання було виготовлено на два дні раніше, аніж його було підписано Позивачем та посадовою особою, яка станом на 22.12.2014 року вже не була співробітником Управління, суд зазначає, що проведеною в Управлінні перевіркою встановлено, що Подання до звільнення було виготовлено співробітником Управління ОСОБА_3 та 24.12.2014 року зареєстроване в журналі реєстрації документів за 2014 рік № 14/376 (інв. 8343) за обліковим № 55/14-4884дск. Дата запису (розсилки) на останній сторінці документу щодо його виготовлення помилково визначений як «22.12.2014 року», про що свідчить довідка Управління від 04.06.2015 року №55/14-3487. На момент виготовлення подання до звільнення ОСОБА_3 був співробітником Управління та лише 29.12.2014 року на підставі наказу т.в.о. начальника Управління № 250-ос був виключений із списків особового складу Управління.

Наказом Служби безпеки України від 30.12.2014 року №2238-ос, відповідно до Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, ОСОБА_1 звільнено з військової служби по Управлінню Служби безпеки України у Дніпропетровській області за підпунктом «в» пункту 61 та підпунктом «б» пункту 63 (за станом здоров`я непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку) у відставку.

На підставі вказаного наказу першого заступника Голови Служби безпеки України від 30.12.2014 року №2238-ос відповідно до Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України Позивача наказом Служби безпеки України від 02.02.2015 року №15-ос виключено зі списків особового складу (том 1 а.с.15).

На виконання наказу першого заступника Голови Служби безпеки України від 30.12.2014 року №2238-ос складено обхідний аркуш.

04.02.2015 року Позивачем було подано до Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області заяву від 03.02.2015 року з проханням надати копію наказу про виключення зі списків особового складу для подання до подальшого працевлаштування (том 1 а.с.179).

09.02.2015 року Позивачем була отримана копію витягу з наказу Служби безпеки України від 02.02.2015 року №15-ос.

Так, Указом Президента України від 27.12.2007 року № 1262 затверджено Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України (далі Положення № 1262), що визначає порядок проходження військової служби за контрактом особами офіцерського складу, рядового, сержантського і старшинського складу Служби безпеки України (далі - військовослужбовці Служби безпеки України), виконання ними військового обов`язку в запасі та особливості проходження військової служби у воєнний час.

Відповідно до пункту 61 Положення № 1262 звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється:

а) у запас Служби безпеки України - осіб офіцерського складу, якщо вони не досягли граничного віку перебування у запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби в мирний або воєнний час;

б) у запас Збройних Сил України:

осіб рядового, сержантського і старшинського складу, якщо вони не досягли граничного віку перебування у запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби в мирний або воєнний час;

осіб офіцерського складу, якщо вони не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби в мирний або воєнний час, у разі недоцільності використання їх у запасі Служби безпеки України або на їх прохання;

в) у відставку, якщо вони досягли граничного віку перебування у запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Звільнення військовослужбовців Служби безпеки України з військової служби здійснюється за підставами, передбаченими пунктами 62 і 63 цього Положення, як правило, без зарахування в розпорядження прямих начальників (командирів).

Рішення про звільнення з військової служби в запас або у відставку доводиться до відома військовослужбовців Служби безпеки України, як правило, не пізніше ніж за два місяці до подання про звільнення. Безпосередні та прямі начальники проводять з ними особисті бесіди.

Порядок звільнення військовослужбовців Служби безпеки України з військової служби визначається Головою Служби безпеки України.

Наказом Служби безпеки України від 14.10.2008 року № 772 затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України (далі - Інструкція № 772), пунктом 7.3 якої передбачено, що перед поданням військовослужбовця до звільнення з військової служби уточнюються дані про проходження ним служби, у разі необхідності документально підтверджуються періоди його служби, що підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні й окремо на пільгових умовах, і відповідно до чинного законодавства обчислюється вислуга років на пенсію. Обчислена вислуга років оголошується військовослужбовцю під розпис. Заперечення військовослужбовця щодо розрахунку вислуги років розглядаються відповідними підрозділами кадрового забезпечення, фінансовими та юридичними підрозділами, і за ними приймаються рішення перед поданням військовослужбовця до звільнення з військової служби. Також проводиться уточнення використаних днів щорічної основної відпустки.

Судом встановлено, що на виконання п.61 Положення № 1262, п.7.3. Інструкції № 772 перед поданням Позивача до звільнення з військової служби уповноваженими співробітниками Управління були уточнені дані про проходження ним служби, обчислена та оголошена вислуга років Позивача станом на 01.01.2015 року.

Так, відповідно до п.7.4 Інструкції № 772, яким передбачено, що з військовослужбовцями, які звільняються за однією з підстав, передбачених підпунктами «а»-«д», «з», «ї» пункту 62 Положення №1262 та підпунктами «а»-«д», «и» пункту 63 Положення №1262, перед звільненням із військової служби проводиться не менше двох індивідуальних бесід, з Позивачем перед звільненням з військової служби було проведено три бесіди, а саме:

1. бесіда, яка проводилась 18.11.2014 року уповноваженим співробітником відділу кадрового забезпечення Управління, начальником відділу кадрового забезпечення, стосовно направлення Позивача до військово-лікарської комісії ВМС ВМУ СБУ в Управлінні для визначення ступеню його придатності до військової служби, та в ході якої Позивачу видане направлення для проходження медичного огляду. Будь яких заперечень, зауважень, нез`ясованих або незрозумілих питань з боку Позивача не було, про що свідчить його підпис під відповідним листом бесіди, підписаний також особами, які проводили бесіду;

2. бесіда, яка проводилась 24.12.2014 року безпосереднім начальником Позивача - начальником Новомосковського міського відділення Управління підполковником, начальником відділу кадрового забезпечення Управління, в ході якої Позивачу доведено результати військово-лікарської комісії щодо визнання Позивача непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Також Позивачу доведено вимоги чинного законодавства щодо порядку та строків звільнення у відставку (п.п. «в» п.61 Положення №1262) за станом здоров`я (п.п.«б» п.63 Положення №1262), ознайомлено зі свідоцтвом про хворобу. Позивач виказав свою згоду бути звільненим за зазначеними пунктами Положення про проходження, будь яких заперечень або зауважень з боку Позивача не було, про що свідчить його підпис під відповідним листом бесіди, підписаний також особами, які поводили бесіду;

3. бесіда, яка проводилась 24.12.2014 року з прямим начальником Позивача - т.в.о. начальника Управління, начальником відділу кадрового забезпечення Управління, на якій Позивача ознайомлено з поданням до звільнення, доведені пункти звільнення та вислугу років станом на 01.01.2015 року, яка складає: календарна 15 років 06 місяців 00 днів, пільгова - 03 роки 06 місяців 14 днів, загальна - 19 років 00 місяців 14 днів. Також було доведено про звільнення його без права носіння військової форми одягу, та відсутність у Позивача вислуги років для призначення пенсії, у зв`язку з чим розрахунок вислуги років для нарахування пенсії не складався. Додатково доведені умови та порядок виплати грошового забезпечення при звільненні, а саме право на отримання одноразової грошової виплати. Позивач погодився із пунктами звільнення та розрахунком вислуги років, що засвідчив своїм підписом у поданні до звільнення та надав зобов`язання про нерозголошення відомостей, які стали йому відомі по службі.

Суд зауважує, що за результатами бесід, проведених 24.1.2014 року, так як 18.11.2014 року, будь - яких зауважень, нез`ясованих чи незрозумілих питань з боку Позивача не залишилось, про що свідчить його підпис під відповідним листом бесіди, підписаний також особами, які проводили бесіду.

Отже, з урахуванням встановлених обставин, судом не приймаються як належні доводи Позивача про те, що бесіди з ним не були проведені.

Також пунктом 6.9 Інструкції №772 передбачено, що виключення зі списків особового складу Служби безпеки України у зв`язку зі звільненням у запас або у відставку військовослужбовців, яким щорічна основна відпустка надана при звільненні, здійснюється після закінчення щорічної основної відпустки з урахуванням часу, необхідного для здавання посади. Час для здавання посади визначається начальником органу, підрозділу, закладу, установи і не повинен перевищувати 20 календарних днів.

За викладених обставин справи суд доходить висновку про відсутність в діях посадових осіб Служби безпеки України у Дніпропетровській області порушення процедури звільнення Позивача з органів Служби безпеки України.

На підставі викладеного наказ Першого заступника Голови Служби безпеки України від 30.12.2014р. №2238-ос в частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби та наказ начальника Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області від 02.02.2015р. №15-ос в частині виключення ОСОБА_1 із списків особового складу є такими, що винесені у відповідності до вимог чинного законодавства та скасуванню не підлягають.

З огляду на що вимоги про зобов`язання Службу безпеки України поновити ОСОБА_1 на військовій службі в Управлінні Служби безпеки України у Дніпропетровській області на попередній посаді з відновленням та збереженням усіх умов грошового забезпечення, встановлених надбавок, премій тощо є такими, що не підлягають задоволенню.

Вимогами пункту 16 абз.1 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон), п.57 Положення №1262, п.6.8. Інструкції № 772, вказано, що відкликання військовослужбовців Служби безпеки України із щорічних основних відпусток дозволяється лише у разі оголошення мобілізації, введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях, в інших випадках - за рішенням Голови Служби безпеки України або його заступників.

У разі відкликання військовослужбовця Служби безпеки України із щорічної основної відпустки невикористана її частина надається йому, як правило, в поточному році. Якщо невикористана частина відпустки становить 10 і більше календарних днів, військовослужбовцю оплачується вартість проїзду до місця проведення відпустки і назад в межах України, але не далі пункту перебування, з якого його було відкликано.

Проте рішення про відкликання Позивача з щорічної основної відпустки уповноваженими особами органів Служби безпеки України не приймалося, до Управління не надходило та Позивачу не доводилось, що Позивачем не спростовано.

Отже, твердження Позивача про те, що виклик начальником відділу кадрового забезпечення ОСОБА_2 до Управління є відкликанням Позивача із щорічної основної відпустки судом не приймаються.

Так, за поясненнями Позивача, 05.01.2015 року останній подав до начальника Новомосковського міського відділу Управління рапорт про надання йому щорічної відпустки за 2015 рік, датований 06.01.2015 року, проте даний рапорт не був підписаний з підстав того, що наказ про звільнення Позивача вже підписано.

Відповідно до підпункту «а» пункту 53 Положення №1262 у мирний час військовослужбовцям Служби безпеки України надаються відпустки щорічні.

Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців Служби безпеки України, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів. Час для проїзду до місця проведення зазначеної відпустки і назад не надається. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Військовослужбовцям Служби безпеки України, які захворіли під час щорічної основної або щорічної додаткової відпустки, зазначена відпустка продовжується після одужання на кількість невикористаних днів цієї відпустки (пункт 54 Положення №1262).

Абзацом 3 пункту 56 Положення №1262 зазначено, що військовослужбовцям Служби безпеки України, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, встановлені пунктами 54 та 58 цього Положення.

Слід зауважити, що абзацом 7 пункту 56 Положення №1262 вказано, що Військовослужбовцям Служби безпеки України, накази про звільнення яких підписано в минулому році, але не виключеним зі списків особового складу, відпустки за період служби в поточному році не надаються.

Як вже судом зазначалось, на підставі рапорту Позивача від 20.11.2014 року наказом Управління від 04.12.2014 року № 217-ос надано Позивачу чергову щорічну відпуску за підпунктом «а» пункту 53 Положення тривалістю 45 діб з 01 грудня 2014 року по 14 січня 2015 року.

На підставі довідки № 001690 від 22.01.2015 року про випадок тимчасової непрацездатності військовослужбовця Наказом Управління від 16.02.2015 року № 25-ос надано відпустку у зв`язку з хворобою за підпунктом «е» пункту 53 Положення №1262 з 13 по 21 січня 2015 року.

Слід зазначити, що відповідно до вимог Положення №1262 та Інструкції №772 надання військовослужбовцям Служби безпеки України відпусток провадиться відповідно до розділу VI Положення 1262 та чинного законодавства України на підставі поданих ними у встановленому порядку рапортів, погоджених з безпосередніми (прямими) начальниками.

Про надання військовослужбовцям щорічних основних та додаткових відпусток начальниками, які визначені абзацами четвертим, п`ятим пункту 6.1 цього розділу, видаються накази по особовому складу.

З урахуванням наявності у Позивача на день надання щорічної основної відпустки за 2014 рік календарної вислуги років - більше 15 років, йому була надана щорічна основна відпустка, тривалістю 45 діб - 01 грудня 2014 року по 14 січня 2015 року.

Суд зауважує, що під час перебування Позивачем у наданій наказом Управління від 04.12.2014 року № 217-ос та наказом від 16.02.2015 року №25-ос щорічній відпустці тривалістю 45 діб - 01 грудня 2014 року по 14 січня 2015 року, жодних суперечностей щодо винесення вказаного наказу Позивачем не висловлювалось, відпустка була ним використана у повному об`ємі.

Щодо твердження Позивача про відсутність належного ознайомлення з наказом Управління від 04.12.2014 року № 217-ос суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено ознайомлення військовослужбовця з наказом про надання йому чергової відпустки.

Також, не є підставою для скасування наказу Управління від 04.12.2014 року № 217-ос твердження Позивача проте, що рапорт наданий відповідачем-2 від 20.11.2014р. про надання Позивачу відпустки за 2014 рік останнім не складався та є фальсифікованим, тому що відпустка позивачем була фактично використана, а наявність фальсифікації рапорту може бути підставою для звернення Позивача до правоохоронних органів.

За викладених обставин справи, наказ т.в.о. начальника Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області від 04.12.2014р. №217-ос по Новомосковському міському відділенню в частині надання ОСОБА_1 щорічної основної відпустки за підпунктом «а» пункту 53 Положення за 2014 рік є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.

Аналізуючи викладене, оскільки наказом Першого заступника Голови СБУ від 30.12.2014 року № 2238-ос було правомірно звільнено Позивача з військової служби по Управлінню Служби безпеки України у Дніпропетровській області, але не виключено Позивача зі списків особового складу станом на 30.12.2014 року, суд доходить думки, що Управлінням Служби безпеки України у Дніпропетровській області правомірно не була надана Позивачу щорічна основна відпустка за 2015 рік.

З огляду на викладене, вимоги щодо зобов`язання Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області надати ОСОБА_1 щорічну основну відпустку за 2015 рік із збереженням грошового та матеріального забезпечення та зобов`язання Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення, яка виплачується один раз на рік у разі вибуття у чергову відпустку, відповідно до розділу 2.3.25.1 Інструкції №71/14762 за 2015 рік є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо зобов`язання Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2015 рік, відповідно до розділу 2.3.26.1 Інструкції №71/14762 суд зазначає наступне.

На підставі положень пунктів 2.3.25., 2.3.26 Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України, затвердженої наказом Голови Служби безпеки України від 23.01.2008 року № 35/ДСК (далі - Інструкція про грошове забезпечення) військовослужбовцям один раз на рік на підставі відпускного посвідчення, за яким військовослужбовець вибуває у чергову відпустку, виплачується матеріальна допомоги на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення, але не менше посадового окладу військовослужбовця.

Відповідно до довідок фінансового відділу Управління № 11/799-1202 від 08.04.2015 року (том 1 а.с.232) та № 11/799-1213 від 18.05.2015 року (том 1 а.с.230) Позивачу у грудні 2014 року нарахована та виплачена матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення, що складає 5099,78 коп. та допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі посадового окладу, визначеного наказом про основні напрямки бюджетної політики СБ України на 2014 рік, а саме - 966 грн.

Таким чином, твердження Позивача стосовно порушення його права на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань, суд визнає необґрунтованими.

З огляду на що, вимоги в частині зобов`язання Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2015 рік, відповідно до розділу 2.3.26.1 Інструкції №71/14762 задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення з Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 своєчасно не відшкодовану Позивачу грошову компенсацію за не отримане речове майно у загальній сумі 12 731,48 гривень з урахуванням індексу інфляції суд зазначає наступне.

Згідно Довідки №22 на виплату грошової компенсації замість належного речового майна у 2011 році, складеної помічником начальника Управлення начальником ВГЗ УСБУ у Дніпропетровській області на підставі картки обліку №471 за наказом Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області від 02.02.2015р. №15-ос, сума грошової компенсації за не отримане речове майно Позивача за 2011 рік складає 9,15 грн., згідно Довідки №23 на виплату грошової компенсації замість належного речового майна у 2012 році, сума грошової компенсації за не отримане речове майно Позивача за 2012 рік складає 1316,66 грн., згідно Довідки №24 на виплату грошової компенсації замість належного речового майна у 2013 році, сума грошової компенсації за не отримане речове майно Позивача за 2013 рік складає 348,97 грн., згідно Довідки №25 на виплату грошової компенсації замість належного речового майна у 2014 році, сума грошової компенсації за не отримане речове майно Позивача за 2014 рік складає 409,28 грн.

Також згідно довідки від 23.06.2015 року, наданої Управлінням, рапортів від ОСОБА_1 щодо нарахування грошової компенсації замість належного речового майна, що передбачено п.1.18 наказу Служби безпеки України №396 від 17.07.2014 року «Про затвердження порядку відпуску речового майна та застосування норм забезпечення речовим майном у мирний час в Службі безпеки України» за період з 2011 року по 23.06.2015 року на надходило.

Отже, компенсацію за не отримане належне речове майно за період 2011-2014 роки Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області повинно відшкодувати Позивачу у загальному розмірі 2084,06 грн.

З огляду на викладене вимоги Позивача щодо стягнення з Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 своєчасно не відшкодовану грошову компенсацію за не отримане речове майно у загальній сумі 12 731,48 гривень з урахуванням індексу інфляції підлягають частковому задоволенню у загальній сумі 2 084 грн. 06 коп.

Враховуючи вище наведені обставини справи, оскільки Наказом Служби безпеки України від 30.12.2014 року №2238-ос у відповідності до положень чинного законодавства ОСОБА_1 звільнено з військової служби за підпунктом «в» пункту 61 та підпунктом «б» пункту 63 (за станом здоров`я непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку) у відставку, позовні вимоги щодо зобов`язання Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області звільнити військовослужбовця ОСОБА_1 у відповідності з порядком звільнення з військової служби, відповідно до змісту Положення №1262, Інструкції №772, за підпунктом «в» пункту 61 (у відставку) та підпунктом «б» пункту 63 (за станом здоров`я) Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України - задоволенню не підлягають.

Крім того, судом встановлено, що наказом Служби безпеки України від 09.11.2012 року №1382-ос Позивача було зараховано в розпорядження начальника Управління СБ України в Тернопільській області з 09.11.2012 року за підпунктом «а» п. 48 Положення №1262, відповідно до якої зарахування військовослужбовців Служби безпеки України у розпорядження прямих начальників (командирів) допускається: за службовою потребою (після закінчення вищого військового навчального закладу Служби безпеки України, в разі переведення військовослужбовців до нового місця служби) - до 1 місяця, по посаді старшого оперуповноваженого.

Термін перебування Позивача у розпорядженні відповідно до п. 48 Положення №1262 був встановлений допустимий 1 місяць, тобто з 09.11.2012 року по 09.12.2012 року.

Разом з тим, у листопаді та грудні 2012 року до Управління СБ України в Тернопільській області Позивач у встановлений термін не прибув, а направив на адресу регіонального органу поштою рапорт про перебування на лікарняному.

За період з грудня 2012 року по березень 2013 року Позивачем на адресу Управління направлено 7 листків непрацездатності, виданих медичними закладами Дніпропетровської області, про перебування на лікарняному, а саме:

- листок непрацездатності АВЮ № 588649, згідно з яким Позивач перебував на лікарняному з 01.12.2012 року по 29.12.2012 року;

- листок непрацездатності АВЮ № 588273, згідно з яким перебував на лікарняному з 02.01.2013 року по 18.01.2013 року (3 календарні дні зараховується у строк перебування в розпорядженні);

- листок непрацездатності АГГ № 288082, згідно з яким перебував на лікарняному з 21.01.2013 по 04.02.2013 (2 календарні дні зараховуються у строк перебування в розпорядженні);

- листок непрацездатності АГГ № 093211, згідно з яким перебував на лікарняному з 05.02.2013 року по 19.02.2013 року;

- листок непрацездатності АГГ № 287555, згідно з яким перебував на лікарняному з 21.02.2013 року по 01.03.2013 року (1 календарний день зараховується у строк перебування в розпорядженні);

- листок непрацездатності АГГ № 162633, згідно з яким перебував на лікарняному з 04.03.2013 року по 15.03.2013 року (2 календарні дні зараховуються у строк перебування в розпорядженні).

Згідно п.4.14 Інструкції № 772 час перебування військовослужбовця, який перебуває у розпорядженні відповідного начальника, на лікуванні, в щорічній основній, додаткових, творчих, соціальних відпустках та відпустках у зв`язку із хворобою, за сімейними обставинами та з інших поважних причин, продовжує строк цього розпорядження на період перебування військовослужбовця на лікуванні у зазначених відпустках, про що видаються відповідні накази по особовому складу щодо продовження строку перебування в розпорядженні.

Термін перебування Позивача в розпорядженні відповідно до вимог п. 4.14 Інструкції № 772 продовжувався відповідними наказами начальника Управління: з 10.12.2012 року по 07.01.2013 року наказом начальника УСБУ від 15.01.2013 року № 06-ос; з 08.01.2013 року по 24.01.2013 року наказом начальника УСБУ від 06.02.2013 року № 16-ос; з 25.01.2013 року по 08.02.2013 року наказом начальника УСБУ від 13.02.2013 року № 18-ос; з 09.02.2013 року по 15.03.2013 року наказом начальника УСБУ від 08.05.2013 року № 54-ос.

Таким чином, час який відповідно до наданих лікарняних листів ОСОБА_1 на лікуванні не перебував, відповідними вищевказаними наказами був зарахований до строку перебування в розпорядженні (з 30.12.2012 по 01.01.2013 року включно - 3 календарні дні та 19.01.2013 року, 20.01.2013 року, 20.02.2013 року, 02.03.2013 року, 03.03.2013 року, що разом склало 9 діб), з урахуванням чого суд доходить думки, що допустимий термін перебування Позивача в розпорядженні начальника Управління СБ України в Тернопільській області (1 місяць) закінчився саме 15.03.2013 року.

У зв`язку з викладеним, останні три пред`явлені Позивачем до Управління листки непрацездатності (АГЕ № 631546 за період з 18.03.2013 року по 09.04.2013 року; АГЕ № 664811 за період з 10.04.2013 року по 16.04.2013 року; б/н за період 17.04.2013 року по 26.04.2013 року) не слугували підставою для подальшого продовження терміну перебування в розпорядженні, про що було повідомлено ОСОБА_1 листом від грудня 2013 року.

Одночасно Позивача було повідомлено, що відповідно до п. 3.2. Наказу Служби безпеки України №35/ДСК від 23.01.2008 року «Про затвердження Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2008 року за №71/14762, за військовослужбовцями, що звільнені з посад, які вони займали, і зарахованими в розпорядження відповідних начальників або керівників, зберігається виплата грошового забезпечення на весь період перебування у розпорядженні, що передбачений законодавством, а саме 1 місяць.

За викладених обставин справи суд доходить висновку, що Управлінням Служби безпеки України в Тернопільській області у відповідності до вимог чинного законодавства правомірно не було продовжено строк перебування Позивача у розпорядженні начальника управління СБ України в Тернопільській області.

Також, за період з 09.11.2012 року по 15.03.2013 року Позивачу було нараховане грошове забезпечення у розмірі 13 933,38 грн. (ЄСВ - 362,27 грн.) та виплачено грошове забезпечення у розмірі 13 571,11 грн.

Суд зазначає, що за результатом розгляду рапорту ОСОБА_1 від 21.11.2013 року, у якому були зазначені вимоги та претензії Позивача з приводу того, що співробітниками УСБУ в Тернопільській області без належного обґрунтування на неналежному рівні здійснено нарахування йому грошового забезпечення, у тому числі за період з 16.03.2013 року по 28.04.2013 року, листом за вих. № 69/11-13093 від 02.12.2013 року була надана відповідь, яка отримана ОСОБА_1 27.12.2013 року, про що останнім зроблено відповідний запис в реєстраційному журналі.

Крім того, за поясненням Позивача, викладеними в адміністративному позові, Позивачем була отримано лист-довідка від 19.08.2013 року щодо виплати грошового забезпечення Управлінням Служби безпеки України в Тернопільській області.

Слід зауважити, що після закінчення терміну перебування Позивача в розпорядженні начальника Управління СБ України в Тернопільській області та виплати нарахованого йому грошового зобов`язання, Позивач із відповідними заявами з приводу оскарження дій Управління Служби безпеки України в Тернопільській області, пов`язаних з порушенням строку перебування Позивача у розпорядженні начальника управління СБ України в Тернопільській області або нарахування та сплати грошового забезпечення за період з 01.12.2012 року по 31.05.2013 року до суду не звертався.

Таким чином, грошове забезпечення за час перебування у розпорядженні виплачено ОСОБА_1 у повному обсязі та відповідно до вимог чинного законодавства.

З огляду на викладене, вимоги про стягнення з Управління Служби безпеки України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 своєчасно не нарахованого та не виплаченого Позивачу грошового забезпечення у сумі 9 902,67 грн. з урахуванням індексу інфляції не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Частиною 1 ст. 69 КАСУ визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Водночас, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 КАСУ).

Згідно приписів ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень довів правомірність своїх дій та рішень, а тому позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з Служби безпеки України у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 своєчасно не відшкодованої ОСОБА_1 грошової компенсації за не отримане речове майно у загальній сумі 2 084 грн. 06 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 70-71, 86, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача 1 - Служби безпеки України, відповідача 2 - Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області, відповідача 3 - Управління Служби безпеки України у Тернопільській області про скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення: грошового забезпечення, посадового окладу, винагороди та матеріальної допомоги задовольнити частково.

Стягнути з Служби безпеки України у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 своєчасно не відшкодовану ОСОБА_1 грошову компенсацію за не отримане речове майно у загальній сумі 2 084 грн. 06 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Копію постанови направити сторонам по справі.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та в строки, встановленні статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови викладений протягом п`яти днів.

Головуючий суддя (підпис) Судді: (підпис) (підпис) Е.О. Юрков І.А. Гончарова І.В. Тулянцева