Справа № 2-а-3150/11
Суддя: Подорога Л. В.
Дата ухвалення: 2011-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-3150/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2011 рокум.Городище

Городищенський районний суд

Черкасько області

в складі :

суддіПодороги Л.В.

при секретаріГудзь І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Городище, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання дій посадових осіб Управління праці та соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області неправомірними та виплату недоотриманої одноразової допомоги на оздоровлення учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання дій посадових осіб Управління праці та соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області неправомірними та виплату недоотриманої одноразової допомоги на оздоровлення учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що він є ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС та, згідно посвідчення ліквідатора серії А № 444653 від 07.12.2006 року, йому присвоєно І категорію, відповідно до посвідчення серії АГ № 109360 від 16.03.2007 року є інвалідом ІІІ групи від захворювання, яке повязано з ліквідацією аварії на ЧАЕС. У зв'язку з чим, позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат на момент виплати допомоги, відповідно до ст. 48 Закону України №796-ХІІ від 28.02.1991 року «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Враховуючи те, що відповідачем, у 2011 році, виплачувалася йому одноразова допомога на оздоровлення лише у розмірі 90 грн. 00 коп. на рік, просив визнати їх дії неправомірними та стягнути на його користь вказану допомогу за 2011 рік в сумі 3750 грн. 00 коп..

У судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області, позовні вимоги не визнала, подала письмові заперечення та пояснила, що ст. 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що розяснення порядку застосування Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Так, постановою КМУ №836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та № 562 від 12.07.2005 року «про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено гарантований мінімальний розмір розрахункової величини для всіх видів виплат, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Видатки, визначаються у обсягах, виходячи з реальних фінансових ресурсів державного бюджету та з огляду на те, що більшість видатків державного бюджету мали також соціальну направленість. Законом України «про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ передбачено виплати, зокрема щорічної допомоги на оздоровлення, які базуються на розмірі мінімальної заробітної плати. Законом України «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати», встановлено, що її розмір не застосовується як розрахункова величина для визначення розмірів допомоги, компенсаційних та інших виплат до погодження ВРУ змін до законів, в нормах яких для розрахунку використовується мінімальна заробітна плата. Крім того, представник відповідача вказав, що при зверненні до суду позивач, пропустив встановлений законодавством шестимісячний процесуальний строк для звернення з даним позовом.

Суд, враховуючи позиції сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії та має захворювання, яке пов'язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до п. 1 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 48 Закону України «Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплата щорічно ї допомоги на оздоровлення є компенсацією за шкоду або відшкодуванням шкоди, заподіяної здоров'ю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЄС та сім'ям за втрату годувальника.

Абзацом третім частини першої ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», від 28.02.1991 року № 796-ХІІ передбачено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах : інвалідам - 3 групи - 4 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Постановою КМУ від 26.07.1996 р. № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено розміри одноразової компенсації в твердій грошовій сумі, що суперечить Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796-ХІІ, котрим визначено кратність одноразової компенсації залежно від розміру мінімальної заробітної плати, яка встановлюється законом.

З моменту прийняття постанови встановлені нею розміри компенсації залишалися незмінними, у той час як Верховною Радою України неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати, щорічно затверджувався державний бюджет, тому ,оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, якими є Постанови КМУ, при вирішенні даного спору застосуванню підлягають саме ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796-ХІІ та статті законів, якими передбачено мінімальний розмір заробітної плати, а не Постанова КМУ № 836 від 26.07.1996 р. "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позивач як інвалід 3 групи від захворювання повязаного з виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у відповідності до ст.48 Закону України „Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, має право на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. За таких обставин та з урахуванням вимог ст.48 Закону України „Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідач по справі повинен виплатити позивачу щорічну допомогу із сум мінімальної заробітної плати на момент виплати.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що управління праці та соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області не є головним розпорядником коштів, у зв'язку з чим, не може бути належним відповідачем у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, якою затверджений Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення (далі-головні розпорядники коштів). Таким чином, управління праці та соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області є головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок субвенцій з державного бюджету. Статтею 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", передбачено, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Зазначене доводить, що управління праці та соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області, як розпорядник коштів Державного бюджету України, є належним відповідачем.

Неодноразова допомога на оздоровлення за 2011 рік, яку позивач просить стягнути з відповідача, має одноразовий характер, у зв'язку з чим, посилання відповідача як на підставу задоволення позовних вимог, у зв'язку з пропущенням процесуального строку для звернення до суду, відповідно до ст. 99, ст. 100 КАС України є безпідставними.

У Законі № 796-ХІІ викладено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, оскільки відповідно до частини 1 статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою, конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом № 796-ХІІ, є безпідставним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 17, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання дій посадових осіб Управління праці та соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області неправомірними та виплату недоотриманої одноразової допомоги на оздоровлення учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС - задовольнити.

Визнати дії посадових осіб Управління праці та соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області у частині нарахування та виплати одноразової допомоги на оздоровлення учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інваліду ІІІ групи ОСОБА_1 - неправомірними.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області здійснити перерахунок та виплату недоотриманої одноразової допомоги на оздоровлення за 2011 рік учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, інваліду ІІІ групи ОСОБА_1.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку, протягом 10 днів, з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_2