Справа № 807/345/15
Суддя: Ващилін Р. О.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2015 рокум. Ужгород№ 807/345/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ващиліна Р. О.,

при секретарі судового засідання - Меренич І. А.,

за участю сторін, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2,

відповідача: Головне управління Державного земельного агентства у Закарпатській області, представник - ОСОБА_3,

третьої особи: Великолазівська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області, представник - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5 управління Державного земельного агентства у Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Великолазівська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області, про зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_5 управління Державного земельного агентства у Закарпатській області, якою просить суд зобовязати Головне управління Державного земельного агентства у Закарпатській області розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання йому дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Великолазівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області.

Ухвалою суду від 10.06.2015 р., занесеною до журналу судового засідання, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Великолазівську сільську раду Ужгородського району Закарпатської області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що клопотання про надання позивачеві дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Великолазівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області було залишено без розгляду безпідставно та не мотивовано, а тому клопотання підлягає розгляду для надання позивачу вмотивованої відповіді.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, та просила позов задовольнити.

Відповідач подав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що ГУ Держземагентства у Закарпатській області клопотання позивача про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, яке знаходиться за межами населеного пункту на території Великолазівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, було розглянуто у встановлений законодавством строк та з урахуванням заперечень Великолазівської сільської ради надано правомірну відмову.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позову з підстав викладених у письмових запереченнях, а тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю.

Представник третьої особи надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що зверненню позивача до ОСОБА_5 управління Держземагентства у Закарпатській області передувало звернення ОСОБА_1 з аналогічним клопотанням до Великолазівської сільської ради. Вказане клопотання було розглянуто на черговій сесії ради, в результаті чого, позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для особистого селянського господарства на території Великолазівської сільської ради в межах населеного пункту. Під час розгляду даного питання на пленарному засіданні ради позивача його представник були присутні безпосередньо, а тому підстави для відмови у задоволенні клопотання заявнику добре відомі. Ними, зокрема, є те, що позивач просив дозвіл на безоплатну приватизацію земельної ділянки, яка використовується жителями с. Великі Лази для випасання худоби.

У судовому засіданні представник третьої особи заперечив проти позову, з підстав викладених у письмових запереченнях, а тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач звернувся до ОСОБА_5 управління Державного земельного агентства у Закарпатській області із заявою-клопотанням про надання йому дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Великолазівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області.

ОСОБА_5 управління Держземагенства у Закарпатській області від 30.12.2014 р. № 31-7-0.6-10580/2-14 позивача повідомлено, що дорученням від 08.10.2014 р. № 37732/0/1-14, наданим Держземагенству України Віце премєр-міністром регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України ОСОБА_6, зобовязано керівників територіальних органів Держземагенства області повідомляти Головне управління про позицію органів місцевого самоврядування (письмова відповідь або її відсутність) щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою. Відтак ОСОБА_5 управлінням Держземагенства у Закарпатській області надано відповідь із посиланням, крім вказаного вище, на лист Великолазівської сільської ради від 16.12.2014 р., за змістом якого рада не погоджує надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_7 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_7 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пунктів 1-3 Положення про Головне управління Держземагентства у Закарпатській області від 21.09.2012 р. № 443 Головне управління є територіальним органом Державного агентства земельних ресурсів України та йому підпорядковане. Голова місцевої державної адміністрації координує діяльність ОСОБА_5 управління і сприяє йому у виконанні покладених на нього завдань.

Головне управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем'єр-міністра України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, дорученнями Міністра аграрної політики та продовольства України, наказами Держземагентства України, дорученнями Голови Держземагентства України та його заступників, актами місцевої державної адміністрації та органів місцевого самоврядування, а також цим Положенням.

Завданням ОСОБА_5 управління є реалізація повноважень Держземагентства України на території Закарпатської області.

Згідно із підпунктом 4.30 пункту 4 Положення про Головне управління Держземагентства у Закарпатській області, затвердженого наказом Державного агентства земельних ресурсів України від 21.09.2012 р. № 443, Головне управління Держземагентства передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб в межах області.

Відповідно до Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, Держземагентство України є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію держвної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Держземагентство України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України (Мінагрополітики України), іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та Міністра.

Віце-прем'єр-міністром - Міністром регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України ОСОБА_6 надано Держземагентству України відповідне доручення від 08.10.2014 року 37732/0/1-14 з терміном виконання з 15.10.2014 року.

На виконання вищезазначеного доручення Віце-прем'єр-міністра Держземагентством України прийнято наказ 15.10.2014 року № 328 "Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України від 14.10.2014 року, зокрема рішення «Про обовязкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності», яким запроваджено з 15.10.2014 року обов'язкове врахування позиції органів місцевого самоврядування щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності.

Вищезазначеним наказом Держземагентства України передбачено начальникам ОСОБА_5 управлінь Держземагентства в областях, м. Києві за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні, що надходитимуть з 15.10.2014 року, забезпечити обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою.

Під час розгляду клопотань про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності надсилати органам місцевого самоврядування (сільським, селищним, міським радам) за місцем розташування земельної ділянки запити про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі якої зазначені земельні ділянки можуть бути передані у власність або користування. До запиту додавати копії клопотань та графічних матеріалів до них.

У разі надходження у десятиденний строк від органу місцевого самоврядування мотивованих заперечень стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які безпосередньо передбачені законом, зокрема частиною сьомою статті 118 та частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України, відмовляти заявникові у задоволенні відповідного клопотання.

Зі змісту листа Великолазівської сільської ради від 16.12.2014 р. № 284/02-27 вбачається, що мешканці села ОСОБА_8 клопотали про виділення спірної земельної ділянки під пасовище, що відповідає реальним потребам територіальної громади. Також, вказаним листом, із зазначених підстав відмовлено позивачу у погодженні відведення земельної ділянки.

Крім того, Головне управління Держземагентства у Закарпатській області звернулося до Управління Держземагентства в Ужгородському районі Закарпатської області про надання інформації про вид угідь згідно форми 6-зем, зазначення чи не відноситься земельна ділянка до земель товарного сільськогосподарського виробництва, чи не про інвентаризована земельна ділянка за державні кошти, чи включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги.

ОСОБА_5 управлінням Держземагентства в Закарпатській області була отримана відповідь Управління Держземагентства в Ужгородському районі Закарпатської області від 22.12.2014 р. № 22-700-0.2-3591/2-14, де зазначено, що земельна ділянка, яка зазначена на картографічних матеріалах, частково розташована в прибережній захисній смузі річки (потічка) та на землях Ужгородського лісокомбінату.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України, до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом та землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Статті 58,60 Земельного кодексу України визначають, що до земель водного фонду належать землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм,крім земель зайнятих лісами. Вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних обєктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари 25 метрів.

Стаття 13 Конституції України визначає, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст. ст. 140, 142 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а земля є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування.

Земельний кодекс України визначає, що органи місцевого самоврядування розпоряджаються землями комунальної власності в межах населених пунктів та земельними ділянками, на яких розміщені будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від їх місця розташування. Обмеження повноважень сільських, селищних рад у галузі земельних відносин межами населених пунктів ускладнює процес управління земельними ресурсами, прогнозування та планування стратегічних завдань розвитку відповідних територій.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України та ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою.

Відтак, суд приходить до переконання, що цілком правомірно є те, що відповідач, розпоряджаючись земельними ділянками на території сільської ради, зобов'язаний був виходити із того, чи не зачіпає це інтереси місцевого самоврядування, що і було ним зроблено, шляхом направлення запиту про висловлення позиції Великолазівською сільською радою, стосовно можливості надання позивачу дозволу на складання проекту землеустрою, проте сільська рада в свою чергу не погодила надання позивачу зазначеного дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а тому суд вважає, що відповідач діяв у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, розглянув заяву позивача про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та надав обґрунтовану відповідь.

Таким чином, сукупність вищенаведених встановлених обставин підтверджено документально, що дає суду підстави визнати позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160,163,165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5 управління Державного земельного агентства у Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Великолазівська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області, - відмовити.

2.Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд, який ухвалив постанову. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та строки, визначені ст. 254 КАС України.

СуддяОСОБА_9