Справа № 2а/0270/1927/11
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2011-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

04 травня 2011 р. Справа № 2а/0270/1927/11

Вінницький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Комара Павла Анатолійовича

при секретарі судового засідання: Середюку Миколі Анатолійовичу

за участю представників сторін:

Позивача : ОСОБА_1 - представника на підставі рішення, ОСОБА_2 - представника на підставі довіреності

Відповідача: ОСОБА_3 - представника на підставі довіреності

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання у справі про забезпечення позову:

за позовом: приватного підприємства "В. К."

до: Державної інспекції з контролю за цінами у Вінницькій області

про: визнання дій неправомірними та скасування рішення

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом приватного підприємства "В. К." до Державної інспекції з контролю за цінами у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та скасування рішення.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 заявив клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення в зв'язку з тим, що 04.05.2011 року на адресу позивача надійшла претензія № ІЦ-01-15-2/637 від відповідача, у відповідності до якої останній попереджав ПП "В. К.", що у випадку її незадоволення та не сплати суми коштів визначених в оскаржуваному рішенні, відповідач звернеться з позовом до Вінницького окружного адміністративного суду для розгляду справи по суті. На думку позивача без вжиття заходів забезпечення позову існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам та законним інтересам до моменту прийняття судом рішення в даній адміністративній справі.

Однак, визнання дій неправомірними та скасування рішення суб'єкта владних повноважень і є суттю заявленого позивачем адміністративного позову.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку, що клопотання про вжиття заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає, виходячи з наступного: відповідно до ч. 1 ст. 117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. Згідно з ч. 3 ст. 117 КАС України, суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Адміністративний позов, крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Згідно до ч. 1 ст. 117 КАС України підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть бути такі обставини: 1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; 4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Суд виходячи з конкретних доказів, повинен встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

З приписів наведеної статті вбачається, що обовязковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, є обґрунтоване клопотання сторони в тому рахунку й з зазначенням очевидних ознак можливості заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

Аналізуючи норми даної статті та обставини викладені в клопотанні суд приходить до висновку, що питання забезпечення позову може мати місце лише у випадках очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Проте, позивачем не надано доказів наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Щодо посилання позивача на те, що очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача полягає у можливому вчиненні відповідачем дій спрямованих на виконання оскаржуваного рішення про застосування економічних санкцій, то суд вважає, що вказану обставину не можна розглядати як підставу для забезпечення адміністративного позову. Само по собі побоювання щодо такого порушення, незгода з подальшими діями відповідача стосовно прийняття наступного рішення, виключає застосування інституту забезпечення позову, оскільки не містить чітко вираженої очевидної загрози небезпеки заподіяння шкоди чи очевидної протиправності дій у розглядуваній ситуації.

Більш того, в разі встановлення позивачем при вчиненні таких дій порушень своїх прав, свобод та інтересів, він не позбавлений можливості вживати заходів щодо їх судового захисту.

Таким чином, посилання позивача на те, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, не знайшло свого підтвердження відповідними доказами, будь-яке інше обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову суду не надано.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог позивача щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, суд приходить до висновку, що клопотання про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Тобто суд, на даний час, не вбачає існування передбачених статтею 117 КАС України обставин, що вказують на необхідність забезпечення позову.

На ряду з цим, суд вважає, що без вжиття заходів забезпечення позову наявна можливість захисту прав, свобод та інтересів позивача, в разі необхідності.

Разом з тим, це не є перешкодою для повторного звернення із аналогічним клопотанням за умови наявності відповідних підстав.

З урахуванням вищенаведеного та керуючись ст.ст. 117, 118, 165, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення в адміністративній справі 2-а-0270/1927/11 за позовом приватного підприємства "В. К." до Державної інспекції з контролю за цінами у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та скасування рішення, - відмовити повністю.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Комар Павло Анатолійович