Справа № 743/861/15-а
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2015-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/861/15-а
Провадження №: 2-а/743/43/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2015 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді Сташківа В.Б.,

при секретарі Воєдило О.В.,

за участю представника позивача УДМС України в Чернігівській області

ОСОБА_1,

відповідача громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 (за участю перекладача ОСОБА_5Н.)

розглянувши відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки в залі суду адміністративну справу

за позовом Управління Державної міграційної служби України в

Чернігівській області

до громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

про примусове видворення,

В С Т А Н О В И В :

Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області звернулось до суду із адміністративним позовом до громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 про примусове видворення, посилаючись на норми Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та на те, що 03.07.2015 р. в рамках проведення операції «Кордон-2015» спільно з працівниками ДБЗПТЛ МВС України 10-м окремим мобільним прикордонним загоном та ОРВ ОКПП «Київ» було проведено відпрацювання території Шевченківського району міста Києва на предмет виявлення іноземних громадян та осіб без громадянства, які перебувають на території України з порушенням вимог міграційного законодавства та виявлено громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває на території України без документів, які підтверджують його особу та право проживання в Україні, що стало підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення та поміщення останнього в пункт тимчасового перебування іноземців для вирішення ідентифікації особи та підготовки матеріалів про примусове видворення, на підставі рішенням начальника Шевченківського РВ ГУДМС України в м. Києві від 03.07.2015 р.. Вказує, що оскільки 03.07.2015 р. ОСОБА_4 надав пояснення, відповідно до якого повертатися до країни походження він не бажає, то рішення про примусове повернення його в країну походження міграційною службою стосовно громадянина ОСОБА_3 не приймалося. Крім того, посилаючись на те, що у відповідача відсутні документи, які б підтверджували законні джерела для існування, відповідач ніде не працює, підстав для оформлення документів на імміграцію в Україну не надав та не має можливості покинути території України самостійно, вважають, що він буде ухилятися від виконання рішення про примусове повернення та перейде на нелегальне становище, та просять звернути постанову до негайного виконання.

Вислухавши пояснення представника позивача УДМС України в Чернігівській області ОСОБА_1, яка позов підтримала з підстав вказаних в ньому, пояснення відповідача громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4, який заперечує проти задоволення позову та видворення його за межі території України, посилаючись на те, що він проживає в Україні 5 місяців, приїхав в Україну в гості бо брата, який є громадянином України, його паспорт знаходиться у брата, на даний момент він не оформив документи на належне проживання на території України, в ОСОБА_2 ОСОБА_3 повертатись не бажає, при цьому його життю та здоровю там нічого не загрожує, відсутні там конфлікти, тому просив не видворяти його за межі території України, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 03.07.2015 р. в рамках проведення операції «Кордон-2015» спільно з працівниками ДБЗПТЛ МВС України 10-м окремим мобільним прикордонним загоном та ОРВ ОКПП «Київ» було проведено відпрацювання території Шевченківського району міста Києва на предмет виявлення іноземних громадян та осіб без громадянства, які перебувають на території України з порушенням вимог міграційного законодавства та було виявлено громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває на території України без документів, які підтверджують його особу та право проживання в Україні.

У звязку з цим, постановою начальника Шевченківського РВ ГУДМС в м.Києві ОСОБА_6 № ПН МКМ 053000 від 03.07.2015 р. громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням штрафу в розмірі 510 грн..

Рішенням Шевченківського РВ ГУДМС в м.Києві від 03.07.2015 р. громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 було поміщено в пункт тимчасового перебування іноземців для вирішення ідентифікації особи та підготовки матеріалів про примусове видворення.

Згідно вимог п. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Відповідно до п. 26 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", статтею 13 Закону України "Про імміграцію".

Примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн:

➢де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

➢де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

➢де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

➢де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Як зазначено у ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

В судовому засіданні громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 визнав, що перебуває на території України незаконно, документів та коштів для виїзду з території України не має.

Судом встановлено, що громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, його життю, свободі та здоровю нічого не загрожує, у ОСОБА_2 ОСОБА_3 відсутні конфлікти.

Судом зясована відсутність підстав, за яких особа в будь-якому разі не підлягає видворенню.

Враховуючи наведене; наявність обґрунтованих підстав вважати, що ОСОБА_4 ухилятимуться від виконання рішення про примусове повернення, у звязку з чим, органами ДМСУ таке рішення не приймалось; відсутність у ОСОБА_4 можливості самостійного повернення на Батьківщину, оскільки у нього відсутні кошти для легального повернення на територію ОСОБА_2 ОСОБА_3; відсутність документів на право перебування на території України, а також легального перетину державного кордону України; відсутність на території України родинних звязків, суд приходить до переконання, що останній ухилятиметься від самостійного та добровільного залишення території України та вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та примусово видворити за межі території України громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі ст. 256 КАС України слід допустити негайне виконання постанови.

Керуючись ст.ст. 29, 30,31,32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 11,70,71,86,106-163,183-5,256 ч. 2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області - задовольнити.

Примусово видворити громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України.

Допустити негайне виконання постанови.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в п'ятиденний строк з дня її проголошення.

Головуючий В.Б.Сташків