Справа № 523/3809/15-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 р.м.ОдесаСправа № 523/3809/15-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Середа І.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

за участю секретаря - Скоріної Т.С.

представника апелянта - Панова В.С.

позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов'язання провести перерахунок та стягнення пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУПФУ в Одеській області, відповідач), в якому просила наступне:

- визнати протиправною відмову в проведенні перерахунку пенсії в разі втрати годувальника, яка призначена її сину - ОСОБА_3, зі збільшеного грошового забезпечення її чоловіка - ОСОБА_4, визначеного ГУПФУ в Одеській області на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області № 5-3078/14 від 28 жовтня 2014 року та на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року;

- зобов'язати провести перерахунок та виплату пенсії в разі втрати годувальника, яка призначена її сину, зі збільшеного грошового забезпечення чоловіка - ОСОБА_4, яке було визначене на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області № 5-3078/14 від 28 жовтня 2014 року та на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року, починаючи з січня 2015 року;

- визнати протиправною відмову, яка полягає у невиплаті, як дружині померлого пенсіонера - ОСОБА_4 сум нарахованої, проте, невиплаченої йому пенсії у розмірі 54 333,44 грн.

- стягнути суму нарахованої пенсії у розмірі 54 333,44 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що відмова ГУПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату її синові пенсії в разі втрати годувальника за новими показниками заробітної плати, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді, є такою, що порушує право на відповідний рівень пенсійного забезпечення.

Також, позивачем зазначається про порушення Пенсійним фондом ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка дає її право, як члену сім'ї на отримання суми пенсії, що залишилася недоодержаною, у зв'язку зі смертю пенсіонера.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ГУПФУ в Одеській області ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції, у зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до винесення незаконного та необґрунтованого рішення та просить прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник апелянта в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи викладені в апеляції та просив її задовольнити.

Позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечила та просила рішення суду залишити без змін.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_4 працював на посаді заступника голови військового суду Житомирського гарнізону і наказом Міністра оборони України за №234 від 19 грудня 2000 року був звільнений з лав Збройних Сил України в запас.

Після звільнення позивач перебував на обліку в ГУПФУ в Одеській області, як військовий пенсіонер та отримував пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року за адміністративним позовом ОСОБА_4 було зобов'язано ГУПФУ в Одеській області зробити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_4 пенсії, у зв'язку із змінами посадового окладу судді, згідно ч.3 ст.129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з 16 січня 2014 року (а.с.13-14).

Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області ОСОБА_5 видано довідку №5-3078/14 від 28 жовтня 2014 року про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2014 року та зазначено, що заробітна плата, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 18 445,50 грн. (а.с.17).

На підставі постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року ГУПФУ в Одеській області в листопаді 2014р. було проведено позивачу перерахунок пенсії, відповідно до ч.3 ст.129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Також була нарахована доплата по перерахунку за період із 16 січня 2014 року по 30 листопада 2014 року в сумі 54 333,44 грн., але у зв'язку з відсутністю відповідного фінансування з Державного бюджету України, нараховані грошові кошти не були виплачені (а.с.16).

Відповідно до свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 помер - ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.60).

Із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_5 був одружений з ОСОБА_2 (а.с.58).

У подружжя ІНФОРМАЦІЯ_2 року народився син - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.59).

Із 01 січня 2015 року неповнолітній ОСОБА_3 перебуває на обліку в ГУПФУ в Одеській області та отримує пенсію у зв'язку з втратою годувальника, як непрацездатна особа, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до повідомлення ГУПФУ в Одеській області (а.с.15), виходячи з розміру грошового забезпечення батька (4 657,50 грн.) розмір пенсії непрацездатного члена сім'ї становить - 1 397,25 грн. (30% від розміру грошового забезпечення батька).

На звернення позивача щодо перерахунку пенсії неповнолітньому ОСОБА_3 за зміненим грошовим забезпеченням та виплати нарахованої та недотриманої пенсії, як дружині померлого чоловіка, ГУПФУ в Одеській області - відмовило.

Підставою для відмови стало відсутність підстав для перерахунку непрацездатної особі за новими показниками грошового забезпечення пенсії в разі втрати годувальника, а також відсутність відповідного фінансування з Державного бюджету України (а.с.16).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ГУПФУ в Одеській області відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зобов'язано було розрахувати пенсію в разі втрати годувальника з 01 січня 2015 року, виходячи зі збільшеного грошового забезпечення ОСОБА_4, а тому відмова в проведенні такого перерахунку є протиправною.

Також суд зазначив, що відповідачем, всупереч нормам чинного законодавства, протиправно не виплачено позивачу, як дружині померлого пенсіонера, суми нарахованої пенсії.

Згідно із вимогами ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналіз судового рішення свідчить про його необґрунтованість в частині вирішення позовних вимог про зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії в разі втрати годувальника - ОСОБА_6

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції задовольняючи зазначені позовні вимоги не навів у мотивувальній частині рішення чому саме до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч.1 ст.36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон №2262)» і розмір пенсії в разі втрати годувальника на неповнолітню дитину повинен складати 70 процентів.

Крім того, судом у резолютивній частині рішення розмір пенсії в разі втрати годувальника, яка підлягає перерахуванню та виплаті ОСОБА_6, взагалі не зазначений.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з правовою позицією суду першої інстанції, що розмір пенсії в разі втрати годувальника, яку повинен отримувати ОСОБА_6 повинен складати - 70 процентів, з огляду на таке.

Стаття 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон №2262)» передбачає, що пенсії в разі втрати годувальника сім'ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім'ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати.

Положенням ст.36 Закону №2262 встановлено розміри пенсій в разі втрати годувальника.

Дана стаття передбачає, що пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах - членам сімей військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи або виконанні інших обов'язків військової служби (службових обов'язків), або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з'єднаннях та підпільних організаціях і групах, визнаних такими законодавством України, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи участю у бойових діях у мирний час, які є непрацездатними та перебували на утриманні загиблого (померлого) годувальника (при цьому дітям та іншим особам, зазначеним в абзаці другому статті 30 цього Закону, незалежно від того, чи перебували вони на утриманні загиблого (померлого) годувальника), - 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на одного непрацездатного члена сім'ї.

Сім'ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які померли внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби (службових обов'язків), або внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби, - 30 процентів заробітку годувальника на кожного непрацездатного члена сім'ї.

Відповідно до вимог ч.3 ст.43 Закону №2262, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Сім'ям пенсіонерів з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, пенсії в разі втрати годувальника обчислюються з того ж грошового забезпечення (заробітку), з якого було обчислено пенсію годувальникові (ч.1 ст.45 Закону №2262).

Частиною 3 ст.63 Закону №2262 передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.

Аналізуючи вказані норми Закону №2262, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, зазначаючи у мотивувальній частині рішення про наявність у непрацездатного ОСОБА_6 права на отримання пенсії в разі втрати годувальника в розмірі 70 процентів грошового забезпечення померлого батька не звернув уваги, що для цього відсутні правові підстави.

Отже, виходячи з нормативного врегулювання зазначеного питання, а також із фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_3 пенсія у зв'язку з втратою годувальника повинна розраховуватись виходячи зі збільшеного грошового забезпечення батька - ОСОБА_4, яка повинна складати 30 процентів від заробітку останнього на кожного непрацездатного члена сім'ї.

У зв'язку з чим, доводи апеляційної скарги про те, що пенсія непрацездатному ОСОБА_6 повинна розраховуватися із грошового забезпечення, яке він отримував до 16 січня 2014 року, тобто до його перерахунку, не можуть бути прийняти судовою інстанцією до уваги.

Апелянт не погоджується з рішенням суду першої інстанції про наявність у позивача права стягнути з органів Пенсійного фонду нараховану, але недоодержану у зв'язку зі смертю пенсію.

При цьому, апелянт стверджує, що заборгованість, яка існує перед позивачем буде її виплачена по мірі надходжень коштів з державного бюджету.

Надаючи правову оцінку даним доводам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 та 3 ст.61 Закону №2262 суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв'язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім'ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім'ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

За таких обставин справи, колегія суддів вважає, що відсутність бюджетного фінансування на зазначені цілі, не може бути підставою для відмови позивачу одержати нараховану суму пенсії у розмірі 54 333,44 грн. в примусовому порядку, якщо ГУПФУ в Одеській області відмовляється здійснювати відповідні виплати.

Реалізація особою права на отримання соціальних виплат не може бути поставлена у залежність від наявності відповідних бюджетних асигнувань.

Посилання апелянта на те, що така правова позиція не узгоджується з рішенням Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року (справа №21-475а14), не може бути прийнято судом апеляційної інстанції з наступних підстав.

Стаття 162 КАС України визначає повноваження суду при вирішенні справи, зокрема п.4 ч.2 вказаної статті передбачає, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про стягнення з відповідача коштів.

Тобто, вказана стаття прямо передбачає право суду стягнути кошти з відповідача.

Рішення Верховного Суду України, яке навів апелянт стосується не вирішення справи по суті, а зміни способу і порядку виконання вже існуючого судового рішення в порядку ст.263 КАС України.

В даному рішенні Верховний Суд України вказав, що підстава для зміни способу і порядку виконання судового рішення із зобов'язання на стягнення, як відсутність бюджетного фінансування, не може бути підставою для такої зміни, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті.

В даній справі позивач звертаючись з позовом заявив вимогу про стягнення коштів.

Відповідно до ст. 201 КАС України, підставою для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи, але з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 201, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - задовольнити частково.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2015 року - змінити, виклавши третій абзац резолютивної частини в іншій редакції:

«Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії в разі втрати годувальника, призначену ОСОБА_3, зі збільшеного грошового забезпечення його батька ОСОБА_4, визначеного Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області №5-3-78/14 від 28 жовтня 2014 року в розмірі 30 процентів заробітку ОСОБА_4, починаючи з 01 січня 2015 року.

В іншій частині постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2015 року - залишити без змін».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова