Справа № 369/4975/15-а
Суддя: Пінкевич Н. С.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/4975/15-а
Провадження № 2-а/369/188/15
ПОСТАНОВА

іменем України

23.06.2015 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.

при секретарі Сохань Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Гореницької сільської ради Києво-Свяитошинського району Київської області про визнання відмови неправомірною та зобовязання вчинити дію, -

в с т а н о в и в :

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що у лютому 2015 року ним було направлено запит до сільської ради з метою отримання публічної інформації. А саме просив виготовити та надати викопіювання з генерального плану за поданими графічними матеріалами відповідно до поданих заяв. У відповідь на запит отримав три викопіювання не зрозумілого формату, що не відповідає вимогам закону та порушує його право на отримання публічної інформації. Також вказав, що також ним було направлено у березні 2015 року запит до сільської ради для отриманні інформації про ненадані земельні ділянки в розрізі угідь сіл Гореничі, Гнатівка, Стоянка, Лука; надати графічні матеріали із зазначенням місця їх розташування та надати копії рішень сільської ради щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою та затвердження проектів за період з вересня 2014 року по день відповіді на запит. Разом з тим, сільською радою знов були порушені його права на отримання інформації, та виставлено неправомірно рахунок за отримання цієї інформації.

Просив суд визнати відповідь, надання документів/інформації згідно заяви від 02 лютого 2015 року неправомірною; визнати інформацію, надану Гореницькою сільською радою, на питання інформаційного запиту від 26 березня 2015 року неправдивою та неправомірною; визнати інформацію, що міститься в рішеннях сільської ради, щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою та/або надання у власність земельних ділянок, як такою, що не містить інформації з обмеженим доступом чи має ознаки інформації з персональними даними, що потребують відокремлення; зобовязати Гореницьку сільську раду протягом пяти днів з дня вступу постанови суду в законну силу надати ОСОБА_1 викопіювання з генерального плану с. Гореничі по заяві від 02 лютого 2015 року із зазначенням на них земельних ділянок щодо яких відбувався запит згідно поданому зразку викопіювання з додаванням текстової частини, яка характеризує та відображає містобудівні умови та обмеження на зазначену земельну ділянку, відповідно до вимог оформлення, передбачених Законом України «Про містобудування» та ДБН Б.1.1-15:2012; зобовязати сільську раду протягом пяти днів з дня постанови суду в законну силу надати ОСОБА_1 вичерпну інформацію/документи на питання інформаційного запиту від 26 березня 2015 року; встановити строк для подачі звіту про виконання судового рішення; судові витрати покласти на відповідача.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Просив суд задоволити позов.

У судовому засіданні представник Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області проти позову заперечувала. Подала суду письмові заперечення, просила відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

У ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і до адміністративного суду можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, де суди перевіряють, чи прийнятті вони : на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, при цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При розгляді справи судом встановлено, що 02 лютого 2015 року до Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області з заявою про надання викопіювання з генерального плану села Гореничі по поданим графічним матеріалам в заявах-клопотання від 04 червня 2014 року та від 09 вересня 2014 року, які відображають земельну ділянку щодо якої відбувався запит.

27 лютого 2015 року Гореницькою сільською радою Києво-Святошинського району Київської області направлено запитувані викопіювання.

Згідно із ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі по тексту - Закон) розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

У судовому засіданні були досліджені додатки до листа сільської ради, а саме викопіювання з генерального плану с. Гореничі. Дані копії не завірені, без зазначенням на них земельних ділянок, щодо яких відбувався запит, без текстової частини, що характеризуватиме та відображатиме містобудівні умови та обмеження на земельну ділянку відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ДБН Б.1.1-15:2012.

З огляду на наведене суд вважає, що сільською радою фактично відмовлено ОСОБА_1 в наданні запитуваною публічної інформації, що є порушенням Закону України «Про доступ до публічної інформації» та порушує права позивача. Тому вимоги в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню із зобовязанням Гореницьку сільську раду Києво-Святошинського району Київської області надати ОСОБА_1 належним чином завірену публічну інформацію по запиту №Д-61/02-12 від 02 лютого 2015 року, а саме викопіювання генерального плану с. Гореничі із зазначенням на них земельних ділянок щодо яких відбувався запит з додаванням текстової частини, що характеризуватиме та відображатиме містобудівні умови та обмеження на земельну ділянку відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ДБН Б.1.1-15:2012, у порядку та строки, встановлені Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Встановлено, що 24 березня 2015 року ОСОБА_1 направив до Гореницької сільської ради запит на отримання публічної інформації. А саме: надання інформації про ненадані у власність та користування земельні ділянки в межах с. Гореничі, Гнатівка, Стоянка, Лука Києво-Святошинського району Київської області із зазначенням їх цільового призначення кожної та наданням графічних матеріалів з зазначенням місця розташування усіх земельних ділянок; надання копій рішень сільської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, та/або надання у власність земельних ділянок, що належать до Гореницької сільської ради за період з вересня 2014 року по день відповіді на запит.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в тому числі, якщо розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

З відповіді Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №14 від 31 березня 2015 року вбачається, що надати інформацію про ненадані у власність та користування земельні ділянки в межах с. Гореничі, Гнатівка, Стоянка, Лука Києво-Святошинського району Київської області із зазначенням їх цільового призначення кожної та надати графічні матеріали з зазначенням місця розташування усіх земельних ділянок сільська ради не може, оскільки матеріали інвентаризації земель населених пунктів Гореницької сільської ради до виконавчого комітету ради не передані та на сесії ради не затверджені.

У судовому засіданні представник відповідача стверджував, що запитувана інформація передана до земельного кадастру, тому не може бути наданою. Разом з тим, доказів цим обставинам суду не подано. Посилання у відповіді на запит на відсутність її в сільській раді не обґрунтована та не надано суду належних та допустимих доказів цим обставинам, в тому числі і підтвердження факту передачі інформації іншій уповноваженій особі. Крім того, зважаючи на приписи закону, у разі передачі запитуваної інформації, субєкту звернення мало розяснитись до якого упровадженого органу має звернутись для отримання інформації.

З огляду на наведене суд вважає, що сільською радою фактично відмовлено ОСОБА_1 в наданні запитуваною публічної інформації, що є порушенням Закону України «Про доступ до публічної інформації» та порушує права позивача. Тому вимоги в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню із зобовязанням Гореницьку сільську раду Києво-Святошинського району Київської області надати ОСОБА_1 належним чином завірену публічну інформацію по запиту №14 від 26 березня 2015 року, а саме в частині надання інформації про ненадані у власність та користування земельні ділянки в межах с. Гореничі, Гнатівка, Стоянка, Лука Києво-Святошинського району Київської області із зазначенням їх цільового призначення кожної та наданням графічних матеріалів з зазначенням місця розташування усіх земельних ділянок.

Щодо позовних вимог про визнання інформації, надану Гореницькою сільською радою, на питання інформаційного запиту від 26 березня 2015 року неправдивою та неправомірною; визнання інформацію, що міститься в рішеннях сільської ради, щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою та/або надання у власність земельних ділянок, як такою, що не містить інформації з обмеженим доступом чи має ознаки інформації з персональними даними, що потребують відокремлення, слід зазначити.

Правовими положеннями ч. 5 ст. 6 Закону передбачено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Між тим, ч. 7 ст. 6 Закону встановлено, що обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Рішенням Конституційного суду України від 20.01.2012 року № 2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України, визначено що, збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про захист персональних даних» об'єктами захисту є персональні дані. Персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою.

Згідно з частиною першою статті 12 Земельного кодексу України вирішення питання про надання земельної ділянки із земель комунальної власності у користування віднесено до повноважень сільських, селищних, міських рад. Статтею 123 Земельного Кодексу України визначено порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом її відведення, звертається з клопотанням про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації.

В статті 5 Закону України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року №2657-ХІІ передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Статтею 6 вказаного закону встановлено, що право на інформацію забезпечується: створенням механізму реалізації права на інформацію; створенням можливостей для вільного доступу до статистичних даних, архівних, бібліотечних і музейних фондів, інших інформаційних банків, баз даних, інформаційних ресурсів; обов'язком суб'єктів владних повноважень інформувати громадськість та засоби масової інформації пре свою діяльність і прийняті рішення; обов'язком суб'єктів владних повноважень визначити спеціальні підрозділи або відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; здійсненням державного і громадського контролю за додержанням законодавства про інформацію; встановленням відповідальності за порушення законодавства про інформацію. Право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року №2939-VI передбачено, обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог для захисту репутації або прав інших людей.

Частиною пятою статті 6 Закону №2939-VI встановлено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.

При дотриманні вимог, передбачених частиною 2 цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Згідно частини першої статті 7 Закону №2939-VI конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 14 даного Закону розпорядники інформації зобов'язані надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що інформація з зазначенням місця розташування земельних ділянок, які громадяни можуть отримувати для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не є інформацією з обмеженим доступом та може бути надана особі на його запит. Проте, враховуючи правила частини другої статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», суд вважає, що інформація щодо найменування (ім'я) землекористувача/землевласника та ділянку, яка перебуває в його користуванні/володінні не належить до публічної інформації.

Крім того, в судовому засіданні не подано доказів в чому саме інформація є неправдивою, тому, враховуючи викладене, в цій частині позовних вимог слід відмовити.

З відповіді Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №14 від 21 квітня 2015 року вбачається, що сільська рада надасть копій рішень сільської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, та/або надання у власність земельних ділянок, що належать до Гореницької сільської ради за період з вересня 2014 року по день відповіді на запит, у разі сплати позивачем витрат, повязаних з наданням відповіді. При цьому до листа доданий рахунок від 20 квітня 20415 року на оплату в розмірі 742,98 грн.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, якщо особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком.

Ст. 21 Закону передбачено, що інформація на запит надається безкоштовно. У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно. При наданні особі інформації про себе та інформації, що становить суспільний інтерес, плата за копіювання та друк не стягується.

Рішенням Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №5 від 08 квітня 2015 року встановлені норми витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитами на інформацію; затверджений порядок відшкодування фактичних витрат на копіювання та друк документів, що надаються за запитами на інформацію.

Оскільки позивач на час розгляду справи в суді не оплатив наданий рахунок, дії сільської ради відповідають вимогам Закону. Посилання позивача, що рішення сільської про встановлені норми витрат та порядок є неправомірними, суд до уваги не бере, оскільки раді законом надано право на встановлення витрат, воно є чинним. Тому в цій частині позовних вимог суд відмовляє.

Відповідно до ст.. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалено на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

За ст. 87 КАС України до судових витрат відноситься сплата судового збору, витрати, повязані з прибуттям до суду.

При зверненні до суду ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в розмірі 73,08 грн., що підлягає стягненню з місцевого бюджету.

Керуючись ст.ст.158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до Гореницької сільської ради Києво-Свяитошинського району Київської області про визнання відмови неправомірною та зобовязання вчинити дію задоволити частково.

Визнати протиправним дії Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області щодо відмови ОСОБА_1 в наданні запитуваної інформації (документів), яка відноситься до публічної.

Зобовязати Гореницьку сільську раду Києво-Святошинського району Київської області надати ОСОБА_1 належним чином завірену публічну інформацію по запиту №Д-61/02-12 від 02 лютого 2015 року, а саме викопіювання генерального плану с. Гореничі із зазначенням на них земельних ділянок щодо яких відбувався запит з додаванням текстової частини, що характеризуватиме та відображатиме містобудівні умови та обмеження на земельну ділянку відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ДБН Б.1.1-15:2012, у порядку та строки, встановлені Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Зобовязати Гореницьку сільську раду Києво-Святошинського району Київської області надати ОСОБА_1 належним чином завірену публічну інформацію по запиту №14 від 26 березня 2015 року, а саме в частині надання інформації про ненадані у власність та користування земельні ділянки в межах с. Гореничі, Гнатівка, Стоянка, Лука Києво-Святошинського району Київської області із зазначенням їх цільового призначення кожної та наданням графічних матеріалів з зазначенням місця розташування усіх земельних ділянок.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджету Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 73,08 грн. (сімдесят три грн. 08 коп.).

На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя