Справа № 820/17153/14
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" червня 2015 р. м. Київ К/800/18766/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Ситникова О.Ф., Стародуба О.П.
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Московського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Державного виконавця Московського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Машкіної Ірини Олегівни, третьої особи ОСОБА_6 про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Московського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Державного виконавця Московського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Машкіної Ірини Олегівни, третя особа ОСОБА_6, в якому просила (з урахуванням відмови у відкритті провадження у справі): визнати незаконними дії державного виконавця Московського, ВДВС ХМУЮ Машкіной І.О. по примусовому входженню до квартири АДРЕСА_1; визнати незаконними дії державного виконавця Машкіной І.О. 13.10.2014 р. щодо примусового входження до квартири АДРЕСА_1 та арешту майна, яке знаходиться в квартирі АДРЕСА_1; визнати незаконним та недійсним акт опису та арешту майна від 13.10.2014 р. з додатком.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2015 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Інші учасники розгляду даної справи письмових заперечень на вказану касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України не надали.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга заявника підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що на виконанні державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження, щодо стягнення з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса, згідно довідки з адресного бюро: АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_1) боргу на користь ОСОБА_7 у загальному розмірі 158183 грн. 24 коп. (постанова про відкриття виконавчого провадження від 24.12.2012 року, виконавчий лист № 2027/4765/2012 від 06.12.2012 р.).

24.12.2012 року, державним виконавцем Габрієловою Наталією Юріївною Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, винесена постанова «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження». У зв'язку з чим, тією є датою, були направлені запити до АДБ, ВДАІ та КП «ХМБТІ».

Згідно відповіді АДБ боржник ОСОБА_6 зареєстрована: АДРЕСА_1, про що 04.09.2013 року та 11.12.2013 року, державним виконавцем Московського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Машкіною Іриною Олегівною, до Московського районного суду м. Харкова направлено подання щодо вирішення питання про примусове входження до квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27.12.2013 року по справі № 643/21200/13-ц подання державного виконавця Московського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Машкіної Ірини Олегівною щодо винесення рішення про примусове входження до квартири АДРЕСА_1 задоволено; дозволено державному виконавцю Московського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Машкіній Ірині Олегівні примусове входження до будинку квартири АДРЕСА_1 для перевірки майнового стану боржника ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_1).

26.09.2014 року, державним виконавцем Московського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Машкіною Іриною Олегівною, за участю понятих та працівника органу внутрішніх справ, здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 для примусового входження для перевірки майнового стану ОСОБА_6, але у присутності власниці квартири ОСОБА_4 примусове входження здійснити не вдалось, про що було складено відповідні акти.

13.10.2014 року, державним виконавцем Московського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Машкіною Іриною Олегівною, за участю понятих та працівника органу внутрішніх справ, здійснено повторний вихід за адресою АДРЕСА_1 для примусового входження для перевірки майнового стану ОСОБА_6, після намагань відповідача примусово увійти до квартири із застосуванням приладів, власниця квартири ОСОБА_4 відкрила вхідні двері та надала можливість державному виконавцю увійти до приміщення для перевірки майнового стану боржника ОСОБА_6

В ході перевірки майнового стану боржника державним виконавцем складено акт опису та арешту майна боржника № 35835061 від 13.10.2014, а саме: велотренажер CLASS/C MANUFACTURE CODE 8493380,Po.№ L211413021, Serial № 038, Production Date:05/ll; тренажер для ніг ,6/н; ваги Terraillon T 74, CG (RONS); пилосос Zelmer Aqvawelt Odkurracz Vacuum cleaner; праска Philips Arur Precise 4340; телевізор Samsung; TV-тюнеp Samsung Viasat; DVD-програвач BBK DVP 158SI; відеопрогавач Philips PAL/MESECAM/NTSC 3.58/4,43; принтер-сканер-копір HP Photosmart C 6283 All-in-one; принтер HP Laser JET 1000 Series; обігрівач Thomas; телевізор LG-TURBO SEARCH; мікрохвильовка LG WAVEDOM.MC-7844NRS; мультиварка REDMOND RMC M4574-CP10; TV-тюнер Viasat SRT7710; пральна машина ARDO AE833 Easy.Logic class A; нагрівач води Gorenje GBF.

Описане майно ОСОБА_4 прийняте на відповідальне зберігання, копію даного акту вона отримала, та попереджена про кримінальну або матеріальну відповідальність за відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з ним, про що свідчить її підпис в даному акті.

17.10.2014 року, державним виконавцем Московського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Машкіною Іриною Олегівною, винесено постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності-суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № 35835061, а саме: ОСОБА_8, яка має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності, видану (видане) 23.11.2012 за № 14021/12 Фондом державного майна України (строк дії: 23.11.2015).

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суди попередніх інстанцій зазначили про відсутність протиправних дій відповідача при примусовому входженні до квартири позивача та описі майна, що належить боржнику виконавчого провадження.

З даними висновками колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується та вважає їх передчасними з огляду на наступне.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника передбачено розділом 5 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року (в редакції чинні на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон), де в частині першій статті 52 зазначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця (частина 6 вказаної статті Закону).

Відповідно до частини першої та другої статті 55 Закону державний виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Зазначені особи зобов'язані подати на запит державного виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває в них, та майно чи кошти, які вони мають передати боржнику.

Після надходження від зазначених осіб відомостей про наявність майна боржника державний виконавець описує таке майно, вилучає його і реалізує у встановленому цим Законом порядку. У разі якщо особа, у якої перебуває майно боржника, перешкоджає державному виконавцю в його вилученні, таке майно вилучається державним виконавцем у примусовому порядку.

Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (далі - Інструкція) розроблена відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 4.2 розділу 4 Інструкції передбачено, що опис та арешт майна боржника здійснюються в такій послідовності: після виявлення майна боржника державний виконавець проводить опис та арешт цього майна, про що складає акт. В акті опису та арешту майна боржника повинні бути вказані: а) назва кожного внесеного в акт предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо); б) якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються державним виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису; в) якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування; г) прізвище, ім'я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач); ґ) відмітка про роз'яснення зберігачеві майна обов'язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт; д) якщо державний виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження; е) зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

Надаючи правовий аналіз вказаних положень, колегія судів Вищого адміністративного суду України зауважує, на чіткий порядок дій держаного виконавця в тому разі, коли майно боржника знаходиться на зберіганні чи у володінні третіх осіб, визначальною та розумною умовою в такому разі, є повідомлення таких осіб, про необхідність вилучення або опису даного майна в них, за умови, якщо на то будуть відповідні заяви стягуюча чи боржника виконавчого провадження, що судами попередніх інстанції не досліджувалось.

Також, з матеріалів справи слідує, що описане на квартирі позивача майно, яке було самовільно визначене відповідачем, як власність боржника, що прямо суперечить зазначеному положенню вказаної Інструкції, майже все необхідне для користування даною квартирою.

При цьому, колегія суддів Вищого адміністративного суду України зауважує, що в розрізі статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, до повноважень адміністративних судів не відноситься розгляд справ пов'язаних із встановленнями права власності на майно.

Крім того, як встановлено судами, під час примусового входження в квартиру, що належить на праві власності позивачу, як в перший так і в другий раз, разом з уповноваженими особами виконавчої служби були присутні також поняті та працівник органу внутрішніх справ, чиї свідчення в ході розгляду даної справи не заслуховувались, що в сукупності з іншими доказами, можуть спростувати або підтвердити доводи відповідача про правомірність його дій.

У зв'язку із зазначеним колегія суддів вважає, що справу необхідно направити на новий розгляд до суду першої інстанції для з'ясування цих питань в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 222, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Московського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Державного виконавця Московського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Машкіної Ірини Олегівни, третьої особи ОСОБА_6 про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та не підлягає перегляду.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: О.Ф. Ситников

О.П. Стародуб