Справа № 804/13172/14
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2015 рокусправа № 804/13172/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - Жук В. В. (дов. від 15.06.2015 р.)

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АРТІЛЬ ЮС»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2014 року

у справі № 804/13172/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АРТІЛЬ ЮС»

до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТІЛЬ ЮС» звернулося до суду з позовом до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення № від 01.08.2014.

Позовні вимоги обґрунтовані помилковістю висновків податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства при відображенні в податковому обліку господарських операцій з ТОВ «Паритет-ОПТ-ТОРГ». Позивачем були подані всі первинні документи з контрагентами, які за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, засвідчують факт реальної поставки товарів. Помилки у оформленні первинних документів не є підставою вважати їх дефектними та робити висновки про те, що господарські операції не є реальними, а недоліки в оформленні товарно-транспортних накладних не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту, оскільки правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не є законодавчим документом з питань оподаткування. До того ж, Податковий кодекс України виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставить у залежність від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2014 адміністративний позов залишено без задоволення. Суд встановив, що товарно-транспорті накладні, надані позивачем на підтвердження транспортування товару, складені з порушенням п. 11.5-11.7 Правил оформлення документів на перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363. Документи довільної форми з обов'язковим зазначенням відомостей про вантаж на виконання умов договору, під час перевірки не надано, а відповідно до п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу якщо платником податків не надано документи до закінчення перевірки, то вважається, що такі документи у підприємства відсутні.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірну оцінку судом обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги. Апеляційна скарга фактично мотивована доводами, викладеними в адміністративному позові.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі..

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, Криворізькою південною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (відповідачем) проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «АРТІЛЬ ЮС» з питань достовірності формування податкового кредиту з ПДВ під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Паритет-ОПТ-ТОРГ» () за лютий 2014 р. та достовірності сформованого податкового зобов'язання з ПДВ по реалізації товарів (робіт, послуг), придбаних у ТОВ «Паритет-ОПТ-ТОРГ» (), за результатами якої складено акт №688/22-05/25017616 від 15.07.2013.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 Податкового кодексу України, а саме: завищення податкового кредиту за лютий 2014 року по взаємовідносинах з ТОВ «Паритет-ОПТ-ТОРГ» на суму податку на додану вартість 112795,06 грн. та порушення позивачем п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, а саме: завищення суми податкових зобов'язань за лютий 2014 року на 67418,17 грн. та за березень 2014 року на 6692,00 грн. по контрагентам-покупцям, вказаним в акті перевірки.

Податковий орган виходив з того, що позивачем не підтверджено факт придбання запчастин у ТОВ «Паритет-ОПТ-ТОРГ», перевіркою не підтверджено факту здійснення господарських операцій стосовно їх подальшої реалізації покупцям.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 01.08.2014, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 58027,50 грн., в тому числі за основним платежем - 38685 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 19342,50 грн.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів не погоджується з судом першої інстанції про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п.198.3. ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що до податкового кредиту не відносяться суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до п.201.1. ст.201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст.201 Податкового кодексу України).

Згідно з п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну після реєстрації

Отже з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Господарською операцією, згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов'язкова ознака господарської операції, кореспондується з нормами Податкового кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем (Покупець) та ТОВ «Паритет-ОПТ-ТОРГ» (Продавець) укладено договір від 03.02.2014 №20, за умовами якого Продавець зобов'язується продати, а Покупець прийняти та оплатити продукцію (надалі - товар), згідно рахунків та накладних на товар, які є невід'ємною частиною договору. Відповідно до п.1.3 договору сума договору складає 1950000 грн., в т. ч. ПДВ 325000 грн. Відпуск товару здійснюється протягом 3 днів з моменту отримання заявки від Покупця зі складу Продавця в м.Запоріжжя (п.3.1 договору). Згідно з ст.4 договору оплата здійснюється банківським переказом грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок Продавця. Умови оплати: передоплата або з відстрочкою платежу.

Фактичне виконання договору підтверджується наступними документами: рахунком-фактурою №0203/03 від 03.02.2014, видатковою накладною №0203/03 від 03.02.2014, податковою накладною №34 від 03.02.2014 на загальну суму 31729,20 грн., в т. ч. ПДВ 5288,20 грн., рахунком-фактурою №0203/04 від 03.02.2014, видатковою накладною №0203/04 від 03.02.2014, податковою накладною №35 від 03.02.2014 на загальну суму 16127,76 грн., в т. ч. ПДВ 2687,96 грн., рахунком-фактурою №0210/01 від 10.02.2014, видатковою накладною №0210/01 від 10.02.2014, податковою накладною №36 від 10.02.2014 на загальну суму 49392,00 грн., в т. ч. ПДВ 8232,00 грн., рахунком-фактурою №0210/02 від 10.02.2014, видатковою накладною №0210/02 від 10.02.2014, податковою накладною №37 від 10.02.2014 на загальну суму 4698,00 грн., в т. ч. ПДВ 783,00 грн., рахунком-фактурою №0210/04 від 10.02.2014, видатковою накладною №0210/04 від 10.02.2014, податковою накладною №38 від 10.02.2014 на загальну суму 27049,20 грн., в т. ч. ПДВ 4508,20 грн., рахунком-фактурою №0210/05 від 10.02.2014, видатковою накладною №0210/05 від 10.02.2014, податковою накладною №39 від 10.02.2014 на загальну суму 43703,40 грн., в т. ч. ПДВ 7283,90 грн., рахунком-фактурою №0219/04 від 19.02.2014, видатковою накладною №0219/04 від 19.02.2014, податковою накладною №42 від 19.02.2014 на загальну суму 27049,20 грн., в т. ч. ПДВ 4508,20 грн., рахунком-фактурою №0219/02 від 19.02.2014, видатковою накладною №0219/02 від 19.02.2014, податковою накладною №40 від 19.02.2014 на загальну суму 87258,00 грн., в т. ч. ПДВ 14543,00 грн., рахунком-фактурою №0219/03 від 19.02.2014, видатковою накладною №0219/03 від 19.02.2014, податковою накладною №41 від 19.02.2014 на загальну суму 122340,00 грн., в т. ч. ПДВ 20390,00 грн., рахунком-фактурою №0228/01 від 28.02.2014, видатковою накладною №0228/01 від 28.02.2014, податковою накладною №56 від 28.02.2014 на загальну суму 50626,80 грн., в т. ч. ПДВ 8437,80 грн., рахунком-фактурою №0228/03 від 28.02.2014, видатковою накладною №0228/03 від 28.02.2014, податковою накладною №57 від 28.02.2014 на загальну суму 42336,00 грн., в т. ч. ПДВ 7056,00 грн., рахунком-фактурою №0228/04 від 28.02.2014, видатковою накладною №0228/04 від 28.02.2014, податковою накладною №58 від 28.02.2014 на загальну суму 57940,80 грн., в т. ч. ПДВ 9656,80 грн., рахунком-фактурою №0228/05 від 28.02.2014, видатковою накладною №0228/05 від 28.02.2014, податковою накладною №59 від 28.02.2014 на загальну суму 59040,00 грн., в т. ч. ПДВ 9840,00 грн., рахунком-фактурою №0228/06 від 28.02.2014, видатковою накладною №0228/06 від 28.02.2014, податковою накладною №60 від 28.02.2014 на загальну суму 57480,00 грн., в т. ч. ПДВ 9580,00 грн., актом звірки взаєморозрахунків №1 від 28.02.2014, актом звірки взаєморозрахунків №2 від 31.03.2014, актом звірки взаєморозрахунків №3 від 30.04.2014.

Транспортування товару за вказаним вище договором здійснювалось автомобілем марки ГАЗ 33104, реєстраційний номер НОМЕР_2, орендованим позивачем у фізичної особи ОСОБА_2 згідно договору найму автомобіля від 14.10.2013, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н. І за реєстровим номером 4384. Факт транспортування підтверджується наступними товарно-транспортними накладними: від 03.02.2014, від 10.02.2014, від 19.02.2014, від 28.02.2014, подорожніми листами: від 03.02.2014, від 10.02.2014, від 19.02.2014, від 28.02.2014.

В подальшому придбаний товар реалізований позивачем в лютому та березні 2014 року покупцям, зазначеним в акті перевірки, на загальну суму 370 550,85 грн., в т. ч. ПДВ 74110,17 грн.

Наявність виробничого приміщення, необхідного для здійснення підприємницької діяльності, підтверджується договором оренди №1 від 01.06.2011, укладеного з ТОВ «ВАЛВИС» за умовами якого позивач приймає у строкове користування відкриту площадку площею 25 кв. м., розташовану за адресою м.Кривий Ріг, вул.Кременчуцька, 69.

Виходячи із змісту вказаних вище документів в їх сукупності, вбачається, що вони містять всі обов'язкові реквізити, що передбачені ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в розумінні вказаного Закону є первинними, такими, що підтверджують здійснення відповідних господарських операцій з поставки товару, фактичний рух активів та зміни у власному капіталі позивача.

Податкові накладні, на підставі якої позивачем суми податку на додану вартість включені до складу податкового кредиту, складені вказаним контрагентом у відповідності до вимог ст. 201 Податкового кодексу України.

Аналіз наведених вище правових норм свідчить, що податкова накладна як звітний податковий документ, що є підставою для включення покупцем у податковому обліку до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених (нарахованих) у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), що підлягають використанню в його господарській діяльності, має таке юридичне значення при обов'язковій умові нарахування податку та виписування податкової накладної особою, яка зареєстрована як платник податку на додану вартість у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент укладення та реалізації договору поставки контрагент позивача мав зареєстровані у встановленому порядку установчі документи та цивільну дієздатність згідно з чинним законодавством, був зареєстрований як платник податку на додану вартість.

Докази, які б свідчили про позбавлення контрагента позивача - ТОВ «Паритет-ОПТ-ТОРГ» статусу платника ПДВ на момент здійснення господарських операцій, відповідачем суду не надані.

Суд першої інстанції під час розгляду справи дослідив первинні документи, які містяться у матеріалах справи і якими підтверджується здійснення господарської операції щодо поставки товару, проте дійшов висновку про не доведеність факту поставки, оскільки в видаткових накладних не зазначено прізвище особи, яка відвантажила товар, що є порушенням ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Також встановлено, що умовою продажу в видаткових накладних зазначено передоплата, проте, згідно акту звірки взаєморозрахунків від 28.02.2014 кредиторська заборгованість позивача складає 488920,36 грн.

Товарно-транспортні накладні, надані позивачем на підтвердження транспортування товару № 28/01 від 28.01.2014, № 08/01 від 08.01.2014, № 03/01 від 03.01.2014, судом першої інстанції не прийняті до уваги, оскільки вони складені з порушенням п. 11.5 - 11.7 Правил оформлення документів на перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, а саме: місцезнаходження ванжовідправника та вантажоодержувача, найменування вантажу, ціна без ПДВ за одиницю, грн., маса брутто, час прибуття, вибуття та підпис відповідальної особи. Документи довільної форми з обов'язковим зазначенням відомостей про вантаж на виконання умов договору № 20 від 03.02.2014 позивачем під час перевірки надані не були.

Надаючи оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів звертає увагу, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платників податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Як встановлено вище, подані позивачем вищезазначені первинні документи в їх сукупності в повній мірі підтверджують закупівлю вищевказаного товару та його використання в господарській діяльності, що є належним підтвердженням реальності проведених позивачем господарських операцій.

Стосовно посилання суду першої інстанції на недоліки в оформленні товарно-транспортних накладних колегія суддів, крім того, зазначає наступне.

Відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997, товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, а товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно із п. п. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних Правил основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

В той же час, вказані Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників).

Отже, документи обумовлені вказаними Правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Стосовно посилання суду першої інстанції на визначені у видаткових накладних умови оплати товару, які не відповідають фактичним обставинам, колегія суддів зазначає, що основним документом, що встановлює умови поставки товару, його оплати є договір (ст.628 ЦК України).

Як вбачається з укладеного між позивачем та ТОВ «Паритет-ОПТ-ТОРГ» договору від 03.02.2014 №20, умови оплати товару: передоплата або з відстрочкою платежу.

Отже наявність кредиторської заборгованості позивача ні в якому випадку не свідчить про невідповідність фактичних дій позивача умовам укладеного ним договору. Крім того, невиконання однією із сторін договору обумовлених таким договором обов'язків не є свідченням нереальності відповідної господарської операції, а є підставою настання для недобросовісної сторони за договором негативних наслідків, обумовлених як договором, так і законом, зокрема, Цивільним кодексом України.

Крім того, виходячи з того, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків, зважаючи на той факт, що позивачем відображено в бухгалтерському обліку придбаний товар (Дт Товари 631 Розрахунки з постачальниками), доказів порушень відображення господарських операцій з поставки товару в бухгалтерському обліку матеріали справи не містять, апеляційний суд, дійшов висновку про правомірність формування позивачем податкового кредиту за господарською операцією з ТОВ «Паритет-ОПТ-ТОРГ».

Законодавчо встановлені вимоги, необхідні для чинності правочину (ст.203 ЦК України), позивачем та його контрагентом дотримані. Також господарські зобов'язання з поставки товару не містять ознак фіктивності (вчинених без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися відповідними правочинами) або нікчемності.

Колегією суддів встановлено, що укладений позивачем з зазначеним вище підприємством договір відповідає вимогам чинного законодавства України, має своїм наслідком зміну у майновому стані учасників правочину, є економічно виправданим, а факт виконання господарських зобов'язань сторін підтверджується первинними та податковими документами.

Дії позивача та ТОВ «Паритет-ОПТ-ТОРГ», вчинені на виконання умов договору поставки, направленні саме на створення наслідків, які обумовлені правовою природою договорів таких видів. Фактична реалізація мети, з якою укладені вказаний вище договір, настання правових наслідків, обумовлені цим договором, підтверджено належним чином складеними первинними документами, зазначеними вище.

Взаємозв'язок між фактичною поставкою товару та діями контрагентів позивача (продавця та покупців) підтверджений належним чином складеними документами, відповідачем в установленому порядку не спростований.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що наявність вищенаведених первинних документів в їх сукупності свідчить про рух активів позивача у процесі здійснення господарської операції, тобто про те, що мали місце реальні зміни майнового стану платника податків, які є обов'язковою ознакою господарської операції.

Виходячи з вищевикладеного, вбачається, що позивачем виконані всі умови для віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту з операцій отримання товару від ТОВ «Паритет-ОПТ-ТОРГ», у зв'язку з чим у відповідача відсутні правові підстави для зменшення податкового кредиту з податку на додану вартість, відповідно, є помилковим висновок відповідача про завищення позивачем суми податкових зобов'язань за лютий та березень 2014 року з операцій реалізації придбаного товару контрагентам-покупцям (споживачам).

Виходячи з наведеного вище, колегія суддів вважає позовні вимоги обґрунтованими, оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає визнанню протиправними та скасуванню.

Неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм права, що призвело до неправильного вирішення спору, відповідно до ст.202 КАС України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції від підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст.198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АРТІЛЬ ЮС» задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2014 року у справі № 804/13172/14 скасувати, прийняти нову постанову.

Позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення № від 01.08.2014.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко