Справа № 2а-5166/09/0870
Суддя: Матяш Ольга Віталіївна
Дата ухвалення: 2010-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2010 року о 12-25 годині Справа № 2а-5166/09/0870

Запорізький окружний адміністративний суд

у складі: головуючого судді Матяш О.В.,

при секретарі Полтавці Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя

адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, зазначивши в заяві, що з 1 по 5 грудня 2008 року та з 10 по 12 березня 2009 року ДПІ у Орджонікідзевському районі було проведено планову виїзну документальну перевірку її фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства.

Під час проведення перевірки було встановлено, що вона у IV кварталі 2005 року перевищила граничний розмір виручки, встановлений ст.1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» №727/98 від 03.07.1998, а тому не мала права в подальшому застосовувати спрощену систему оподаткування і повинна була з наступного звітного періоду (кварталу) перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності.

За результатами перевірки було складено акт №17/17-221/НОМЕР_1 від 17.03.2009, на підставі якого було винесене податкове повідомлення-рішення №/0 від 31.03.2009 про сплату податку з доходів фізичних осіб - субєктів підприємницької діяльності у розмірі 68625 гривень.

Не погоджуючись з прийнятим повідомленням-рішенням, 09.04.2009 вона розпочала процедуру його адміністративного оскарження, за результатами якого оскаржуване повідомлення-рішення було залишено без змін, крім того було винесене податкове повідомлення-рішення №/2 від 04.09.2009 про сплату податку з доходів фізичних осіб-субєктів підприємницької діяльності у розмірі 13725 гривень.

Вважаючи, що під час проведення перевірки та при розгляді скарг було невірно визначено розмір її виручки, позивачка просить визнати протиправними зазначені вище податкові повідомлення-рішення та скасувати їх.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали.

Відповідач позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні, в запереченнях зазначає, що за результатами планової та позапланової виїзних перевірок ПП ОСОБА_1 з питань дотримання нею вимог податкового, валютного та іншого законодавства фахівцями ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжі були встановлені порушення законодавства: ст. 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»; ст.13, п.14.4 ст.14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» № 13-92 від 26.12.1992; ст.19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» № 889-IV від 22.05.2003 (далі Закон №889), п. «б» пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» № 2181 від 21.12.2000, внаслідок чого встановлено, що позивачкою занижено податок з доходів фізичних осіб на суму 82350 гривень.

За наслідками вищевказаних перевірок було складено акти: №17/17-221/НОМЕР_1 від 17.03.2009 та №49/17/2-221/НОМЕР_1 від 14.08.2009, на підставі яких прийняті податкові повідомлення-рішення: №/0 від 31.03.2009 та №/2 від 04.09.2009 про сплату податку з доходів фізичних осіб-субєктів підприємницької діяльності у розмірі - відповідно - 68625 гривень та 13725 гривень.

Не погоджуючись з твердженнями позивачки, відповідач зазначає, що за договором консигнації у IV кварталі 2005 року нею отримано виручку від реалізації товарів у сумі 1 099 170 гривень, а у звіті субєкта малого підприємництва-фізичної особи-платника єдиного податку вона звітувала про виручку у розмірі 120348,49 гривень. Дана розбіжність виникла у звязку з тим, що ОСОБА_1 при реалізації комісійного товару включала до загального обсягу виручки не весь отриманий її обсяг, а лише суму винагороди за реалізацію даного товару.

У звязку з цим ДПІ у Орджонікідзевському районі були правомірно винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, оскільки ними було визначено податок з доходів фізичних осіб за ставкою, встановленою Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб», і виключно з суми комісійної винагороди позивачки. Тобто, податковим органом не були враховані до бази оподаткування суми, які надійшли на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 в якості виручки за здійснення операцій з продажу товару, або належали іншій особі - Консигнанту ТОВ «ТВК «Сандра Голд».

Представник відповідача у судовому засіданні просить відмовити у позові.

Згідно повідомлення №05/1-2289-09 від 13.11.2009, у справу вступив прокурор, який у судовому засіданні просить відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши представників сторін, прокурора, дослідивши матеріли справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя було проведено планову виїзну перевірку ПП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2005 по 30.09.2008.

За наслідками цієї перевірки було складено акт №17/17-221/НОМЕР_1 від 17.03.2009, яким встановлено порушення нею ст. 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»; громадян»; ст.19 Закону №889, п.«б» пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону № 2181, внаслідок чого встановлено, що позивачкою занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 68 625 гривень, у тому числі: за IV квартал 2005 року на 838,5 гривень, за 2006 рік на 16 535,34 гривень, за 2007 рік на 41 216,49 гривень, за 9 місяців 2008 року - на 10 034,67 гривень.

На підставі цього акту було прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 31.03.2009 про сплату 68 625 гривень податку з доходів фізичних осіб.

Не погоджуючись з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, ОСОБА_1 скористалася своїм правом на адміністративне оскарження і звернулась 09.04.2009 до ДПІ зі скаргою, за результатами розгляду якої прийняте рішення №11481/10/25-27 від 05.06.2009 «Про результати розгляду первинних скарг», яким оскаржуване повідомлення-рішення залишено без змін. Крім того, податковим органом було прийнято нове повідомлення-рішення №/1 від 05.06.2009 про сплату податкового зобовязання у сумі 68625 гривень, яке було 23.06.2009 отримане ОСОБА_1 особисто.

Судом встановлено, що 25.06.2009 позивачка звернулася до ДПА України у Запорізькій області з повторною скаргою на вище вказані податкові повідомлення-рішення, на підставі якої було проведено позапланову виїзну перевірку ПП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог валютного, податкового та іншого законодавства.

За її результатами складено акт №49/17/2-221/НОМЕР_1 від 14.08.2009, яким підтверджено висновки, викладені у попередньому акті від 17.03.2009, та встановлено заниження податку з доходів фізичних осі на суму 82350 гривень, у тому числі за IV квартал 2005 року на 1006,20 гривень; за 2006 рік на 19842,41 гривень; 2007 рік на 49459,79 гривень; за 9 місяців 2008 року на 12041,60 гривень.

Розглянувши матеріали планової та позапланової перевірок, ДПА України у Запорізькій області було прийняте рішення №408/14/25-020 від 07.08.2009, яким раніше винесені податкові повідомлення-рішення залишені без змін, а скарги - без задоволення. Також, 04.09.2009 було винесене нове податкове повідомлення-рішення №/2, яким збільшено суму податкових зобовязань по податку з доходів фізичних осіб на 13725 гривень.

Судом встановлено, що, згідно наданої позивачкою заяви, відповідно до Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», вона здійснювала підприємницьку діяльність шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку за ставкою 200 гривень у сфері оптової торгівлі будівельними матеріалами за договорами консигнації від 01.01.2004 та 01.01.2006. Вищевказаними договорами, укладеними між ФОП ОСОБА_1 (консигнатором) та «ТВК «Сандра Голд» (консигнантом), передбачено продаж продукції за комісійну винагороду, (комісійну торгівлю).

Згідно п.п. 1.1, 1.2 цих договорів консигнації, їхнім предметом є надання консигнатору для продажу на умовах консигнації товар в кількості та номенклатурі, згідно заявки Консигнатора, по цінам, згідно наведеної Специфікації або рахунку, накладної. Консигнатор реалізує товар від свого імені, але за рахунок Консигнанта.

Також судом встановлено, що протягом періоду, який перевірявся ДПІ, позивачкою отримано виручку у розмірі 28 677 398,99 гривень, що підтверджується Книгою обліку доходів та витрат, банківськими виписками та актом звірки взаєморозрахунків по виплаті комісійної винагороди між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ ТПК «Сандра Голд».

Згідно абзаців 1,2 ст.1 Указу, спрощена система оподаткування обліку та звітності запроваджується для субєктів малого підприємництва-фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб і обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 000 гривень.

Позивачка у позові зазначала, що оскільки між нею та ТОВ «ТВК «Сандра Голд» було укладено договори консигнації, згідно яких ТОВ «ТВК «Сандра Голд» надавало їй для продажу будівельні матеріали, за що вона отримувала винагороду, а кошти, що були отримані від реалізації даного товару, перераховувалися на розрахунковий рахунок Консигнанта - «ТВК «Сандра Голд», тобто дані кошти є транзитними й при визначенні суми виручки від реалізації продукції для нарахування податку з доходів фізичних осіб ці грошові кошти не повинні враховуватися в базу оподаткування.

Виручкою є її винагорода за договорами консигнації, яка, згідно п.1 Указу, не перевищувала обсяг виручки від реалізації товару 500 000 гривень за рік, а тому вона мала повне право працювати за спрощеною системою оподаткування у 2006, 2007, 2008 роках.

Між тим, суд вважає, що таке тлумачення позивачкою та її представниками обсягу виручки від реалізації товару є хибним - згідно абзацу 5 ст.1 вищевказаного Указу, виручкою від реалізації продукції вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій із продажу продукції (товарів, робіт, послуг). При цьому не має значення, що частина цієї суми в подальшому перерахована позивачкою іншій особі - «ТВК «Сандра Голд», консигнанту, в межах договору консигнації, адже і винагорода, і грошові кошти за проданий товар отримані ПП ОСОБА_1

У судовому засіданні представники позивачки не заперечували, що загальний обсяг виручки від реалізації продукції у IV кварталі 2005 року перевищив 500000 гривень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 повинна була подавати податкову декларацію за наслідками звітного періоду, наступного за тим, в якому виникло перевищення обсягу виручки (IV квартал 2005 року), та сплатити суму податку в порядку, встановленому Декретом Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», який діє в частині оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю.

Згідно ст. 14 зазначеного Декрету й пп. 14.4 п. 14 Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від заняття підприємницькою діяльністю, декларація представляється протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу.

Судом встановлено, що позивачкою декларації про доходи за IV квартал 2005 року, І-III квартали 2006 року, за І-III квартали 2007 року , за І-III квартали 2008 року до ДПІ не надавалися, у звязку з цим ДПІ у Орджонікідзевському районі було самостійно визначено суму податкового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб ПП ОСОБА_1 за період з 01.10.2005 по 30.09.2008.

Слід також зазначити, що, відповідно до ст.3 Указу, ставки єдиного податку для субєктів малого підприємництва-фізичних осіб встановлюються місцевими радами залежно від виду їх діяльності, є фіксованими і не залежать від розміру виручки фізичної особи - платника єдиного податку, в межах дозволеного Указом її обсягу - 500 тисяч гривень, тобто, в даному випадку, річний обсяг виручки позивачки є лише критерієм визначення її можливості перебувати на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, на відміну від юридичних осіб, для яких обсяг виручки є обєктом оподаткування.

Отже, суд приходить до висновку, що ДПІ було правомірно винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, оскільки податок з доходів фізичних осіб було визначено виключно з суми комісійної винагороди ОСОБА_1 - до бази оподаткування не враховувалися транзитні кошти, які надійшли на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 в якості виручки за здійснення операцій з продажу товарів.

Керуючись ст.ст.17, 158 - 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про скасування податкових повідомлень-рішень № /0 від 31.03.2009 та № /2 від 04.09.2009, якими їй визначено суму податкового зобовязання за платежем: податок з доходів фізичних осіб-субєктів підприємницької діяльності у розмірі - відповідно - 68625 гривень та 13725 гривень.

Постанова може бути оскаржена у Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд через Запорізький окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня складення постанови у повному обсязі шляхом подання заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, що її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова виготовлена у повному обсязі 05.03.2010.

Суддя О.В. Матяш