Справа № 171/3082/14-а
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2015 рокусправа № 171/3082/14-а(2-а/171/10/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Білак С.В. Шальєвої В.А.

за участю секретаря судового засідання: Фірсіка Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2015 року

у справі № 171/3082/14-а(2-а/171/10/14)

за позовом ОСОБА_1

до Апостолівської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області Апостолівської районної державної адміністрації

про визнання акту про визначення розміру збитків незаконним та скасування акту,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Апостолівської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області та Апостолівської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування акту затвердженого головою Апостолівської райдержадміністрації без номеру від 12.06.2013 року «Про визначення та розміру збитків» нанесених Апостілівській міській ралі ОСОБА_1.

Постановою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2015 року в задоволені адмінітсативного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та винести нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.

У справі, що розглядається, судами встановлено, що ОСОБА_1 є власником цілісного майнового комплексу, розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу майна від 25.01.2005 року.

Рішенням Апостолівської міської ради 5 скликання від 14.12.2007 року № 1055-13/V позивачу надано в оренду на 10 років земельну ділянку по АДРЕСА_1, у м. Апостолове, для експлуатації та обслуговування 4/13 частин комплексу нежитлових будівель і споруд харчокомбінату (складські, виробничі, адміністративні та допоміжні).

Пунктами 4, 5 зазначеного вище рішення встановлено, що особам, яким земельні ділянки надано в оренду (в тому числі й відповідачеві), у місячний термін із дня прийняття цього рішення необхідно звернутися до Апостолівської міської ради для укладання договору оренди земельної ділянки та не пізніше ніж у місячний термін з дня прийняття цього рішення звернутися до районного відділу Дніпропетровського обласного філіалу ДП «Державний земельний кадастр» для його реєстрації.

Згідно з пунктом 5.2 зазначеного рішення приступати до використання земельної ділянки до одержання документа про реєстрацію договору оренди, що посвідчує право на неї, забороняється.

12 червня 2013 року головою Апостолівської райдержадміністрації Леоновим А.В. затверджено акт про визначення розміру збитків в якому зазначено, що земельна ділянка загальною площею 4759 кв.м. використовується гр. ОСОБА_1 за відсутності правовстановлюючих документів на землю, чим порушено вимоги статей 125, 126 ЗК України.

Розрахунок збитків у розмірі 27 171,43 грн. зроблено за період з 2009 - 2012 роки.

Підставою для нарахування шкоди стало порушення вимог чинного законодавства щодо використання земельної ділянки без оформлення договору оренди.

Предметом спору у справі є вимога Апостолівської міської ради про стягнення з гр. ОСОБА_1 збитків у вигляді упущеної вигоди, завданих внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Відповідач у добровільному порядку не відшкодував позивачеві збитків (упущеної вигоди) у розмірі 27 171,43 грн, що і стало підставою для звернення позивача із позовом у цій справі.

Відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності.

Підстави для настання цивільно-правової відповідальності за порушення земельного законодавства встановлено, зокрема, ЗК України.

За змістом статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Водночас відповідно до статті 156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно зі статтею 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284, відшкодуванню підлягають збитки власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Вирішуючи цей спір, необхідно брати до уваги загальні положення статті 22, глави 82 ЦК України.

Так, згідно зі статтею 22 ЦК України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відповідальність за завдані збитки може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність збитків, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв'язок між завданими збитками та протиправною поведінкою заподіювача та вину.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодного доказу який би вказував на неправомірність дій при прийняті рішення відносно позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо нарахування відповідачем збитків за користуватися земельною ділянкою без правовстановлюючих документів та без сплати за її користування.

Відповідно ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, право розпоряджатися землями територіальних громад, надавати земельні ділянки у користування із земель комунальної власності відповідно до Земельного кодексу України.

За приписами пункту б частини 1 статті 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Згідно частини 1 статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" від 19 червня 2003 року № 963-IV, самовільне зайняття земельних ділянок - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до ст.ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст.156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні зокрема внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Стаття 157 ЗК України встановлює, що відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам визначений постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19.04.1993 року, пунктом 1 якого встановлено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок. Відповідно до пункту 2 Порядку розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть к відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Пунктом 5.4 зазначеного Порядку встановлено, що відшкодування збитків проводиться за період використання землі з порушенням земельного законодавства у розмірі орендної плати за землю, яку власник землі (міська рада) міг би отримати при належному виконанні (дотриманні) землекористувачем вимог земельного законодавства.

Таким чином, встановивши безоплатне використання позивачем земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 без документів, що посвідчують право власності або користування, виконавчий комітет Апостолівської міської ради правомірно прийняв рішення про відшкодуванням підприємцем завданих збитків.

Наявності належних та допустимих доказів неправомірності розрахунку суми, яка підлягає відшкодуванню, не встановлено.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача про відсутність підстав для стягнення з позивача збитків, оскільки у зв'язку з тимчасовим невикористанням спірної земельної ділянки (ділянка знаходилася у користуванні позивача без правовстановлюючих документів) та відповідно не одержанням доходів від її використання, відповідачем було цілком обґрунтовано застосовано до спірних правовідносин Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам», яким передбачено розрахунок збитків - недержавного доходу, розмір яких обґрунтовано визначено в акті комісії виходячи із затверджених на відповідний рік ставок земельного податку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в той час доказів, які б свідчили про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, останній суду не надав. Крім того, позивачем не виконано обов'язок покладений на нього рішенням 13 сесії 5 скликання Апостолівської міської ради пунктами 4,5 щодо укладання в місячний термін з Апостолівською міською радою договору оренди земельної ділянки, який повинен був зареєструвати в районному відділі Дніпропетровського обласного філіалу ДП «Державний земельний кадастр» і приступити до використання земельної ділянки тільки після реєстрації договору оренди за цільовим призначенням.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги як належний доказ договір дарування 6/13 частини комплексу, будівель та споруд харчкомбінату наданий у судовому засіданні представником позивача.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, дав їм правильну юридичну оцінку, застосував до правовідносин, як виникли між сторонами по справі норми права, які регулюють саме ці правовідносини, прийняв законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Передбачені ст.202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -залишити без задоволення.

Постанову Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2015 року по справі № 171/3082/14-а(2-а/171/10/14)-залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 01.07.2015 року

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: С.В. Білак

Суддя: В.А. Шальєва