Справа № 722/894/15-а
Суддя: Унгурян С. В.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 722/894/15-а
Номер провадження 2-а/722/28/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді: Унгуряна С.В.

секретаря: Ткач Н.П.

з участю позивача: ОСОБА_1

та представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Сокирянської районної державної адміністрації Чернівецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03.06.2015 року звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Сокирянської районної державної адміністрації Чернівецької області (далі-Управління) про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

Посилався на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році 2-ї категорії та відповідно до п.2 ст.21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на першочергове щорічне безоплатне одержання санаторно-курортної путівки або путівки на відпочинок чи одержання за його бажанням грошової компенсації в розмірі середньої вартості путівки в Україні.

Більше 10 років тому у нього виявлено захворювання з діагнозом: Деформуючий остеоартроз лівого колінного суглобу III ступеня. Деформуючий остеоартроз правового гомілковостопного суглобу III ступеня. Стійкий больовой синдром.

Щорічно, починаючи з 2005 року, він своєчасно подавав і продовжує подавати відповідні документи до Управління для отримання санаторно-курортної путівки, однак лише в 2012 році йому така путівка була надана, а протягом останніх 2013-2014 pоків таких путівок йому не надавалося з причин, які від нього не залежать.

Враховуючи стан його здоров'я та захворювання, коли йому в липні 2014 році в черговий раз було відмовлено в наданні санаторно-курортної путівки для лікування, він за власні кошти придбав путівку за №001217 в медичному реабілітаційному центрі «Південний Буг» м.Хмільник Вінницької області, загальною вартістю 1496 грн. 25 коп., де проходив лікування з 13.09.2014 року по 03.10.2014 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.03.2013 року №261 «Про деякі питання організації оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджено Порядок організації оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а п.23 цього Порядку передбачено, що у разі коли постраждала особа протягом останніх двох років перебувала на обліку для забезпечення санаторно-курортною путівкою, але не отримувала її, така особа має право на отримання грошової компенсації за самостійне санаторно-курортне лікування в установленому законодавством розмірі.

15.01.2015 року з відповідною письмовою заявою він звернувся до Управління, а в лютому 2015 року отримав відповідь за №08/305 від 06.02.2015 року, в якій зазначено про те, що він не має права на виплату грошової компенсації за санаторно-курортне лікування з посиланням на Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» №736-ІІІ від 02.12.2014 року.

Вважає, що зазначена відповідь Управління не відповідає дійсності і суперечить вимогам цього ж Закону, так як в її тексті відсутні положення, які б позбавляли його права на виплату грошової компенсації за самостійне санаторно-курортне лікування у вересні-жовтні 2014 року.

Просив визнати дії посадових осіб Управління про відмову у виплаті грошової компенсації за самостійне санаторно-курортне лікування неправомірними та такими, що звужують його конституційні права як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії; зобовязати посадових осіб Управління виплатити в повному обсязі грошову компенсацію за самостійне санаторно-курортне лікування згідно діючого законодавства.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні, посилаючись на обставини, викладені у позові, підтримав заявлені ним позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала та з наведених у письмових запереченнях підстав просила у його задоволенні відмовити в повному обємі.

При цьому суду пояснила, що позивач як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, має одночасно право на інші пільги та компенсації, передбачені законодавством України, оскільки являється ветераном органів внутрішніх справ. У звязку з цим, у відповідності до ст.60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивачу можуть надаватися пільги та компенсації за його вибором, відповідно до одного із законів України. Оскільки позивач скористався своїм правом вибору, отримавши у 2014 році путівку за пільговою вартістю як ветеран органів внутрішніх справ, вважає, що він не набув права на виплату грошової компенсації за самостійне санаторно-курортне лікування. Крім цього, позивачем не надано документів, які підтверджують факт самостійного санаторно-курортного лікування. Також зазначала, що Законом України від 28.12.2014 року №76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» виключено п.2 ч.1 ст.21 вказаного вище Закону.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2-ї категорії, що підтверджується копією посвідчення серії А №112117 від 23.02.1993 року (а.с.5), а також ветераном органів внутрішніх справ та ветераном праці, що підтверджується копіями відповідних посвідчень №098077 від 14.07.2014 року та серії АА №617073 від 25.09.2002 року (а.с.16).

Як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії, позивач ОСОБА_1 перебуває в Управлінні на обліку по забезпеченню санаторно-курортною путівкою за профілем захворювання кістково-мязової системи, що стверджується поясненнями представника відповідача, а також заявами позивача від 04.10.2012 року, від 13.09.2013 року та медичними довідками встановленої форми (а.с.23-24).

Згідно досліджених письмових доказів встановлено, що 24.05.2012 року позивач ОСОБА_1 був забезпечений санаторно-курортною путівкою №384047 на період з 04.06.2012 року по 21.06.2012 року в ДП «Клінічний санаторій ім.Пирогова», курорт Куяльник. В 2013-2014 роках санаторно-курортними путівками позивач ОСОБА_1 не забезпечувався (а.с.22,25-28). Вказані обставини в судовому засіданні також були підтверджені представником відповідача.

При цьому встановлено, що позивач ОСОБА_1, як ветеран органів внутрішніх справ, у вересні 2014 року був забезпечений Сектором медичного забезпечення УМВС України в Чернівецькій області пільговою санаторно-курортною путівкою №001217 на період з 13.09.2014 року по 03.10.2014 року в медичному реабілітаційному центрі «Південний Буг» (а.с.6).

15.01.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Управління із письмовою заявою про виплату йому грошової компенсації за самостійне санаторно-курортне лікування в медичному реабілітаційному центрі «Південний Буг» з 13.09.2014 року по 03.10.2014 року по путівці №001217, вартістю 1496 грн. 25 коп., на яку отримав письмову відмову відповідача №08/305 від 06.02.2015 року (а.с.8-9).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції Закону №5062-VI від 05.07.2012 року) особам, віднесеним до категорії 2 (пункт 2 статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема першочергове щорічне безплатне забезпечення санаторно-курортними путівками або путівками на відпочинок шляхом надання щорічної грошової допомоги для компенсації вартості путівок через безготівкове перерахування санаторно-курортним закладам чи закладам відпочинку, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, за надання послуг із санаторно-курортного лікування або відпочинку чи одержання за їх бажанням грошової компенсації у розмірі середньої вартості путівки в Україні. Порядок надання щорічної грошової допомоги та здійснення доплат за рахунок власних коштів, виплати грошової компенсації в розмірі середньої вартості путівки в Україні встановлюється Кабінетом Міністрів України. Розмір щорічної грошової допомоги, щорічний розмір середньої вартості путівки в Україні визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.03.2013 року №261 «Про деякі питання організації оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджено Порядок організації оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно п.23 вказаного Порядку, у разі коли постраждала особа протягом двох останніх років перебувала на обліку для забезпечення санаторно-курортною путівкою, але не отримувала її (крім випадку відмови від путівки), така особа має право на отримання грошової компенсації за самостійне санаторно-курортне лікування в установленому законодавством розмірі.

Для виплати грошової компенсації за самостійне санаторно-курортне лікування постраждала особа подає місцевому органові за місцем проживання заяву про виплату грошової компенсації за самостійне санаторно-курортне лікування та документи, передбачені абзацами третім - шостим підпункту 1 або абзацами третім, п'ятим, сьомим і дев'ятим підпункту 2 пункту 7 цього Порядку.

Виплата грошової компенсації здійснюється після подання постраждалою особою місцевим органам за місцем проживання копії документа, що підтверджує факт самостійного санаторно-курортного лікування у поточному році за профілем захворювання, за яким постраждалій особі видано довідку для одержання путівки на санаторно-курортне лікування.

Разом з тим, пунктом 4 Розділу І Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VІІІ від 28.12.2014 року, який набрав чинності 01.01.2015 року, внесено зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яким пункт 2 частини першої статті 21 вказаного Закону виключено.

Положення Закону України №76-VІІІ від 28.12.2014 року у встановленому порядку неконституційними не визнавалися.

Таким чином, на час звернення позивача ОСОБА_1 до Управління із заявою від 15.01.2015 року, чинним законодавством України не передбачалося права особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2-ї категорії, на отримання грошової компенсації за самостійне санаторно-курортне лікування.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ч.ч.1,2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вказані вище норми закону, досліджені докази та встановлені на їх підставі обставини, суд приходить до висновку про доведеність відповідачем правомірності своїх дій щодо відмови позивачу у виплаті грошової компенсації за самостійне санаторно-курортне лікування.

З огляду на викладене, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити в повному обємі.

Керуючись ст.19 Конституції України, п.4 Розділу І Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VІІІ від 28.12.2014 року (в редакції станом на 01.01.2015 року), ст.21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції Закону №76-VІІІ від 28.12.2014 року), ст.ст.6, 8-11, 70-72, 79, 86, 94, 122, 158-163, 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Сокирянської районної державної адміністрації Чернівецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили у порядку, визначеному ст.254 КАС України, але може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду в порядок і строки, визначені ст.186 КАС України.

Суддя Сокирянського

районного суду ОСОБА_3