Справа № 320/1917/13-а
Суддя: КучеренкоН Н. В.
Дата ухвалення: 2013-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 04.04.2013
Справа № 320/1917/13-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

„04 квітня 2013 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Кучеренко Н.В.

при секретарі Левандовської О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі справу, відкриту за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС групи ДПС ВДАІ Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області старшини міліції ОСОБА_2, Управління ДАІ ГУМВС України в Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 01 лютого 2013 року, винесену інспектором ДПС групи ДПС ВДАІ Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області старшиною міліції ОСОБА_2, про накладення на нього штрафної санкції за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126, ч.2 ст.122, ст. 36 КУпАП, зазначивши, що вказані правопорушення він не скоював, оскільки здійснив поворот праворуч на вул. В.Інтернаціоналістів на зелений миготливий сигнал світлофору, також зазначив, що під час перевірки документів було встановлено, що в нього закінчився термін полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Однак, незважаючи на його пояснення та прохання застосувати за відсутність страхового полісу усне попередження, оскільки він до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не притягався, працівниками ДАІ був складений протокол. Крім того, після повернення до авто його цивільна дружина надала йому новий діючий поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, пославшись на те, що вона не вспіла його віддати. Він повернувся до працівників ДАІ та надав їм новий діючий поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та просив скасувати протокол про адміністративне правопорушення, однак йому повідомили, що КУпАП не передбачає скасування протоколу про адміністративне правопорушення та запропонували звернутись до суду.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та пояснив, що він здійснив поворот праворуч на вул. В.Інтернаціоналістів на зелений миготливий сигнал світлофору, також зазначив, що під час перевірки документів було встановлено, що в нього закінчився термін полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Однак, незважаючи на його пояснення та прохання застосувати за відсутність страхового полісу усне попередження, оскільки він до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не притягався, працівниками ДАІ був складений протокол. Також вказав, що він не бачив, що в нього вийшов строк дії полісу.

Відповідач - інспектор ДПС групи ДПС ВДАІ Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області старшина міліції ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що 01.02.2013 року він ніс службу по вул. В.Інтернаціоналістів, біля 12 год. 50 хв. було встановлено, як автомобіль здійснив поворот праворуч з вул. Шмідта та вул. В.Інтернаціоналістів на заборонний сигнал світлофору. Перевіряючи документи правопорушника було встановлено, що в нього закінчився термін дії полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що був складений відповідний протокол. Під час складання протоколу, ОСОБА_1 просив застосувати за відсутність страхового полісу усне попередження, оскільки він до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не притягався. Оскільки ОСОБА_1 дійсно не притягався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, до нього було застосовано мінімальне адміністративне стягнення в межах санкції статті, встановлене за більш серйозне правопорушення,а саме: за відсутність полісу, в розмірі 425 грн. Також пояснив, що застосовувати ст. 22 КУпАП під час складання постанови в справі про адміністративне правопорушення він не наділений процесуальними повноваженнями. Зазначив, що про існування діючого полісу він дізнався з адміністративного позову. Крім того, наголосив що водій відповідно до діючого законодавства повинен перед початком руху перевірити наявність відповідних документів та технічний стан автомобіля, що не було здійснено правопорушником.

Представник відповідача - Управління ОСОБА_3 України в Запорізькій області в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Суд, вислухавши доводи позивача, відповідача - інспектора ДПС групи ДПС ВДАІ Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області старшини міліції ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з ст. 13 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожна людина, права і свободи якої викладені у цій Конвенції порушуються, має ефективний спосіб захисту у відповідному національному органі незалежно від того, що порушення було вчинене особами, які діяли в офіційній якості.

У відповідності зі ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність, Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави.

Стаття 55 Конституції України вказує, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною першою ст. 2 КАС України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних повноважень управлінської функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами частини 2 статті 19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання позивача.

У відповідності до вимог ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до вимог ч.1 ст.71 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з вимогами ч.2 зазначеної статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Постановою інспектора ДПС групи ДПС ВДАІ Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області старшиною міліції ОСОБА_2 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч.2 ст.122, ст. 36 КУпАП України за те, що він 01.02.2013 року о 12 год. 50 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Мелітополі по вул. Шмідта здійснив поворот праворуч на вул. В.Інтернаціоналістів на заборонений червоний сигнал світлофора, при цьому не мав обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п. 8.7.3 «е», 2.1 «г» ПДР України.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено штраф в сумі 425 грн.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Підставою для винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР1 №143640 від 01.02.2013 року став протокол про адміністративне правопорушення від 01.02.2013 року серії АГ2 №204379.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач наводив ту обставину, що він здійснив поворот праворуч на вул. В.Інтернаціоналістів на зелений миготливий сигнал світлофору, а не на заборонний червоний сигнал світлофору. А також на те, що після складення протоколу він надавав співробітникам ДАІ діючий поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак доводи позивача не відповідають дійсним обставинам справи, є хибними, а отже такими, що не можуть бути прийняті до уваги:

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Стаття 126 ч. 1 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобовязаний перевірити перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі та мати при собі та на вимогу працівників міліції, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, предявляти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліцензійну картку на автомобільний транспортний засіб у разі надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів.

Відповідно до п. 2.1 «г» ПДР України водій механічного транспорту повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

На підставі ст. 21 п.21-1 ЗУ « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Під час розгляду справи позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження того, що під час складання адміністративного протоколу ним надавався діючий поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Крім того, позивачем в судовому засіданні було підтверджено, що перед початком руху він не пересвідчився про наявність всіх відповідних документів, що вже призвело до порушення законодавства про дорожній рух.

Також, відповідно до п. 8.7.3 «е» ПДР України червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно ч. 2 ст. 122 КпАП України порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 міститься порушення вимог п. п. 8.7.3 «е», оскільки порушення було виявлено інспектором ДПС, зафіксовано за допомогою адміністаративного протоколу АГ2 №204379, та доказів, які спростовують дані обставини позивачем надано не було та самі по собі пояснення водія не виключають адміністративної відповідальності за фактичне порушення Правил дорожнього руху.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283, 284 КПАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Складена інспектором постанова відповідає вимогам статті 283 КУпАП, а саме: в ній зазначено найменування посадової особи, яка винесла постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, щодо якої розглядається справа, опис обставин, установлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане порушення, прийняте рішення.

Не знайшли свого підтвердження й доводи позивача з приводу призначення адміністративного стягнення, адже ОСОБА_1 було призначене мінімальне адміністративне стягнення, в межах санкції статті, встановлене за більш серйозне правопорушення, передбачене ст. 126 ч.1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена до вищестоящого органу (вищестоящій посадовій особі) або до районного, міського районного в місті, міського або міськрайонного суду, в порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може залишити постанову без змін, а скаргу або протест без задоволення.

Аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд не знаходить законних підстав для задоволення позовних вимог та вважає за необхідне відмовити у позові повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 11, 18, 19, 69-71, 162, 163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14, ст.ст. 36, 122 ч. 2, 126 ч. 1, 256, 288, 289, 293 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

У позові ОСОБА_1 до інспектора ДПС групи ДПС ВДАІ Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області старшини міліції ОСОБА_2, Управління ОСОБА_3 України в Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити повністю.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.В.Кучеренко