Справа № 821/101/15-а
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" липня 2015 р. м. Київ К/800/22454/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів Ситникова О.Ф.,

Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Великолепетинському районі Херсонської області (далі - Управління) до комунального підприємства «Великолепетинська центральна районна лікарня» (далі - КП «Великолепетинська центральна районна лікарня») про стягнення коштів,

за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Великолепетинському районі Херсонської області на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року Управління звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з КП «Великолепетинська центральна районна лікарня» суму переплати пенсії в розмірі 2223 грн 07 коп.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 30 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року, відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалене ним судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позову.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення касаційної скарги.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні, з 3 грудня 2002 року по 10 липня 2008 року отримувала пенсію по інвалідності, а з 11 липня 2008 року отримує пенсію за віком. При призначенні пенсії ОСОБА_2 було надано довідку про заробітну плату, видану КП «Великолепетинська центральна районна лікарня».

29 липня 2014 року Управлінням проведено перевірку КП «Великолепетинська центральна районна лікарня», під час якої у зв'язку з наявними розбіжностями виявлено заборгованість в сумі 2223 грн 07 коп за період з 11 липня 2008 року по 31 серпня 2014 року.

В зв'язку з несплатою добровільно переплачених коштів позивач звернувся з даним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи, Управлінням на підставі частини другої статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пред'явлено позов про стягнення з підприємства боргу, що виник внаслідок переплати пенсії у зв'язку з видачею відповідачем своєму колишньому працівнику довідки з недостовірними даними про заробітну плату.

Відповідно до частини другої статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Частиною першою статті 103 вказаного Закону передбачено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

З наведеного вбачається, що для органу Пенсійного фонду спірна сума коштів по відношенню до пенсіонера є надміру виплачена пенсія, а щодо підприємства - матеріальна шкода.

Згідно з частиною першою статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-ІV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, суми пенсії, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Однак в силу пункту 1 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України, який набрав чинності 1 січня 2004 року, не підлягає поверненню, зокрема пенсія, якщо її виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, за змістом наведених норм права переплачена сума пенсії може бути стягнута в судовому порядку саме з пенсіонера у випадку зловживань з його боку, якщо він відмовляється повернути її добровільно, оскільки орган Пенсійного фонду не може прийняти рішення про стягнення таких коштів з підприємства, з яким не перебувало в безпосередніх правовідносинах з приводу нарахування і виплати пенсії його колишньому працівнику.

Згідно з частиною третьою статті 6, пунктом 5 частини другої статті 17 і пунктом 5 частини четвертої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Виходячи з цього, орган Пенсійного фонду може звернутися в суд з позовом про стягнення надміру виплаченої суми пенсії і спір матиме: публічно-правовий характер, що вирішується адміністративним судом, якщо позов пред'явлено до пенсіонера; цивільно-правовий характер, якщо позов на підставі частини другої статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пред'явлено до підприємства, що видало недостовірні документи, який має розглядатися в порядку іншого судочинства (цивільного або господарського в залежності від правового статусу відповідача - фізичної чи юридичної особи).

Оскільки справу за позовними вимогами органу Пенсійного фонду до підприємства суди першої та апеляційної інстанцій помилково вирішили за нормами Кодексу адміністративного судочинства України, то прийняті ними судові рішення не можна визнати законними.

Згідно з частиною першою статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Частиною другою статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

За таких обставин, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись статтями 157, 222, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Великолепетинському районі Херсонської області задовольнити частково.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 30 січня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року скасувати.

Провадження у даній справі відкрите в порядку адміністративного судочинства закрити.

Роз'яснити позивачу право на звернення до суду в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді О.Ф. Ситников

О.П. Стародуб