Справа № 2а/2414 (2а/727/5/13)
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року м. Київ К/800/40505/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 березня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Чернівецької міської ради про визнання бездіяльності протиправною,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2012 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись з позовом, в якому просили визнати неправомірною бездіяльність Чернівецької міської ради щодо вирішення питання по самочинно збудованих спорудах (сарай і вбиральня) в домоволодінні АДРЕСА_1.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 березня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2013 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційних скарг, проаналізувавши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та підтверджується наявними у справі матеріалами, на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 10.06. 1986 року, ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_5 жилий будинок з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2, що розташований на земельній ділянці 190 м2 і зокрема на цій площі земельної ділянки розташовані жилий будинок (літ А) цегляний, житловою площею 27,30 м2, сарай літ. Б, уборна літ. В, огорожа № 1.

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №744 від 14.08. 1953 р. затверджено представлені бюро технічної інвентаризації матеріали обміру земель будівельного кварталу №178 загальною площею 6161 кв.м. і зокрема АДРЕСА_2 - 190 м.2.

Витягом про державну реєстрацію прав підтверджено, що ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5) на праві приватної власності (1/1 частки) належить житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами в АДРЕСА_2.

В жовтні 2007 року позивач звернулася з письмовою заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації по передачі у приватну власність земельної ділянки за адресою на АДРЕСА_2, площею 0.0019 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Протоколом погодження зовнішніх меж землекористування в натурі від 22.09.2008р. встановлено, що сусідні землекористувачі, зокрема, ОСОБА_8 не підписав вказаний протокол.

Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у Чернівецькій області проведено перевірку з приводу незаконного проведення будівництва ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 та відповідно за результатами перевірки встановлено , що останнім надано витяг з рішення Чернівецької міської ради № 259/7 від 26.04.2011р. відповідно до якого ОСОБА_8 замінено правовстановлюючі документи на свідоцтво про право власності на житловий будинок (літ. А); сарай літ. Б, вбиральню (літ. В); гараж літ. Г, колодязь І, огорожу № 1 у зв'язку із виконаною в 1970 р. добудовою до житлового будинку (висновок ЧКОБТІ від 08.04. 2011 р. № 707).

Відповідно до рішення 18 сесії УІ скликання Чернівецької міської ради від 29.12. 2011 року № 372 «Про передачу безоплатно у власність і надання в оренду земельних ділянок та внесення змін в рішення міської ради з цих питань» відмовлено ОСОБА_5 у передачі безоплатно у власність земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2, площею 0.0181га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в зв'язку з конфліктною ситуацією (п.44) та запропоновано отримати безоплатно у власність земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд згідно з фактичним землекористуванням (п. 44.1). Дане рішення прийнято на підставі протоколу засідання постійної комісії з питань земельних відносин, архітектури та будівництва Чернівецької міської ради від 02.11.2011р., де розглянуто питання спірного суміжного землекористування - по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, згідно з фактичним землекористуванням. Також, судами встановлено, що на підставі витягу з свідоцтва про нерухоме майно від 04.05. 2011 року, виданого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради, ОСОБА_8 є власником приватної власності в 1/1 частці житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 на підставі рішення виконкому Чернівецької міської ради від 26.04. 2011 року № 259/7.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій вказали, що з боку відповідача при прийнятті спірного рішення не порушено права позивачів, а отже підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до приписів п. 4 Положення про державний архітектурно - будівельний контроль, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25.03.1993 р. 225, інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю надається право давати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушень законодавства, державних стандартів, норм і правил, архітектурних вимог, технічних умов, затверджених проектних рішень, місцевих правил забудови населених пунктів, вносити замовникам пропозиції про припинення фінансування об'єктів до усунення виявлених недоліків.

Поняття самочинного будівництва визначено у ч.1 ст. 376 ЦК України, відповідно до якої житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Судами встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сарай (під літ. Б) та вбиральня (під літ. В) по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва від 04.05.2011 року належить на праві приватної власності ОСОБА_8

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; і цим майном власник може розпоряджатися на власний розсуд; держава не втручається у здійснення власником права власності, (ст. 319 ч.1, 6 ЦК України), яке є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України).

Також встановлено, що спірні об'єкти (сарай під літ. Б і вбиральня під літ. В) збудовані ще у 1970 році, водночас права власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 ОСОБА_5 набула лише у 1986 році. Крім того, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об'єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови, щодо ОСОБА_8 не складався.

Відповідно до ч. 10 п. б ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до віддання виконавчих органів, сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема щодо обліку згідно з законом об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією і законами України та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно - правовими актами Верховної Ради і Ради Міністрів АР Крим, прийнятими в межах їхньої компетенції.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що судом першої та апеляційної інстанцій повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовані до них норми матеріального права. Доводи касаційних скарг висновків судів не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 березня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: