Справа № 22-а-119/11
Суддя: Бермес І. В.
Дата ухвалення: 2011-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-119/11 Головуючий у 1 інстанції: Микитчин І.М.
Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2011 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

Суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

При секретарі: Стасів М.І.

Без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в м.Стрию Львівської області на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до управління Пенсійного Фонду України в м.Стрию Львівської області про зобов'язання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії дитині війни, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 звернулися в травні -червні 2009 року до суду із позовами, які судом об"єднані, та в яких просили зобов'язати управління Пенсійного Фонду України в м.Стрию Львівської області нарахувати та виплатити в їм користь невиплачене як дитям війни підвищення пенсії відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни " за 2006-2008 роки.

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 лютого 2010 року позови задоволено частково. Зобов'язано управління Пенсійного Фонду України в м.Стрию Львівської області нарахувати та виплатити з 09 липня по 31 грудня 2007року та з 22 травня 2008 по 31 грудня 2008 року позивачам підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком на підставі положень Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з врахуванням виплачених сум, в решті позовних вимог відмовлено.

З такою постановою суду не погодився відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу мотивує тим, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснювалось в розмірах передбачених Законами України "Про Державний бюджет України"на відповідний рік та в межах передбачених на це видатків.

Сторони в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи, з клопотанням про відкладення справи не звертались, тому розгляд справи відповідно до ч. 4 ст. 196 КАСУ здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у розгляді справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису згідно ч. 1 ст. 41 КАСУ.

Заслухавши доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія судців приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що позивачам як дитям війни відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист війни"пенсія повинна підвищуватись на 30% мінімальної пенсії за віком.

Вимоги щодо підвищення пенсії за 2007-2008 роки задоволено частково, оскільки положення Закону України "Про державний бюджет України"на 2007-2008 роки, якими було зупинено підвищення пенсії дітям війни у відповідні періоди, визнані неконституційними і втратили чинність з 09.07.2007р. та з 22.05.2008р. - часу ухвалення відповідних рішень Конституційним судом України.

В задоволенні позовних вимог за 2006 рік відмовлено оскільки положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік", якими розмір підвищення пенсії дітям війни на 2006 рік було обмежено, діяли і неконституційними не визнавались.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується і вважає їх такими, що відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи апеляційної скарги в цій частині висновки суду не спростовують і є безпідставними, а відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою невиконання відповідним суб'єктом владних повноважень покладених на нього обов'язків. В свою чергу реалізація особою права на отримання соціальних виплат не може бути поставлена у залежність від наявності відповідних бюджетних асигнувань.

Поряд з тим, в ході розгляду справи у суді першої інстанції по позовній заяві ОСОБА_2 відповідач наполягав на застосуванні річного строку позовної давності, передбаченого ст.99 КАС України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом першої інстанції) (а.с.10).

Оскільки позивач ОСОБА_2 звернувся до суду 26.05.2009р., то строк звернення до суду за 2007 рік ним пропущено, а за 2008 рік частково. Позивач, не навів мотивів та не надав доказів, що такий строк пропущено з поважних причин, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з 26.05.2008 р. по 31.12.2008 р.

Оскільки в суді першої інстанції відповідач щодо інших позивачів (ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10.) не заявляв клопотання про застосування до спірних правовідносин річного строку звернення до суду, передбаченого ст. 99 КАС України (в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин), колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваної постанови з підстав пропуску позивачем такого строку.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно в цій частині встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального та процесуального права щодо інших позивачів, тому оскаржувану постанову в цій частині слід залишити без змін

Керуючись ч. 2 ст. 20 КАС України, Законом України від 02 грудня 2010 р. № 2748/УІ „Про внесення змін до розділу XII „Прикінцеві положення Закону України „Про судоустрій і статус суддів" щодо передачі справ, пов'язаних із соціальними виплатами, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 202, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206,211,212 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в м.Стрию Львівської області задоволити частково.

Постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 лютого 2010 року у справі № 2а-332/10 в частині задоволення частково позову ОСОБА_2 скасувати частково та прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного Фонду України в м.Стрию Львівської області про зобов'язання вчинити дії задоволити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного Фонду України в м.Стрию Львівської області та зобов'язати управління Пенсійного Фонду України в м.Стрию Львівської області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 щомісячне підвищення пенсії як дітям війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком на підставі положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"за період з 26.05.2008 р. по 31.12.2008 р., з врахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в м.Стрию Львівської області в решті частині залишити без задоволення, а постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 лютого 2010 року у справі № 2а-332/10 в частині задоволення позовів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до управління Пенсійного Фонду України в м.Стрию Львівської області про зобов'язання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії дитині війни -без змін.

Постанова набирає законної сили через п"ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

ГОЛОВУЮЧИЙ: І.В. Бермес

СУДДІ: М.М.Шандра

Н.Л.Шумська