Справа № 2а-6663/09/0870
Суддя: Матяш Ольга Віталіївна
Дата ухвалення: 2010-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2010 року о 10-55 годині Справа № 2а-6663/09/0870

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Матяш О.В.,

при секретарі Полтавці Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя

справу за позовом приватного підприємця ОСОБА_2

до ОСОБА_1 митниці,

третя особа: Управління Державного казначейства у Запорізькій області,

про зобовязання вчинити певні дії та визнати незаконним рішення №112000010/2009/000917/1 від 12.11.2009,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши в заяві, що він отримав на підставі контракту №1 з компанією «Tam Hiep Vegetable and Fruit Export Import Joint Stock Company» товар кокосовий горіх, й, відповідно до п.3. ч.3 ст.267 Митного кодексу України, визначив його митну вартість по методу №1 - «за ціною угоди».

При цьому він повністю виконав вимоги митного законодавства, надав ОСОБА_1 митниці повний перелік встановлених документів, які не визвали сумнівів у їх достовірності.

ОСОБА_1 митниця безпідставно відмовила йому в митному оформленні товару та винесла Рішення №112000010/2009/000917/1 від 12.11.2009 про визначення митної вартості вказаного вище товару по методу №3 «за ціною щодо подібних (аналогічних) товарів».

Вважаючи, що незаконні дії ОСОБА_1 митниці призвели до завищення митної вартості товару кокосового горіху висушеного та подрібненого, сорт Файн - 18000 кг, сорт Медіум -7500 кг, дата пакування - 10.2009, вага нетто - 25500 кг, у звязку з чим він надмірно сплатив митні платежі у сумі 18373,31 гривень (податок на додану вартість), позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_1 митниці №112000010/2009/000917/1 від 12.11.2009 про визначення митної вартості товарів до ВМД №112000003/9/006845 від 12.11.2009; зобовязати ОСОБА_1 митницю здійснити перерахунок платежів, що підлягали сплаті до бюджету при митному оформленні товарів по ВМД №112000003/9/006880 від 13.11.2009 шляхом оформлення Аркуша коригування до неї з відображенням відкоригованої митної вартості кокосового горіху за ціною угоди у розмірі 193601,36 гривень; внести зміни до облікової картки його особового рахунку по платежам, що підлягали сплаті до бюджету при митному оформленні товарів по вантажній митній декларації ВМД №112000003/9/006880, зменшивши нарахування митних платежів, які підлягають перерахуванню до держбюджету, на суму 18373,31 гривень, та зарахувати їх в рахунок його майбутніх платежів на користь державного бюджету шляхом внесення до вказаної ВМД та її електронної копії відомостей про повернення суми митних платежів в розмірі 18373,31 гривень.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав до суду заперечення, в яких посилається на те, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було перевірено подані для митного оформлення ВМД, але після перевірки відповідності заявленої митної вартості ціновій інформації ЄАІС ДМСУ було зясовано, що митна вартість заявленого товару відрізняється від цінової інформації ЄАІС ДМСУ.

Крім того, згідно вимог п. 11 постанови КМУ № 1766 від 20.12.2006, на зворотному боці декларації митної вартості було зроблено запис щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару. Але додаткові документи, надані митним брокером, не містили достатньої інформації щодо підтвердження заявленої митної вартості товару. В звязку з цим, при визначенні митної вартості товару ОСОБА_1 митницею було застосовано метод №3 «за ціною щодо подібних (аналогічних) товарів».

Третя особа - ГУДКУ у Запорізькій області - позов не визнали, до суду не зявились, але просять розглянути справу за їх відсутності. В поясненнях зазначили, що ГУДКУ не є учасником спірних відносин й позивачем їх безпідставно залучено до участі у справі в якості третьої особи, оскільки контроль за справлянням митних та інших платежів, що вносяться до/або під час митного оформлення покладено на Державну митну службу України. Органи Державного казначейства України не мають можливості перевірити факт зарахування коштів до бюджету в розрізі платників.

У звязку з цим вони просять відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріли справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що 06.11.2009, на виконання контракту (комерційний інвойс №128/VEG/09 від 04.10.2009) за міжнародною товарно-транспортною накладною (СМR) №142/1 від 11.11.2009 в зону митного контролю ОСОБА_1 митниці на адресу приватного підприємця ОСОБА_2 надійшов товар - кокосовий горіх висушений та подрібнений, сорт файн - 18000 кг, сорт медіум - 7500 кг, врожай 2009 року; сфера застосування -кондитерська промисловість; чиста вага складає 25500 кг; торгівельна марка: ТН Vegetex., JSC, країна виробництва VN (Вєтнам), виробник - ТН Vegetex., JSC; дата пакування - жовтень 2009 року; за ціною 0,95 доларів США за кг, на загальну фактурну вартість 24225 доларів США (193601,36 гривень по курсу НБУ), умови поставки: CIF Одеса.

12.11.2009 позивачем до ОСОБА_1 митниці було надано ВМД №112000003/9/006845 з метою митного оформлення в режимі імпорту вказаного вище товару із зазначенням у графах 12, 45, 47 митної вартості, яка дорівнювала фактурній вартості. Разом з ВМД було надано митниці декларацію митної вартості, в якій митну вартість товару було визначено за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються (метод №1). Вказана декларація була прийнята ОСОБА_1 митницею до оформлення.

Відповідно до митної декларації, митні платежі повинні становити 38720,27 гривень податку на додану вартість.

Судом встановлено, що для підтвердження заявленої митної вартості позивач надав обов'язкові документи, передбачені п.7 Порядку декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою КМУ №1766 від 20.12.2006 ( далі - Порядок).

12.11.2009 3апорізька митниця витребувала в позивача додаткові документи, які були ним надані. Проте, того ж дня ОСОБА_1 митниця відмовила позивачу в митному оформлені товару по ВМД №112000003/9/006845, без жодних пояснень. Одночасно ОСОБА_1 митницею було видано Рішення №112000010/2009/000917/1 про визначення митної вартості товарів (здійснення митної оцінки), яким для визначення вартості спірного товару застосувала метод оцінки №3 - «за ціною щодо подібних (аналогічних) товарів».

Не отримавши пояснення відносно відмови та у зв'язку з можливою втратою якості продуктів харчування, що підлягають розмитненню, 13.11.2009 позивач подав ВМД №112000003/9/002078 з митною оцінкою, визначеною митним органом за методом №3. Відповідно до визначеної ОСОБА_1 митницею митної вартості товару, митні платежі повинні становити 57093,58 гривень.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу України, митна вартість товарів - це заявлена декларантом або визначена митним органом вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, яка обчислюється на момент перетинання товарами митного кордону України.

Заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення мають базуватися на достовірній, документально підтвердженій інформації, що подається у кількісному виразі. Митний орган має право прийняти рішення про неможливість використання вибраного декларантом методу митної оцінки (ч.ч 1,3 ст. 264 Митного кодексу України).

Згідно зі ст. 265 вищевказаного кодексу, митний орган, що здійснює контроль за правильністю митної оцінки товарів, з урахуванням положень цього Кодексу, має право приймати рішення про правильність заявленої декларантом митної вартості товарів.

У разі відсутності даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товарів, або за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, митний орган може самостійно визначити митну вартість товарів, що декларуються, послідовно застосовуючи методи визначення митної вартості, на підставі наявних у нього відомостей, у тому числі цінової інформації щодо ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів з коригуванням, що здійснюється згідно Митного кодексу України.

Відповідно до ст. 266 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються (метод №1); за ціною угоди щодо ідентичних товарів (№ 2); за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів (№ 3);на основі віднімання вартості (№ 4); на основі додавання вартості (№ 5); резервного (№ 6).

Основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Судом встановлено, що позивач визначив митну вартість товару за методом оцінки «за ціною угоди щодо товарів» (метод №1), відповідно до ст. 267 МК України.

На підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивачем було надано наступні документи: 1.Контракт №1 від 10.01.2009, 2. Специфікація №3 від 17.09.2009 до контракту №1, 3.Рахунок-фактура (інвойс) №128/VEG/09 від 04.10.2009, 4.Пакувальний лист №128/VEG/09 від 04.10.2009, 5.Платіжне доручення № 146 від 22.09.2009, 6.Авізування документарного інкасо б/н від 26.10.2009.

Додатково позивачем у добровільному порядку, відповідно до п.11 Порядку, були надані документи: 1.Коносамент Bill of lading №NBL008123 від 04.10.2009, 2.Міжнародна товарно-транспортна накладна №142/1 від 11.11.2009, 3. Сертифікат якості №1254-NS/09 від 04.10.2009, 4.Сертифікат походження №91163242 від 06.10.2009, 5.Фітосанітарний сертифікат №44471/09 від 04.10.2009, 5.Карантинний дозвіл на імпорт №75/09469 від 20.10.2009, 6. Висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи №05.03.02-03/12286 від 06.03.2009, 7. Довідка про проведення декларування валютних цінностей №233.

З огляду на вказані документи, суд вважає, що позивачем був наданий достатній перелік документів відповідно до чинного законодавства.

В процесі митного оформлення співробітниками ОСОБА_1 митниці було додатково витребувано від позивача наступні документи: специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно з законодавством, відомості про якісні характеристики товару, інформацію від зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару. Представник позивача був ознайомлений з переліком додаткових документів, подання яких необхідно для підтвердження заявленої в декларації митної вартості товару, про що 12.11.2009 на ДМВ зроблена відмітка, завірена підписом представника.

На виконання вимог митниці, 12.11.2009 ОСОБА_2 додатково були надані документи, які підтверджують вартість товару:

1. Прайс лист фірми виробника товару б/н за вересень 2009 з перекладом,

2. Калькуляція від фірми виробника товару б/н від 04.10.2009 з перекладом,

3. Копія вантажної митної декларації країни відрядження №278/ХК/KD KV 4-1 від 02.10.2009, завірена печаткою постачальника (продавця) товару,

4.Висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством: висновок №8/1483 від 10.11.2009, виданий ДП «Держзовнішінформ», яким підтверджено, що ціна 0,95 долара США за 1 кг кокосової стружки відповідає рівню ринкових цін,

5. Інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару: Інвойс фірми виробника товару №128/VEG/09 від 04.10.2009, завірений ТПП країни виробника товару з перекладом.

Не зважаючи на це, 12.11.2009 ОСОБА_1 митниця відмовила позивачу - без пояснень - в митному оформлені ВМД №112000003/9/006845. Одночасно митницею було винесене рішення №112000010/2009/000917/1 про визначення митної вартості товарів (здійснення митної оцінки), яким для визначення вартості спірного товару було застосовано метод оцінки № 3.

У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що подані декларантом документи не можуть бути використані для підтвердження митної вартості товару, оскільки прайс-лист та калькуляція були надані підприємством з назвою «TН VEGETEX JSC», в той час як виробником є фірма «Tam Hiep Vegetable and Fruit Export Import Joint Stock Company», а документу, який би ідентифікував ці дві назви як назву однієї юридичної особи, позивачем не надано.

Зазначене твердження відповідача спростовується наступним: «TН VEGETEX JSC» є скороченою назвою даного підприємства, в якій кожна літера відповідає його повній назві «Tam Hiep Vegetable and Fruit Export Import Joint Stock Company». На думку суду, позивач не повинен був це доводити, оскільки повне та скорочене найменування даного підприємства міститься у висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 06.03.2009, при складенні якого у державної санітарно-епідеміологічної служби жодних сумнівів щодо повної та скороченої назви позивача не виникало.

Представник відповідача зазначав також у суді, що позивач заявив вантажно-митну декларацію для митного оформлення товару та самостійно визначив суму податкового зобовязання, яку сплатив до державного бюджету, у звязку з чим, відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами», податкове зобовязання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої декларації, тобто зазначене зобовязання не може бути оскаржене в адміністративному та судовому порядку.

Проте, суд приходить до висновку, що митниця, визначивши митну вартість товару за методом №3, фактично вплинула на дії позивача, який у звязку з можливою втратою якості товару, що є продуктом харчування, змушений був подати вищевказану вантажно-митну декларацію для митного оформлення товару.

Крім того, згідно ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідач також вказує на відсутність перекладу експертної декларації при митному оформленні товару, проте обовязкове надання її перекладу митниці законодавчо не передбачене.

Судом встановлено, при визначенні митної вартості товару відповідачем безпідставно використано метод оцінки №3 «за ціною щодо подібних (аналогічних) товарів», оскільки митним органом не враховано якість, сорт, торгівельну марку товарів, що надані до митного оформлення.

Послідовність застосування різних методів оцінки митної вартості означає, що вичерпавши усі можливості для встановлення митної вартості товару за одним методом, митний орган має послідовно застосовувати інші. Однак, у даному випадку ОСОБА_1 митниця відразу скористалася ціновою інформацією ЄАІС ДМСУ, тобто фактично застосувала метод №3, не дослідивши у повній мірі усі обставини, які впливали на рівень ціни, заявленої позивачем.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що митним органом було неправомірно винесене рішення №112000010/2009/000917/1 від 12.11.2009, яким визначено митну вартість товарів за методом оцінки №3, і дане рішення митниці призвело до необґрунтованого завищення митної вартості та змусило позивача здійснити надмірну сплату митних платежів до бюджету. Тому суд вважає, що вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає, що вимоги відносно зобовязання митниці внести зміни до облікової картки позивача також підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 № 615 затверджено Порядок ведення митними органами оперативного обліку коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митних органів як передоплата (доплата), і сум митних та інших платежів, які сплачуються платниками податків під час митного оформлення товарів (далі- Порядок №615).

Даний Порядок розроблено відповідно до вимог ч.2 ст. 305 Митного кодексу України, п.п. 5, 6 Порядку внесення податку на додану вартість до бюджету під час ввезення (пересилання) товарів на митну територію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 417 від 02.04.1998, наказу Міністерства фінансів України та Державної митної служби України № 25/44 від 24.01.2006 «Про затвердження Порядку розрахунково-касового обслуговування через органи Державного казначейства України митних та інших платежів, які вносяться до/або під час митного оформлення», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.01.2006 за № 64/11938.

Порядком №615 установлюється механізм ведення митними органами оперативного обліку руху коштів передоплати (доплати), сум митних та інших платежів, векселів і сум пільг щодо оподаткування, наданих під час реалізації митної справи.

Такий облік здійснюється шляхом оформлення Картки - особового рахуноку платника податків, журналів обліку та реєстрів, що ведуться відділом митних платежів митного органу в електронному вигляді.

Порядок ведення особових рахунків платників податків (розділ ІІІ Порядку №615) передбачає заповнення обовязкових граф: «Інформація про платника податків», «Інформація про рух коштів на депозитному рахунку 3734», «Надійшло коштів передоплати (доплати), у т. ч. повернених на депозитний рахунок 3734», «Повернено коштів передоплати (доплати)», «Суми нарахованих митних та інших платежів, що підлягають перерахуванню до держбюджету», «Суми митних та інших платежів, що доплачуються після закінчення митного оформлення за рахунок коштів передоплати», «Залишок коштів передоплати (доплати) на кінець періоду».

Тобто, у картках особових рахунків відображаються умови справляння платежу та дані про платника податків; інформація про податкові зобов'язання; стан розрахунків платників з бюджетами та інше. Саме на підставі облікових даних карток особових рахунків платника податків митницею в автоматичному режимі визначається заборгованість та переплата по платежам і штрафним санкціям, нарахування пені, інше.

Наведені положення законодавства дають підставу для висновку про наявність у платника податків матеріально-правового інтересу в тому, щоб дані карток особових рахунків правильно відображали фактичний стан платежів до бюджету. Зазначене свідчить і про наявність такого способу захисту порушеного права, як зобов'язання митниці внести зміни до картки особового рахунку платника податку.

До такого ж висновку прийшов і Вищий адміністративний суд України та Верховний суд України при розгляді аналогічної справи, повязаної з відображенням платежів по особових рахунках платника, які ведуться Державною податковою службою (а.с.71-73).

Згідно ст. 261 МК України, відомості про митну вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, використовуються для нарахування податків і зборів (обов'язкових платежів), ведення митної статистики, а також у відповідних випадках для розрахунків у разі застосування штрафів, інших санкцій та стягнень, встановлених законами України.

Таким чином, у випадку скасування Рішення про визначення митної вартості, його дані не можуть використовуватись для нарахування митних податків та зборів і відображення їх по особовому рахунку платника податку.

Керуючись ст. ст.17, 158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_1 митниці №112000010/2009/000917/1 від 12.11.2009 про визначення митної вартості товарів до ВМД №112000003/9/006845 від 12.11.2009.

Зобовязати ОСОБА_1 митницю здійснити перерахунок платежів, що підлягали сплаті до бюджету при митному оформленні товарів по вантажній митній декларації №112000003/9/006880 шляхом оформлення Аркуша коригування до ВМД №/9/006880 від 13.11.2009 з відображенням відкоригованої митної вартості Кокосового горіху висушеного та подрібненого, сорту Файн, 18000 кг, сорту Медіум, 7500 кг, за ціною угоди у розмірі 193601,36 гривень.

Зобовязати ОСОБА_1 митницю внести зміни до облікової картки особового рахунку ПП ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, по платежам, що підлягали сплаті до бюджету при митному оформленні товарів по вантажній митній декларації ВМД №112000003/9/006880 від 13.11.2009, зменшивши нарахування митних платежів, які підлягають перерахуванню до держбюджету на суму 18373,31 гривень, та зарахування їх в рахунок майбутніх платежів ПП ОСОБА_2 на користь державного бюджету шляхом внесення до ВМД №112000003/9/006880 від 13.11.2009 та її електронної копії відомостей про повернення суми митних платежів в розмірі 18373,31 гривень.

Постанова може бути оскаржена у Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня складення постанови у повному обсязі шляхом подання заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, що її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова виготовлена у повному обсязі 11.02.2010.

Суддя О.В. Матяш