Справа № 22-а-21150/11
Суддя: Кашперська Т. Ц.
Дата ухвалення: 2011-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія 90 15.09.2011
УХВАЛА

Іменем України

15 вересня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходько К.П.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Білоконь О.В.,

розглянула у судовому засіданні в порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду України у Рокитянському районі Київської області на постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 16 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Рокитянському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобовязання провести донарахування та виплату недоотриманих сум пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2010 року позивачка звернулася до відповідача з позовом, в якому просила визнати відмову відповідача протиправною та зобовязати відповідача провести донарахування та виплату недоотриманих сум пенсії з 01.01.2008 року, зокрема щомісячної доплати до пенсії за проживання в зоні радіологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, віднесеної до категорії 3 в розмірі 25 %мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням виплачених сум вказаної доплати; щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням виплачених сум вказаної надбавки.

Постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 16 лютого 2010 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано дії відповідача щодо відмови у донарахуванні та виплаті недоотриманих сум пенсії за період з 01.01.2009 року позивачу неправомірними.

Зобовязано відповідача провести донарахування та виплату позивачу недоотриманих сум пенсії починаючи з 01.01.2009 року, а саме: щомісячної доплати до пенсії за проживання на забруднені території (зоні гарантованого добровільного відселення) в розмірі двох мінімальних заробітних плат з урахуванням виплачених сум вказаної доплати та з послідуючим її перерахунком у відповідності до змін діючого законодавства та встановлених нових розмірів заробітної плати, щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, віднесеної до категорії 3, в розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. ст. 39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням виплачених сум вказаної доплати; щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням виплачених сум вказаної надбавки.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи постанову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Рокитнянському районі, отримує пенсію за віком по Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», є непрацюючим пенсіонером та має статус дитини війни.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, зокрема в зоні гарантованого добровільного відселення, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті, а саме в розмірі двох мінімальних заробітних плат, а відтак позивач як непрацюючий пенсіонер, має право на таку доплату. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, така доплата проводиться відповідачем значно в меншому розмірі, який передбачений постановою KM України від 26.07.1996р. за №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і що випливає з огляду на розмір мінімальної заробітної плати в період виплати.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 3, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, призначається у розмірі 25% мінімальної пенсії, відповідно і позивач має право на таку додаткову пенсію, разом з тим відповідачем такі вимоги щодо позивача не виконуються. На це вказують встановлені обставини справи та розмір мінімальної пенсії за віком, який починаючи з 01.01.2009 року, встановлений на рівні прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність (пенсіонерів).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивач має право на отримання надбавки до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, проте така надбавка виплачувалась йому у значно меншому розмірі.

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав до її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про необхідність застосування до спірних правовідносин постанов КМУ № 836 від 26.07.1996 року необґрунтовані, оскільки зазначеною постановою встановлено розміри підвищення до пенсії в твердій грошовій сумі, що суперечить ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якими встановлено розмір підвищення у кратному мінімальному заробітку. Також безпідставними є посилання апеляційної скарги на постанови КМУ № 987 від 20.06.2000 року та № 936 від 20.09.2005 року, даному випадку мають враховуватися засади пріорітетності Законів України над урядовими нормативними актами.

Безпідставними суд вважає доводи апеляційної скарги про відсутність бюджетних коштів для виплати вищевказаної доплати, оскільки відсутність відповідного фінансування не звільняє відповідача як субєкт владних повноважень від обовязку діяти відповідно до вимог закону.

Інші заперечення апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205 КАС України, колегія судів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Рокитнянському районі Київської області відхилити.

Постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 16 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч. 5 ст. 254 КАС України.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :