Справа № 807/528/15
Суддя: Ващилін Р. О.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 рокум. Ужгород№ 807/528/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ващиліна Р. О.,

при секретарі судового засідання - Меренич І. А.,

за участю сторін, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2,

відповідача: прокуратура Закарпатської області, представники - ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до прокуратури Закарпатської області про визнання дій протиправними, скасування наказу № 114 к від 17.02.2015, поновлення на рівнозначній посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до прокуратури Закарпатської області про визнання дій протиправними, скасування наказу № 114 к від 17.02.2015, поновлення на рівнозначній посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що наказом № 114 к від 17.02.2015 позивача звільнено з посади спеціаліста 1 категорії Закарпатської міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері та з органів прокуратури Закарпатської області з 19.02.2015 у звязку зі скороченням штату працівників на підставі п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. При звільненні з роботи на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України, якою керувався відповідач, повинні братися до уваги також приписи ст. 42 КЗпП України, яка регламентує "переважне право" на залишення на роботі при скороченні чисельності або штату працівників. Крім того, наказом Генерального прокурора України від 05.12.2014 № 144 ш, працівників що працювали у спеціалізованих прокуратурах, зараховано до резерву Генеральної прокуратури України, а у штатному розписі прокуратури області додатково встановлені посади спеціаліста 2 категорії секретаріату та спеціаліста 2 категорії режимно-таємної частини, які позивачу запропоновані не були. Відтак, вважає своє звільнення незаконним з тих підстав, що відповідачем не дотримано порядку вивільнення працівників та допущено порушення норм трудового законодавства.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтвердили обставини, викладені у позовній заяві, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення, в яких, зокрема, зазначив, що дії відповідача при прийнятті спірного наказу правомірні та відповідають вимогам чинного законодавства. Так, відповідно до наказу Генерального прокурора України № 144 ш від 05.12.2014 у структурі та штатному розписі прокуратури Закарпатської області ліквідовано 2 спеціалізовані прокуратури на правах міжрайонних: Закарпатську міжрайонну прокуратуру з нагляду за додержанням законі у природоохоронній сфері та Закарпатську прокуратуру з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері загальною штатною чисельністю 23 одиниці. Відповідач не мав можливості запропонувати позивачу роботу за тією ж професією у зв'язку із відсутністю такої, крім того, і відсутні рівнозначні посади. Таким чином, відповідач діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, а тому просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В судовому засіданні представники відповідача проти позову заперечили, з підстав наведених у запереченнях та просили відмовити у його задоволенні.

Дослідивши подані документи та матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення сторін, третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 12.01.2009 наказом прокурора області № 7 прокурора області позивачку було прийнято на роботу в органи прокуратури Закарпатської області на посаду оператора компютерного набору секретаріату прокуратури області.

18.10.2010 наказом прокурора області № 729 ОСОБА_1 звільнено з даної посади та призначено на посаду спеціаліста 2 категорії секретаріату прокуратури області та присвоєно 13 ранг державного службовця.

Відповідно до наказу прокурора області № 264 к від 09.04.2014 позивачку звільнено з посади спеціаліста 2 категорії секретаріату прокуратури області в порядку переведення на посаду державного службовця в Закарпатську міжрайонну прокуратуру з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері на підставі п.5 ст. 36 КЗпП України.

Наказом виконувача обовязків Закарпатського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері № 9 від 10.04.2014 позивачку призначено на посаду спеціаліста 1 категорії Закарпатської міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері.

Генеральним прокурором України наказом від 05.12.2014 № 144 ш, у звязку з прийняттям Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру" та набранням чинності окремих його положень, з метою удосконалення організації роботи органів прокуратури Закарпатської області ліквідовано у структурі та штатному розписі прокуратури Закарпатської області Закарпатську прокуратуру з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері та Закарпатську міжрайонну прокуратуру з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері.

Вказаним наказом їх загальну штатну чисельність 23 одиниці зараховано до резерву Генеральної прокуратури України та встановлено у штатному розписі прокуратури Закарпатської області за рахунок резерву Генеральної прокуратури 19 одиниць з відповідним фондом заробітної плати.

На виконання вказаного наказу, ОСОБА_5 18.12.2014 була попереджена про звільнення із займаної посади та ознайомлена з підставами такого вивільнення, про що свідчить підпис позивача на попередженні.

Наказом від 17.02.2015 № 114 к позивачку було звільнено з посади спеціаліста 1 категорії Закарпатської міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері з 19.02.2015 у звязку зі скороченням штату працівників на підставі п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до ст.ст. 14, 15 Закону України "Про прокуратуру" Генеральний прокурор України затверджує структуру Генеральної прокуратури; структуру та штатну чисельність підпорядкованих органів прокуратури; призначає заступників прокурорів областей; відповідно до законів України видає обов'язкові для всіх органів прокуратури накази, розпорядження, затверджує положення та інструкції.

Відповідно до ст. 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

За наявності цих обставин розірвання трудового договору проводиться з обов'язковим додержанням передбаченого статтею 49- 2 зазначеного Кодексу порядку вивільнення працівників, відповідно до якого вони попереджаються про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України звільнення із зазначених підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" (далі - постанова № 9) містяться роз'яснення, згідно з якими, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Стосовно зазначеного позивачем обов'язку роботодавця одночасно з попередженням про звільнення запропонувати вивільнюваному працівнику іншу роботу, а при відсутності роботи за такою ж професією запропонувати іншу на тому ж підприємстві, то судом встановлено, що Прокуратура Закарпатської області не мала можливості запропонувати позивачу роботу за тією ж професією в звязку з відсутністю такої, а також були відсутні рівнозначні посади.

Дані обставини підтверджуються штатним розписом прокуратури Закарпатської області з поіменним списком працівників станом на 01.01.2014 та на 01.02.2015.

Крім того, згідно ст. 11 Закону України "Про державну службу" державні службовці мають право на просування по службі з урахуванням кваліфікації та здібностей, сумлінного виконання своїх обовязків, участь у конкурсах на заміщення посад більш високої категорії.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну службу" просування по службі державного службовця здійснюється шляхом зайняття більш високої посади на конкурсній основі, крім випадків, коли інше встановлено законами України та Кабінетом Міністрів України, або шляхом присвоєння державному службовцю більш високого рангу.

Згідно ст. 15 Закону України "Про державну службу України" прийняття на державну службу на посади третьої - сьомої категорій, здійснюється на конкурсній основі, крім випадків, коли інше встановлено законами України.

З огляду на класифікацію посад, передбачених статтею 25 цього Закону, посади спеціалістів у прокуратурах районного рівня віднесені до 7 категорії посад, а посади спеціалістів в апараті прокуратури Закарпатської області - 6 категорії посад.

Таким чином, посади державних службовців в апараті прокуратури Закарпатської області, встановлені за рахунок резерву Генеральної прокуратури України, які зазначає позивач, а саме: спеціалістам 2 категорії режимно-таємної частини прокуратури області та спеціаліста 2 категорії секретаріату прокуратури області є вищими, порівняно з тою, яку обіймала ОСОБА_1, а тому позивач могла претендувати на їх заміщення виключно на конкурсних засадах. Інші посади, які були встановлені у штатному розписі прокуратури Закарпатської області згідно наказу Генерального прокурора України № 144 ш від 05.12.2014, віднесені до прокурорських, на які позивач не могла претендувати.

Щодо посилання позивача на порушення процедури проведення конкурсу на заміщення вакантних посад державних службовців суд зазначає наступне.

Відповідно до п.33 постанови Кабінету Міністрів України № 169 від 15.02.2002 "Про затвердження Порядку проведення конкурсу на заміщення вакантних посад державних службовців" рішення конкурсної комісії може бути оскаржене керівнику відповідного державного органу протягом трьох днів після ознайомлення з цим рішенням.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем у встановленому законом порядку не було оскаржено рішення конкурсної комісії. Тобто, позивачем не було використано його право на оскарження рішення конкурсної комісії, відповідні позовні вимоги не висуваються позивачем і в даному адміністративному позові.

Крім того, конкурс на заміщення вакантних посад державних службовців проводився вже після звільнення позивача із займаної посади.

Щодо посилання позивача на порушення процедури надання згоди профспілковим комітетом прокуратури області на розірвання трудового договору із ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Згідно п.10 ст. 38 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі або організації дає згоду або відмовляє у дачі згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з працівником, який є членом діючої на підприємстві, в установі, організації профспілки, у випадках, передбачених законом.

Порядок надання згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця регламентується ст. 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", відповідно до якої, у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником.

Подання роботодавця має розглядатися у присутності працівника, щодо якого воно подано. Розгляд подання за відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. У разі нез'явлення працівника або його представника на засідання розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах терміну, визначеного частиною першою цієї статті. При повторному нез'явленні працівника без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

У разі, якщо виборний орган первинної профспілкової організації не утворюється, згоду на розірвання трудового договору дає профспілковий представник, уповноважений на представництво інтересів членів профспілки згідно зі статутом.

Орган первинної профспілкової організації повідомляє роботодавця про прийняте рішення у письмовій формі у триденний термін після його прийняття. У разі пропуску цього терміну вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору.

Судом встановлено, що прокурор Закарпатської області звернувся з письмовим поданням до профспілкового комітету прокуратури Закарпатської області про надання згоди на розірвання трудового договору з підстав, визначених п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, із ОСОБА_1

На засіданні профспілкового комітету прокуратури Закарпатської області 12.02.2015, на якому була присутня позивач, розглянуто відповідне подання про надання згоди на її звільнення та надано згоду на розірвання з нею трудового договору на підставі п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з 19.02.2015.

Про прийняте рішення головою профспілкового комітету прокуратури Закарпатської області було повідомлено прокурора області у письмовій формі.

У звязку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що процедура надання згоди профспілковим комітетом прокуратури області на розірвання трудового договору зі ОСОБА_1 була проведена у відповідності до законодавства.

Звільнення ОСОБА_1 здійснювалось прокурором області у звязку з тим, що на день звільнення Закарпатська міжрайонна прокуратура з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері припинила своє існування у звязку з ліквідацією, а наказом Генерального прокурора України № 60 к від 23.01.2015 р. ОСОБА_6, який обіймав посаду Закарпатського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері Закарпатської області, звільнено із займаної посади.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди серед іншого перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин справи.

Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що наказ № 114 к від 17.02.2015 р. про звільнення ОСОБА_1 з посади спеціаліста 1 категорії Закарпатської міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері та з органів прокуратури Закарпатської області було винесено правомірно, дії відповідача відповідають нормам чинного законодавства, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до прокуратури Закарпатської області - відмовити.

2.Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд, який ухвалив постанову. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та строки, визначені ст. 254 КАС України.

Суддя ОСОБА_7