Справа № 321/614/15-а
Суддя: Дараган Л. В.
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/614/15-а
Провадження № 2-а/321/8/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2015 року смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого: судді Дараган Л.В.

при секретарі: Мосієнко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, розташованого в смт. Михайлівка Запорізької області, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

В адміністративному позові зазначено, що позивач є пенсіонером, отримує пенсію, право на яку має відповідно до Закону України «Про державну службу». Відповідно до чинного законодавства винагорода державним службовцям, оплата за виконання обов'язків начальника відділу з виплатою різниці між посадовими окладами, компенсація за невикористану відпустку та індексація прибутку, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, повинні враховуватися при обчисленні розміру пенсії державного службовця. Однак, відповідач зазначені виплати до заробітку, який враховувався при обчисленні їй пенсії державного службовця, не включив. Позивач просить суд визнати незаконними рішення та дії відповідача щодо неврахування при розрахунку пенсії суми винагороди державним службовцям, оплату за виконання обов'язків начальника відділу з виплатою різниці між посадовими окладами, компенсацію за невикористану відпустку та індексацію прибутку, сплаченої в сумі 12393 гривні 12 копійок, та відмову в перерахунку пенсії з 01 квітня 2015 року; зобов'язати відповідача здійснити розрахунок заробітної плати для перерахунку пенсії з урахуванням винагороди державним службовцям, оплати за виконання обов'язків начальника відділу з виплатою різниці між посадовими окладами, компенсації за невикористану відпустку та індексації прибутку в сумі 12393 гривні 12 копійок з 01 квітня 2015 року; здійснити відповідачу перерахунок та виплату пенсії державного службовця в розмірі 90 % яка діяла на момент призначення пенсії з урахуванням вищевказаної виплати у сумі 12393 гривні 12 копійок, виходячи із середньомісячної заробітної плати за період з 01 травня 2008 року по 01 травня 2010 року; зобов'язати відповідача провести підвищення перерахунку пенсії з урахуванням збільшення прожиткового мінімуму відповідно до Законів України «Про державний бюджет України».

В судове засідання позивач не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

В судове засідання представник відповідача не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, в задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі. Також, згідно наданих відповідачем письмових заперечень, позовні вимоги не визнають в повному обсязі, посилаючись на те, що такі види виплат, як винагорода державним службовцям, оплата за виконання обов'язків начальника відділу з виплатою різниці між посадовими окладами, компенсація за невикористану відпустку та індексація прибутку індексація не передбачені ст. 33 Закону України «Про державну службу» як складові заробітної плати державного службовця та не враховуються для обчислення пенсії. Дії відповідача щодо призначення пенсії позивачу повністю відповідають чинному законодавству України, відповідач під час призначення пенсії позивачу діяв в межах своїх повноважень і у спосіб, встановлений чинним законодавством. Також на виконання постанови суду відповідачем розмір пенсії позивача був перерахований із включенням сум індексації, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення, тому вимоги позивача щодо повторного включення до розрахунку заробітної плати суми індексації прибутку є безпідставними. Вимоги позивача відповідачем не можуть бути задоволені, оскільки вони не ґрунтуються і не відповідають вимогам чинного законодавства України. Крім того, позивачем пропущений строк звернення до адміністративного суду. Тому просять відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності, а також про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці», основна заробітна плата. Це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу», оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю. Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків. Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю. Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки 10, понад 5 років 15, понад 10 років 20, понад 15 років 25, понад 20 років 30, понад 25 років 40 відсотків. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України. Скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення посадових окладів, надбавок до них та фінансування інших, передбачених цим Законом, гарантій, пільг і компенсацій.

Відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 5 ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, яка діяла до 26 квітня 2015 року, на момент прийняття оскаржуваної відмови), на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Пенсія державним службовцям у частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України. Визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, яка діяла до 26 квітня 2015 року, на момент прийняття оскаржуваної відмови), умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: 1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Як встановлено судом, згідно копії пенсійного посвідчення, позивач народилася 20 травня 1955 року, їй призначена пенсія за віком, термін дії довічно, дата видачі 14 липня 2010 року.

Крім того, згідно довідки Державної фінансової інспекції в Запорізькій області про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 03 лютого 2014 року, позивачу проводились надбавки, премії та інші виплати, а саме: матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, винагорода державним службовцям, оплата за виконання обов'язків начальника відділу з виплатою різниці між посадовими окладами, індексація прибутку, компенсація за невикористану відпустку. Також вказано, що на всі виплати, включені в довідку, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно постанови Михайлівського районного суду Запорізької області від 09 липня 2014 року позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії задоволено частково. Визнано неправомірними рішення та дії управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 24 серпня 2013 року пенсії державного службовця із включенням сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення в заробітну плату для призначення пенсії. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області здійснити дії щодо перерахунку і виплати ОСОБА_1 з 24 серпня 2013 року пенсії державного службовця із включенням сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення в заробітну плату для призначення пенсії. В іншій частині позову відмовлено.

Згідно постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області задоволено частково, постанову Михайлівського районного суду Запорізької області від 09 липня 2014 року скасовано в частині визначення дати: визнання неправомірними рішення та дій щодо не перерахунку пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії з 24 серпня 2013 року, зазначивши в абзацах другому та третьому резолютивної частини постанови замість дати «24 серпня 2013 року» дату «01 березня 2014 року». В іншій частині постанову Михайлівського районного суду Запорізької області від 09 липня 2014 року залишено без змін.

Зазначені судові рішення набрали законної сили 22 грудня 2014 року.

На виконання вказаних вище судових рішень відповідачем було вчинено певні дії, проведено перерахунок і виплату пенсії позивачу з 01 березня 2014 року із включенням сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення в заробітну плату для призначення пенсії. Але інші суми виплат, з яких було фактично нараховано та сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі й винагорода державним службовцям, оплата за виконання обов'язків начальника відділу з виплатою різниці між посадовими окладами, компенсація за невикористану відпустку, при обчисленні розміру пенсії враховані не були.

Згідно заяви позивача, 01 квітня 2015 року вона зверталася до відповідача щодо проведення перерахунку її пенсії із включенням суми винагороди державним службовцям, оплати за виконання обов'язків начальника відділу з виплатою різниці між посадовими окладами, компенсації за невикористану відпустку та індексації прибутку в заробітну плату для призначення пенсії в розмірі 90 % середнього заробітку.

Однак, згідно відповіді управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області від 09 квітня 2015 року, позивачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсії із включенням суми винагороди державним службовцям, оплати за виконання обов'язків начальника відділу з виплатою різниці між посадовими окладами, компенсації за невикористану відпустку та індексації прибутку в заробітну плату для призначення пенсії.

Разом із цим, аналіз наведених вище положень законодавства дає підстави для висновку, що винагорода державним службовцям, оплата за виконання обов'язків начальника відділу з виплатою різниці між посадовими окладами, компенсація за невикористану відпустку та індексація прибутку входять до системи оплати праці державного службовця. За змістом цих норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, винагорода державним службовцям, оплата за виконання обов'язків начальника відділу з виплатою різниці між посадовими окладами, компенсація за невикористану відпустку та індексація прибутку, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак які не включаються до складу заробітної плати державного службовця, необхідно враховувати при обчисленні розміру його пенсії. Положення Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці» є загальними щодо спірних відносин, а в той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин це ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Така ж правова позиція висловлена й у висновках Верховного суду України, викладених у постановах від 20 лютого 2012 року № 21-430а11 та від 28 травня 2013 року № 21-97а-13, відповідно до яких матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу було надано положенням законів «Про державну службу» та «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Також, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Крім того, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31 травня 2000 року № 865 встановлено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Форма довідки, про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» визначається постановою Пенсійного фонду України «Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 30 жовтня 2008 року № 19-11.

Разом із цим, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 серпня 2010 року постанову правління Пенсійного фонду України «Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 30 жовтня 2008 року № 19-11 визнано такою, що не відповідає правовим актам вищої юридичної сили щодо невключення до заробітної плати складових, які передбачені чинним законодавством. В постанові судом зроблено висновок, що чинне законодавство як загальне, так і спеціальне, відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому слід врахувати, що надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2010 року постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 серпня 2010 року залишена без змін.

Зазначена постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 серпня 2010 року набрала чинності 09 листопада 2010 року.

В подальшому, постановою Правління Пенсійного фонду України від 14 лютого 2011 року № 5-1 «Про виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва», затверджена форма довідки про складові заробітної плати з врахування рішення суду, що набрала чинності з 04 березня 2011 року.

Таким чином, в порушення вимог ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до яких винагорода державним службовцям, оплата за виконання обов'язків начальника відділу з виплатою різниці між посадовими окладами, компенсація за невикористану відпустку повинні бути враховані при обчисленні розміру пенсії державному службовцю, позивачу при обчисленні розміру пенсії як державному службовцю зазначені виплати враховані не були.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що неврахування складових заробітної плати, на підставі яких встановлюється пенсія, здійснюється перерахунок пенсії, запроваджених нормативно-правовими актами, які фактично виплачувались державним службовцям під час проходження ними державної служби, не відповідає вимогам чинного законодавства України. Тому, при обчисленні позивачу пенсії державного службовця відповідач повинен був нарахувати всі суми виплат, з яких було фактично нараховано та сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі й винагороду державним службовцям, оплату за виконання обов'язків начальника відділу з виплатою різниці між посадовими окладами, компенсацію за невикористану відпустку в загальному розмірі 9084 гривні 28 копійок.

При цьому, заявлені позовні вимоги про включення до заробітку, який повинен враховуватися при обчисленні позивачу розміру пенсії державного службовця, суми індексації прибутку, задоволенню не підлягають, оскільки суми індексації вже були враховані відповідачем під час проведення перерахунку та виплати позивачу пенсії державного службовця на виконання постанови Михайлівського районного суду Запорізької області від 09 липня 2014 року та постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року.

Також, враховуючи, що позивач звернулась до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії 01 квітня 2015 року і 09 квітня 2015 року отримала відповідну відмову, тому суд, приймаючи до уваги приписи ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо перерахунку призначеної пенсії у разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, вважає, що перерахунок пенсії позивачу має бути проведений, починаючи з 01 квітня 2015 року.

Крім того, суд приймає до уваги й ту обставину, що позивач, звертаючись до суду з адміністративним позовом, зазначила про необхідність проведення відповідного перерахунку та виплати пенсії, виходячи із розрахунку 90 % від заробітної плати, оскільки після проведення відповідачем перерахунку та виплати їй пенсії на виконання раніше ухвалених судових рішень, виплата пенсії позивачу стала проводитися в розмірі 80 % від заробітної плати, а не в розмірі 90 %, як їй було встановлено під час призначення пенсії. Натомість відповідач в поданих письмових запереченнях з цього приводу зазначає, що відповідно до діючого законодавства пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Однак, з такими посиланнями відповідача погодитися не можна, виходячи з викладеного далі.

Так, умови та порядок пенсійного забезпечення державних службовців визначено положеннями ст. 37 Закону України «Про державну службу». В подальшому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» внесено зміни до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (набрали чинності з 01 квітня 2015 року) та змінено розмір відсотку суми заробітної плати при призначенні пенсії на 60 відсотків від суми заробітної плати державного службовця, а також до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», положення якої передбачають, що умови та порядок проведення перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України. Однак, до теперішнього часу відповідні умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям законодавчо не визначені.

Також суд звертає увагу на те, що при перерахунку пенсії державним службовцям має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» зміни до ст. 37 Закону України «Про державну службу» щодо розміру пенсії у відсотках, стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. При цьому, положення ст. 22 Конституції України визначають, що права і свободи людини і громадянина, закріплені Конституцією, не є вичерпними; конституцій права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Така ж правова позиція висловлена й у висновках Верховного суду України, викладених у постановах від 10 грудня 2013 року № 21-348а13 та від 17 грудня 2013 року № 21-445а-13.

Отже, вбачається, що у вищезазначеній редакції Закон України «Про державну службу» повинен застосовуватися до пенсій, які призначаються державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення з 01 квітня 2015 року, а не у разі перерахунку вже призначеної пенсії. Тому, оскільки позивачу була призначена пенсія за віком як державному службовцю до введення в дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який відповідно до норм ст. 58 Конституції України не має зворотної дії в часі, суд приходить до висновку, що позивач має право на обчислення розміру пенсії при проведенні перерахунку, виходячи із розрахунку 90 % від суми заробітної плати державного службовця, так як пенсія позивачу була призначена саме у такому відсотковому відношенні відповідно до діючої на той час редакції ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Таким чином, оскільки відповідач, відмовляючи позивачу у здійсненні перерахунку пенсії державного службовця, діяв не у спосіб, передбачений законом, тому суд вважає достатнім засобом захисту прав позивача визнання неправомірними рішення та дій відповідача щодо нездійснення перерахунку та виплати позивачу з 01 квітня 2015 року пенсії державного службовця із урахуванням винагороди державним службовцям, оплати за виконання обов'язків начальника відділу з виплатою різниці між посадовими окладами, компенсації за невикористану відпустку в заробітну плату для призначення пенсії, із розрахунку 90 % від суми заробітної плати державного службовця, та зобов'язання відповідача здійснити дії щодо перерахунку і виплати позивачу з 01 квітня 2015 року пенсії державного службовця із урахуванням винагороди державним службовцям, оплати за виконання обов'язків начальника відділу з виплатою різниці між посадовими окладами, компенсації за невикористану відпустку в заробітну плату для призначення пенсії, із розрахунку 90 % від суми заробітної плати державного службовця.

На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, визнання неправомірними рішення та дій відповідача щодо нездійснення перерахунку та виплати позивачу з 01 квітня 2015 року пенсії державного службовця із урахуванням винагороди державним службовцям, оплати за виконання обов'язків начальника відділу з виплатою різниці між посадовими окладами, компенсації за невикористану відпустку в заробітну плату для призначення пенсії, із розрахунку 90 % від суми заробітної плати державного службовця, та зобов'язання відповідача здійснити дії щодо перерахунку і виплати позивачу з 01 квітня 2015 року пенсії державного службовця із урахуванням винагороди державним службовцям, оплати за виконання обов'язків начальника відділу з виплатою різниці між посадовими окладами, компенсації за невикористану відпустку в заробітну плату для призначення пенсії, із розрахунку 90 % від суми заробітної плати державного службовця, а в іншій частині позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про державну службу», Законом України «Про оплату праці», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 69, 71, 72, 86, 159, 161 163 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними рішення та дії управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 01 квітня 2015 року пенсії державного службовця із урахуванням винагороди державним службовцям, оплати за виконання обов'язків начальника відділу з виплатою різниці між посадовими окладами, компенсації за невикористану відпустку в заробітну плату для призначення пенсії, із розрахунку 90 % від суми заробітної плати державного службовця.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області здійснити дії щодо перерахунку і виплати ОСОБА_1 з 01 квітня 2015 року пенсії державного службовця із урахуванням винагороди державним службовцям, оплати за виконання обов'язків начальника відділу з виплатою різниці між посадовими окладами, компенсації за невикористану відпустку в заробітну плату для призначення пенсії, із розрахунку 90 % від суми заробітної плати державного службовця.

В іншій частині позову відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Михайлівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі проголошення судом вступної та резолютивної частини постанови або якщо постанову було постановлено у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя:

25.05.2015