Справа № 2007/2-а-1175/11
Суддя: Малюкін Ю. П.
Дата ухвалення: 2011-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2011 р. №2-А-1175/2011

Суддя Великобурлуцького районного суду Харківської обл. Малюкіна Ю.П, розглянувши у приміщенні суду в порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Великобурлуцькому районі Харківської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити перерахунок та виплату недолаченої пенсії, як постраждалій від наслідків аварії на ЧАЕС,

ВСТАНОВИВ:

24.02.2011 р. ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Великобурлуцькому районі Харківської обл.(далі УПФ) про визнання протиправнимидій цього органу та проведення перерахуноку призначених державної та додаткової пенсій, виплата яких передбачена статтями 50, 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-ХІІ) за період із 01.01.2010 р. по 09.05.2010 р. та проводити такі виплати в подальшому.

Позивач зазначила, що вона як інвалід 111 групи внаслідок захворювання, пов'язаного з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, отримує державну та додаткову пенсії, передбачені статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ. Посилаючись на те, що розміри призначених і виплачуваних їй пенсій не відповідають розмірам, установленим цим Законом, та на відмову УПФУ привести їх у відповідність з останніми, ОСОБА_1., просила визнати дії відповідача неправомірними і зобов'язати його усунути зазначені порушення, провівши відповідні перерахунки починаючи із 01.01.2010 р. та проводити такі виплати в подальшому. ОСОБА_1 також подала докази того, що їй встановлена 3 гр. інвалідності.

Справа розглядається в порядку скороченого провадження.

ОСОБА_2 є особою, яка постраждала під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і йому була встановлена 111 гр. інвалідності безстроково, а з 24.12.2010 р. 2 гр. інвалідності, яка повязана із цим, що підтверджується довідкою МСЕК та пенсійним посвідченням(ас.8-11).

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2. ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому нормативному акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у зв'язку із втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів 111 групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 6 мінімальних пенсій за віком, а для інвалідів 11 гр. не може бути нижчою 8 мінімальних песій за віком.

Згідно зі статтею 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам I11 групи - у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, а інваліда 11 грн. в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Як передбачено статтею 53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі статтею 28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІУ) встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Розрахунок пенсій позивачу УПФ провело виходячи з розміру 19 грн. 91 коп., установленого чинною на той час постановою Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" (далі - постанова КМУ від 3 січня 2002 року № 1), а з 01.09.2008 р. згідно із постановою КМУ №654 від 16.07.2008 р..

Суд вважає, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на 2010 р., виходячи з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523. Ця постанова є чинною, її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ, а в пункті 2 постанови від 3 січня 2002 року № 1 Кабінет Міністрів України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, усупереч положенням зазначених статей закону, причому ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

При вирішенні спору суд вважає, що виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на 2009 р., з урахуванням яких визначається мінімальний розмір пенсії за віком, а положення частини 3 статті 28 Закону України №1058-1У від 9.07.2003 р. «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною 1 цієї статті. В звязку із викладеним суд не може застосувати названі відповідачем постанови КМУ №1 від 03.01.2002 р. та №654 від 16.07.2008 р., оскільки вони істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України №1058-1У від 09.07.2003 р. «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначив цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Відповідно до ч.1 зазначеної статті мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму. Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку, пенсії є встановлення нового прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється відповідно з дня встановлення цього мінімуму.

Ухвалою судді Великобурлуцького районного суду від 09.02.2011 р. ОСОБА_2 поновлений строк на звернення до суду із зазначеним адміністративним позовом, оскільки він до 09.09.2010 р. звертався до суду в порядку цивільного судочинства, а ухвалою судді цього ж суду від 14.10.2010 р. провадження у справі було закрито (а.с.23).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Управління ПФУ в Великобурлуцькому районі Харківської обл. не надало суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своєї бездіяльності.

Крім того судом встановлено, що постановою Великобурлуцького районного суду Харківської обл. від 29.11.2010 р. позовні вимоги ОСОБА_2 по аналогічному спору задоволені за період із 10 травня 2010 р. по 10 листопада 2010 р..

В звязку із викладеним суд вважає, що дії УПФ України у Великобурлуцькому районі Харківської обл. при відмові ОСОБА_2 у перерахунку призначеної пенсії як інваліду 111 гр. як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС слід визнати неправомірними. Суд також вважає необхідним зобовязати УПФ України у Великобурлуцькому районі Харківської обл. здійснити відповідно до ст.ст. 50,54 ЗУ від 28.02.1991 р. №796-Х11 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» перерахунок призначеної ОСОБА_2 пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсії за віком та додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру пенсії за віком, визначеного ст.28 Закону України №1058-1У від 09.07.2003р. «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати із 01.01.2010 р. по 09.05.2010 р., із 11.11.2010 р. по 23.12.2010 р..

Починаючи із 24.12.2010 р. провести перерахунок призначеної ОСОБА_2 як інваліду 11 гр. пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії 75% мінімальної пенсії за віком визначеного ст.28 Закону України №1058-1У від 09.07.2003р. «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та проводити такі виплати в подальшому.

Всі зазначені виплати проводити з урахуванням вже проведених виплат.

Керуючись ст.ст. 3, 19, 22, 46, 152 Конституції України, ст.ст. 48, 49, 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст.ст. 2, 9, 21, 71, 99, 102, 158-163, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, - суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у Великобурлуцькому районі Харківської області при відмові ОСОБА_2 у перерахунку призначеної пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Великобурлуцькому районі Харківської області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_2 пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС інваліду 111 гр. відповідно до вимог ст.ст.50.54 Закону України від 28 лютого 1991 р. №796-Х11 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру пенсії за віком, визначеного ст.28 Закону України №1058-1У від 09 липня 2003 р. «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Відповідні виплати провести з 01 січня 2010 р. по 09 травня 2010 р. та із 11 листопада 2010 по 23 грудня 2010 р., а починаючи із 24 грудня 2010 р. провести перерахунок призначеної ОСОБА_2 як інваліду 11 гр. пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії 75% мінімальної пенсії за віком визначеного ст.28 Закону України №1058-1У від 09.07.2003р. «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням проведених виплат та проводити такі виплати в подальшому.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Великобурлуцький районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Суддя Великобурлуцького районного суду Ю.П. Малюкін