Справа № 22-а-21308/11
Суддя: Кашперська Т. Ц.
Дата ухвалення: 2011-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія90Доповідач у 2 інстанціїТамара
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 вересня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Приходько К.П.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Білоконь О.В.,

розглянула у порядку письмового провадження у приміщенні Апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Володарської райдержадміністрації Київської області на рішення Володарського районного суду Київської області від 22 вересня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Володарської райдержадміністрації Київської області про стягнення недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом простягнення недоотриманої суми одноразової грошової допомоги на оздоровлення, посилаючись на те, що він являється учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії і згідно закону має право на щорічну грошову допомогу на оздоровлення в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат, розмір якої визначається на момент виплати. Оскільки відповідачем такий розмір щорічної допомоги здійснюється у значно меншому розмірі, просив визнати незаконною відмову відповідача сплатити йому недоотриману щорічну допомогу на оздоровлення за 2007 2009 роки, стягнути з відповідача на свою користь 7550 грн. недоотриманої допомоги на оздоровлення за 2007 2009 роки.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 22.09.2010 року позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 7450 грн. недоотриманої суми одноразової грошової допомоги за 2007 2009 роки.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що позивачка є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії і згідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на щорічну грошову допомогу на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Виплату грошової допомоги проводять органи соціального забезпечення громадян за місцем їх проживання.

Разом із тим позивачу за 2007-2008 роки виплата зазначеної грошової допомоги проведена відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ст. 113 Конституції України передбачено, що Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією і Законами України. Разом із тим розмір допомоги на оздоровлення, визначений постановою КМ України від 12.07.2005 року № 562 суперечить вимогам ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо проведення виплат згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», повинен був діяти у відповідності з вимогами цієї статті і здійснити позивачу відповідні нарахування, але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми по виплатам обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів відповідачу для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Разом із тим судом першої інстанції не було взято до уваги ті обставини, що згідно довідки наданої відповідачем (а. с. 8, 9), позивач 11.06.2007 року була виплачена щорічна грошова допомога на оздоровлення за 2007 рік; 11.02.2008 року - за 2008 рік, тобто відповідно до законодавчих актів, що діяли на момент здійснення виплат, оскільки в 2007 році до прийняття рішення Конституційним Судом України від 09.07.2007 року за № 6-пр/2007, а в 2008 році до прийняття рішення Конституційним Судом України від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008 щорічна допомога на оздоровлення виплачувалася в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що нараховуючи та виплачуючи позивачу щорічну грошову допомогу на оздоровлення за 2007 та 2008 роки відповідач діяв правомірно, а тому передбачені підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Крім того, помилковим колегія суддів вважає висновки суду щодо зобовязання відповідача нарахувати та виплатити позивачу щорічну грошову допомогу на оздоровлення в певній грошовій сумі, оскільки обовязок нарахування та виплати щорічної грошової допомоги на оздоровлення відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» закон покладає на відповідача як субєкт владних повноважень. Крім того, суд враховує що відповідно до листа № 521 від 22.06.2010 року нарахування такої допомоги позивачу відповідачем було проведено в розмірі 100 грн., разом із тим виплата не була проведена в звязку із арештом рахунку, докази про проведення виплати на час розгляду справи відсутні.

Відповідно до вимог ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про часткове задоволення вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 198, 202, 207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Володарської райдержадміністрації Київської області задовольнити частково.

Рішення Володарського районного суду Київської області від 22 вересня 2010 року скасувати та ухвалити нове.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Володарської райдержадміністрації Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі пяти мінімальних заробітних.

В решті позову ОСОБА_2 відмовити

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: