Справа № 600/1183/14-а
Суддя: Кренцель М. І.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/1183/14-а

Справа № 2-а/600/115/2014

18 грудня 2014 року

Козівський районний суд

Тернопільської області

в складі: головуючого судді: Кренцель М.І..

при секретарі: Довгошия У.М.

за участю: позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Козівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди нанесеної неправомірними діями та рішеннями,-

В С Т А Н О В И В:

01 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до Козівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди нанесеної неправомірними діями та рішеннями, просить зобовязати виплатити нанесені своїми неправомірними діями матеріальні збитки в сумі 11000,00 грн.; зобовязати виплатити нанесені своїми незаконними рішеннями та діями моральні збитки в сумі 10000,00 гривень.

Позивачем подано заяву про зміну позовних вимог в якій просить суд зобовязати Козівську обєднану державну податкову інспекцію виплатити їй середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку (з 13 серпня 2013 року по 21 серпня 2014 року). Зобовязати Козівську обєднану державну податкову інспекцію нарахувати та виплатити їй компенсацію за несвоєчасне проведення розрахунку при звільненні. Зобовязати Козівську обєднану державну податкову інспекцію виплатити нанесені їй своїми незаконними рішеннями та діями моральні збитки в сумі 10000,00 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що наказом Козівської обєднаної державної податкової інспекції від 13 серпня 2013 року №17-о її було звільнено з посади завідувача сектора взаємодії із засобами масової інформації та громадськістю 13 серпня 2013 року у звязку із реорганізацією та скороченням штатної чисельності, п.1 ст.40 КЗпП України.

Позивачка зазначає, що вона звернулась до Козівської ОДПІ з письмовою заявою про включення до невикористаної відпустки днів не використаних нею додаткових відпусток на дітей за період 1997 по 2004 роки відповідно до ст. 19 Закону України «Про відпустки» та за 2005-2009 роки відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України стосовно відпусток» від 22 жовтня 2004 року № 2128-IV, як одинокій матері. Козівською МДПІ їй не було виплачено грошову компенсацію за невикористані дні додаткових відпусток на дітей та грошову допомогу в розмірі 10 посадових окладів у звязку з виходом на пенсію.

21 серпня 2014 року Козівська ОДПІ видала наказ про нарахування та виплату їй вказаної заборгованості. Гроші вона отримала із затримкою більш як на 12 місяців.

Крім того ОСОБА_1 стверджувала, що Козівська ОДПІ в серпні 2014 року при виплаті заборгованості не нарахувала та не виплатила їй компенсації за втрату частини грошових коштів доходів у звязку з порушенням термінів їх виплат.

В судовому засіданні позивачка зазначила, що дана компенсація повинна становити 2250,00 гривень.

Також, позивач стверджувала, що відповідачем всупереч вимог ст. 117 КЗпП України, середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку не виплачено.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на обставини викладені в запереченнях на адміністративний позов .

Також, представник відповідача зазначив, що позивачці вже виплачено компенсацію за не використані відпустки в сумі 24632,47 грн., вихідна допомога при припиненні трудового договору в сумі середньомісячного заробітку що становить на час виплати 3532,83 грн., вихідна допомога працівників віднесених до категорії 1 і 2 потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати, що в сумі становить 10598,49 грн.

Також їй було виплачено компенсацію за невикористані 79 днів додаткових відпусток на дітей в розмірі 9480,00 грн., та одноразової грошової допомоги у вигляді 10 посадових окладів що становить 12530,00 грн. Позивачці виплачено загальну суму 60773,79 гривень.

Проблеми які виникли із фінансуванням, призвели до не своєчасної виплати заборгованих сум.

Представник відповідача в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги позивачки в частині компенсації за затримку виплати коштів при її звільненні в сумі 2250,00 гривень, в решті позовних вимог просить відмовити.

Суд, приймаючи заяву позивачки, заслухавши представника відповідача, дослідивши надані докази, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що наказом Козівської обєднаної державної податкової інспекції від 13 серпня 2013 року №17-о позивачку було звільнено з посади завідувача сектора взаємодії із засобами масової інформації та громадськістю 13 серпня 2013 року у звязку із реорганізацією та скороченням штатної чисельності, п.1 ст.40 КЗпП України.

Згідно із ст. 44 КЗпП при припиненні трудового договору, з підстав зазначених у п.1 ст.40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, не меншому від середнього місячного заробітку.

При припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пунктах 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 ст.40 цього кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середньомісячного заробітку.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, позивачці ОСОБА_1 Козівською ОДПІ виплачено компенсацію за не використані відпустки в сумі 24632,47 грн., вихідна допомога при припиненні трудового договору в сумі середньомісячного заробітку що становить на час виплати 3532,83 грн., вихідна допомога працівників віднесених до категорії 1 і 2 потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати, що в сумі становить 10598,49 грн.

Також позивачці виплачено компенсацію за невикористані 79 днів додаткових відпусток на дітей в розмірі 9480,00 грн., та одноразової грошової допомоги у вигляді 10 посадових окладів що становить 12530,00 грн. Позивачці виплачено загальну суму 60773,79 гривень.

Відповідно до ст.137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачу, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Підтверджень даному факту позивачкою суду не було надано.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Щодо відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки Козівською обєднаною державною податковою інспекцією вживались заходи щодо виплати та виплачено компенсації за не використані відпустки, вихідна допомога при припиненні трудового договору, вихідна допомога працівників віднесених до категорії 1 і 2 потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також було виплачено компенсацію за невикористані 79 днів додаткових відпусток на дітей та одноразової грошової допомоги у вигляді 10 посадових окладів.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи встановлені обставини по справі, заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Козівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди нанесеної неправомірними діями та рішеннями, підлягають до часткового задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 18, 69, 70, 104, 105, 106, 122, 160, 161, 163 КАС України, ст.ст. 116, 117 КЗпП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Козівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволити частково.

Зобовязати Козівську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Тернопільській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за несвоєчасне проведення розрахунку при звільненні.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити із-за їх безпідставністю.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Козівський районний суд Тернопільської області протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: підпис

З оригіналом: вірно