Справа № 2-а-143/10
Суддя: Глинянчук В. Д.
Дата ухвалення: 2010-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-143/10
I M E H E M У К Р А Ї Н И
06 травня 2010 року смт. Любешів, Волинська обл.
Любешівський районний суд Волинської області під головуванням
судді Гапончука В.В.,
секретаря судового засідання Літвинчук І.М.,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС Маневицького ВДАІ сержанта міліції ОСОБА_3 та управління ДАІ УМВС України у Волинській області про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення,-
ОСОБА_1 звернувся B Любешівський районний суд з позовною заявою до інспектора ДПС Маневицького ВДАІ сержанта міліції ОСОБА_3 та управління ДАІ УМВС України у Волинській області про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якій вказує, що відповідно до постанови від 29.03.2010 року по справі про адміністративне правопорушення, винесеної інспектором ДПС Маневицького ВДАІ сержантом міліції ОСОБА_3, на нього було накладено адміністративне стягнення в розмірі 845 гривень за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КпАП України, а саме: 29.03.2010 року о 22 год. 38 хв. в с.Карасин Маневицького району, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався зі швидкістю 100 км/год. та не мав при собі талона, що додається до посвідчення водія, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 та ч.1 ст. 126 КпАП України. Фіксування швидкості проводилось за допомогою приладу „Беркут, серійний номер 0801133.
З даною постановою позивач не згідний, оскільки зазначених правопорушень не вчиняв, просить її скасувати.
Позивач та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили скасувати постанову від 29.03.2010 року по справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором ДПС Маневицького ВДАІ сержантом міліції ОСОБА_3
Відповідач ОСОБА_3 та представник управління УМВС України у Волинській області не зявились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце проведення судового розгляду. Будь-яких клопотань щодо відкладення засідання не заявляли. Крім того, не дивлячись на запит суду щодо витребування матеріалів адміністративної справи та інших доказів, дана вимога суду відповідачами виконана не була.
Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача - субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних доказів.
Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність за цією
нормою настає у випадку перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху більш як на 20 кілометрів на годину.
Судом встановлено, що 29.03.2010 року інспектором ДПС Маневицького ВДАІ сержантом міліції ОСОБА_3 відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення та відповідно до нього винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої, ОСОБА_1 29.03.2010 року о 22 год. 38 хв. в с.Карасин Маневицького району, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався зі швидкістю 100 км/год. та не мав при собі талона, що додається до посвідчення водія, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 та ч.1 ст. 126 КпАП України. Згідно вказаної постанови на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 845 грн.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 29.03.2010 року їхав разом з позивачем в автомобілі, коли він був зупинений інспектором ДАІ. ОСОБА_1 перед вїздом в вищезазначений населений пункт почав зменшувати швидкість автомобіля і в зоні дії знаку, обмежуючого швидкість, його автомобіль рухався із швидкістю приблизно 60 км/год. Позивача зупинив інспектор ДАІ і вказав, що він перевищив швидкість та показав покази приладу Беркут, на якому було зазначено швидкість 100 км/год. Перед автомобілем ОСОБА_1 рухався ще один автомобіль, який також було зупинено працівниками ДАІ, після чого інспектор не здійснював ведення автомобіля позивача вищевказаним приладом. ОСОБА_1 пояснив інспектору, що швидкість 100 км/год могла мати місце тільки перед обмежуючим швидкість руху дорожнім знаком, або в автомобіля, що рухався перед автомобілем позивача. Однак інспектор Музичук А.В. проігнорував пояснення ОСОБА_1 і почав складати протокол про адміністративне правопорушення. Коли інспектор ДАІ ОСОБА_3В склав протокол, то почав вимагати у позивача талон, що додається до посвідчення водія, для того щоб зробити у ньому відмітку про правопорушення. Талон ОСОБА_1 показав інспектору ДАІ, однак відмовився передати йому талон для внесення до нього відміток, оскільки не погоджувався із зазначеним правопорушенням.
Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані , на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху.
Дослідивши матеріали справи , суд приходить до висновку, що вимірювач швидкості „Беркут № 0801133 не має функції фото- і кінозйомки, відеозапису. При цьому, з огляду на положення ст.251 КпАП України, ця норма носить імперативний характер щодо можливості використання тільки тих технічних приладів та засобів, які мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису і можуть бути використані як доказ по справі.
Таким чином, при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідачем порушені вимоги наведеної норми, а також порушено положення ст.280 КУпАП. Так, відповідачем достеменно не встановлено чи був винен саме позивач у вчиненому правопорушенні, враховуючи, що окрім показань вимірювача швидкості „Беркут№0801133 будь-яких інших доказів не наведено.
Відповідно до п.2.13 Інструкції „З організації провадження та діловодства у справах про адміністративні порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, до протоколу, складеного з використанням показань технічних приладів, долучаються фото-, відео- або інші матеріали, на яких зафіксовані показання цих приладів, та довідкові матеріали про власника транспортного засобу або особу, яка має право
керувати цим транспортним засобом. В порушення цього положення до протоколу не додано
матеріалів, на яких зафіксовано показання приладу, яким вимірювалась швидкість руху.
Також згідно Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом МВС України № 1111 від 13.11.2006 року слідує, що до використання спеціальних приладів допускаються співробітники, які вивчили специфіку їх роботи і здали відповідні заліки.
В судовому засіданні не було здобуто доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 y вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КпАП України.
У відповідності зі ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно п.п.2.1 та 2.4 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:
- посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення;
- реєстраційний документ на транспортний засіб;
-чинний договір обовязкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу.
На вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР України, а також: передати для перевірки документи , зазначені в п. 11.2.1 ПДР України.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність за цією
нормою настає у випадку керування транспортними засобами особами, які не мають при собі
чи не передали для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, талона до нього, реєстраційних та інших документів, що підтверджують право користування чи розпорядження транспортним засобом.
В даному випадку суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КпАП України. Належних доказів, які б спростовували даний висновок суду позивачем надано не було, а до показань свідка ОСОБА_4 суд відноситься критично, оскільки останній є рідним братом позивача, що свідчить про його неупередженість та зацікавленість в результаті розгляду справи.
Відповідно до ст.289 КпАП України скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Відповідно до ч.1 ст.102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений за клопотанням особи, яка бере участь у справі.
Згідно ч.1 ст.100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.
В судовому засіданні встановлено, що позивач пропустив встановлений ст.289 КпАП України десятиденний строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. Постанова по справі про адміністративне порушення серії АС №9 093730 була винесена 29.03.2010 року і направлена позивачу рекомендованим листом. ОСОБА_1 копію протоколу про адміністративне правопорушення від 29.03.2010 року та копію постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АС № 093730 від 29.03.2010 року отримав 02.04.2010 року, про що свідчить відмітка на поштовому конверті.
Позовна заява надійшла в суд 13.04.2010 року, тобто через 11 днів з моменту отримання позивачем постанови. Ні в заяві, ні під час судового розгляду позивач та його представник клопотання про поновлення пропущеного строку для оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення не заявляли.
Взявши до уваги вищевикладене та, враховуючи факт пропущення позивачем строку звернення до суду, суд вважає, що слід відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора ДПС Маневицького ВДАІ ОСОБА_3 та управління ДАІ УМВС України у Волинській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АС № 093730 від 29.03.2010 року.
Керуючись ст. ст. 7, 71, 86, 94, 159, 161, 163 Кодексу адміністративного судочинства
України, ч.1 ст. 126 КпАП України, суд, -
П O C T A H О В И В:
В позові ОСОБА_1 до інспектора ДПС Маневицького ВДАІ сержанта міліції ОСОБА_3 та управління ДАІ УМВС України у Волинській області про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви на апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20 денний строк, встановлений Кодексом, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

На постанову може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Любешівський районний суд Волинської області. Апеляційна скарга на дану постанову суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду. Крім цього, апеляційна скарга на дану постанову може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя

Любешівського районного суду ОСОБА_5