Справа № 383/600/15-а
Суддя: Бондаренко В. В.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 383/600/15-а
Провадження №2-а/383/21/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Бондаренко В.В.,

за участю:

секретаря Могиленко В.М.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області, в залі засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора дорожньо-патрульної служби роти ДПС ДАІ в Кіровоградській області ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просить визнати дії інспектора дорожньо-патрульної служби роти ДПС ДАІ в Кіровоградській області ОСОБА_2 щодо складення постанови неправомірними та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 01.06.2015 року та її скасування. В обґрунтування позову посилається на те, що 01.06.2015 року приблизно о 12:41 год. був зупинений інспектором дорожньо-патрульної служби роти ДПС ДАІ в Кіровоградській області ОСОБА_2, який повідомив про те, що ним було перевищено встановлену швидкість руху в населеному пункті на 38 км/год., та відносно нього був складений протокол серії АЗ1 №64393 від 01.06.2015 року за порушення пункту 12.6. г Правил дорожнього руху України та винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №252675 від 01.06.2015 року, згідно якої його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 255 грн. Вказує, що з ним рухалось ще декілька автомобілів, а тому викликає сумнів, що зафіксований саме його транспортний засіб, а не будь-який інший. Зупинка була необґрунтованою, зйомка проводилась з не стоячого автотранспорту (стаціонарного вимірювача). Також вважає, що фактично справа не розглядалась. У спірній постанові не вказані його заперечення та їх оцінка інспектором ДАІ. Крім того інспектором порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті повинен існувати часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягується до адміністративної відповідальності.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та додатково пояснив, що працівник міліції зупинив його необґрунтовано.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надіслав заперечення, згідно якого розгляд справи просить провести без його участі, позовні вимоги не визнає в повному обсязі та просить суд відмовити в їх задоволенні. Вважає, що його дії по складанню протоколу про адміністративне правопорушення та під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Доводи позивача, зазначені у позовній заяві, вважає необґрунтованими, оскільки не підтверджені жодними доказами (а.с.34-35). В підтвердження обставин, зазначених в запереченні, надав суду світлини вчиненого позивачем правопорушення (а.с.31-32).

Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В судовому засіданні встановлено, що 01.06.2015 року інспектором дорожньо-патрульної служби роти ДПС ДАІ в Кіровоградській області ОСОБА_2 відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №064393 від 01.06.2015 року (а.с.7) та постановою серії ПС2 №252675 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 255 грн., з тих підстав, що він 01.06.2015 року о 12:41 год. по автодорозі М-12 Стрій-Знамянка 724 км., керуючи транспортним засобом Мітсубісі Оутлендер д/н НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 138 км/год., чим перевищив швидкість на 38 км/год., швидкість вимірювалась приладом Трукам №000532, чим порушив п.12.6. г Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с.6).

Відповідно до п.п. ґ) п.12.6. Правил дорожнього руху поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю: іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, - тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи із норм викладених в ст. 71 КАС України встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до п.7.6 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №111 від 27.03.2009 року до прав працівників підрозділів ДПС, зокрема належить використовувати технічні засоби та технічні прилади для виявлення та фіксації порушень ПДР. Отримані фактичні дані направляти за належністю чи використовувати при складанні адміністративних матеріалів.

Факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та винність ОСОБА_1 в його вчиненні підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 №064393 від 01.06.2015 року, згідно якого 01.06.2015 року в 18:41 по автомобільній дорозі М-12 Стрій-Знамянка 724 км. керуючи транспортним засобом Мітсубісі Оутлендер д/н НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 138 км/год., чим перевищив швидкість на 48 км/год., швидкість вимірювалась приладом Трукам №000532, чим порушив п.12.6. г Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с.6) та фотоматеріалами до протоколу серії АП1 №064393, з якої вбачається, що 01.06.2015 року о 18:41 год. водій автомобіля НОМЕР_2 рухався з фактичною швидкістю 138 км/г, що визначено за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM серійний номер ТС000532 (а.с.31-32).

Доводи ОСОБА_1 про те, що лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС000532 не пройшов повірку спростовується засвідченою копією свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» №22-2/2455278, яке чинне до 21 квітня 2016 року (а.с.32).

Отже, доводи позивача про те, що він керуючи автомобілем Mitsubishi Outlander д/н НОМЕР_1 рухався по автодорозі Знамянка-Кіровоград зі швидкістю 88-89 км./год. спростовані в судовому засіданні вказаною фотофіксацією, які суд визнає належним та допустимим доказом по справі.

Самі по собі пояснення позивача в суді щодо не вчинення правопорушення, які обєктивно нічим більше не підтвердженні не можуть являтись підставою для скасування оскаржуваної постанови як неправомірною. Інших доказів позивач в судове засідання не надав обмежившись наявними у справі доказами, зазначивши, що подав всі докази по справі.

Посилання позивача на те, що зупинка була необгрунтованою, спростовується п.7.3 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №111 від 27.03.2009 року, за змістом якого працівники підрозділів ДПС мають право зупиняти транспортні засоби в разі порушення правил дорожнього руху водіями.

Посилання позивача на те, що зйомка проводилась з не стоячого автотранспорту (стаціонарного вимірювача) спростовується зазначеним в фотоматеріалах координатах встановлення технічного засобу (а.с.31).

Доводи про те, що справа на думку позивача фактично не розглядалась спростовуються протоколом та оскаржуваною постановою. Також в оскаржуваній постанові встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП (а.с.6).

Доводи позивача про те, що у позивача є сумніви, що зафіксована швидкість саме його транспортний засіб, а не іншого, що рухався поряд, суд також оцінює критично та до уваги не приймає, оскільки на фотоматеріалі (а.с.31) зображено саме автомобіль НОМЕР_2 позивача із зазначенням швидкісті руху 138 км/г.

Згідно ч.1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 по справі № 1-11/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Зі змісту протоколу вбачається, що він був складений 01.06.2015 року о 18 год. 50 хв. автомобільна дорога Стрій-Знамянка 724 км., де зазначено, що громадянину ОСОБА_1 розяснено його права та обовязки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАп, і повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться 01.06.2015 року о 19 год. 10 хв.

Зі змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення від 01.06.2015 року серії ПС2 №252675 вбачається, що вона складена за місцем вчинення правопорушення.

З особистих пояснень ОСОБА_1, що зазначені ним власноручно в протоколі, вбачається, що будь-яких заперечень з приводу часу розгляду справи по суті останній не заявляв. Заперечення позивача, що виникли після розгляду інспектором справи значення не мають та до уваги не приймаються, оскільки у провадженні по справі про адміністративне правопорушення не заявлялось.

Таким чином, суд приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення розглянута з дотриманням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та вважає, що у ОСОБА_1 було достатньо часу для підготовки до розгляду інспектором справи про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення.

Суд вважає, що невизнання позивачем того, що він порушував вимоги ПДР, пов'язані з метою уникнути ним адміністративної відповідальності та покарання у вигляді штрафу. З протоколу також вбачається, що його було складено з роз'ясненням прав та обов'язків передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що свідчить підпис позивача по справі.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги зазначені вище обставини та доведеність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку, що не має підстав для скасування постанови ПС2 №252675 у справі про адміністративне правопорушення від 01.06.2015 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 порушив вимоги Правил дорожнього руху, що повністю підтверджується матеріалами справи, справа інспектором розглянута повно та обєктивно, тому на позивача правомірно працівником ДАІ накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. в межах ч.1 ст. 122 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 251- 252, 283-284 КУпАП, ст.ст.2, 8, 9, 69, 70, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора дорожньо-патрульної служби роти ДПС ДАІ в Кіровоградській області ОСОБА_2 про визнання дій щодо складання постанови неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП відмовити.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Бондаренко