Справа № 807/162/15
Суддя: Ващилін Р. О.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2015 рокум. Ужгород№ 807/162/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ващиліна Р. О.,

при секретарі судового засідання - Меренич І. А.,

за участю сторін, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2,

відповідача: Головне управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області представник - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про визнання неправомірними дій щодо відмови у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, яким просить суд: 1) визнати неправомірними дії заступника начальника Головного управління державної міграційної служби України в Закарпатській області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України для виїзду за кордон; 2) зобовязати Головне управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

17.06.2015 р. від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, якою просить суд викласти пункт 1 позовних вимог у такій редакції: визнати неправомірними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач звернувся із заявою до Виноградівського РВ ГУ ДМС України у Закарпатській області з приводу оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Однак отримав висновок від 14.11.2014 року, про тимчасову відмову у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, оскільки позивача засуджено за скоєння злочину та на підставі ст.75 Кримінального кодексу України, звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки. Позивач вважає відмову відповідача в оформленні та видачі закордонного паспорту незаконною та такою, що порушує його конституційні права.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав наведених у позовній заяві, та просив суд їх задовольнити.

Відповідач надав письмові заперечення проти позову, де зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. У ході перевірки матеріалів заяви було встановлено, що згідно з витягом з реєстру № 216-11-722014/21210 управління інформаційно-аналітичного забезпечення УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_1 ОСОБА_4 станом на 14.11.2014 р. є особою, яку 30.01.2014 р. Хустським районним судом Закарпатської області засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі та відповідно на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробним терміном 2 роки. Засудження за вчинення злочину як підстава для тимчасового - до відбуття (виконання) покарання або до звільнення від покарання - обмеження права громадянина України на виїзд з України встановлено ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну поряд з іншими підставами, в числі яких є також ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням; діючі неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання тощо. Тому, рішення ГУ ДМС України в Закарпатській області про тимчасову відмову у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон приймалось з врахуванням та дослідженням всіх обставин справи і є законним та правомірним.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позовних вимог, з підстав, наведених у запереченнях, та просив суд відмовити у їх задоволенні.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 11.02.2014 року позивач звернувся до Виноградівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області з метою оформлення та отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

У ході перевірки поданих позивачем матеріалів встановлено, що згідно з витягом з реєстру № 216-11-722014/21210 управління інформаційно-аналітичного забезпечення УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_1 станом на 14.11.2014 р. є особою, яку 30.01.2014 р. Хустським районним судом Закарпатської області засуджено за скоєння злочину передбаченого за ч. 4 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі та відповідно на підставі ст.. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробним терміном 2 роки.

14.11.2013 р. на підставі вказаних даних, заступником начальника Виноградівського РВ прийнято рішення, яким тимчасово відмовлено у видачі позивачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон відповідно до п. 3 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України».

Висновком Виноградівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області від 14.11.2014 р. про тимчасову відмову у видачі паспорта громадянина Україна для виїзду за кордон громадянину ОСОБА_1 з вище наведених підстав тимчасово відмовлено у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон відповідно до п. 3 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України».

Відповідно до п. 28 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, які затверджені постановою КМУ від 31.03.1995 р. № 231 (далі - Правила), за наявності підстав ДМС, територіальні органи або підрозділи мають право скасувати рішення підпорядкованого їм територіального органу або підрозділу, надіслати матеріали на повторний розгляд чи прийняти на їх підставі нове рішення.

Так, начальником Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, на підставі матеріалів, які були взяті при розгляді звернення позивача щодо отримання паспорта для виїзду за кордон, встановлено, що приймаючи рішення про тимчасову відмову у видачі паспорта для виїзду за кордон, заступник начальника Виноградівського РВ ГУ ДМС керувався вимогами п. 3 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», однак не врахував той факт, що згаданий вирок Виноградівського районного суду на момент прийняття рішення про відмову вже вступив у законну силу, тому обраний відносно ОСОБА_1 запобіжний захід втратив свою чинність, а відтак не міг бути підставою для тимчасової відмови у видачі паспорта для виїзду за кордон. ОСОБА_3 з тим, як вбачається з вироку Хустського районного суду від 30.01.2014 р., громадянин ОСОБА_1 є засудженим до 3 років позбавлення волі та звільнений на основі ст. 75 Кримінального кодексу України умовно з випробним терміном на 2 роки. Відтак, відносно заявника діють обмеження щодо видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, передбачені п. 4 ч. 1ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України».

На підставі вищенаведеного, начальником Головного управління ДМС в Закарпатській області прийнято рішення, яким скасовано висновок Виноградівського РВ ГУ ДМС від 14.11.2014 р. про тимчасову відмову у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» та прийнято нове рішення про тимчасову відмову у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України».

Відповідно до ч. 3 п.12 Порядку провадження за заявами про оформлення паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів, затвердженого наказом МВС України від 21.12.2004 року № 1603, Головним управлінням ДМС України у Закарпатській області через відповідні управління інформаційних технологій УМВС здійснюється перевірка наявності чи відсутності підстав, що обмежують право громадянина на виїзд за кордон, передбачених підпунктами 3, 4 і 9 пункту 22 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995р. N 231 (порушеної проти заявника кримінальної справи; судимості за вчинення злочину; перебування заявника під адміністративним наглядом органів внутрішніх справ). Відповідна інформація підрозділу інформаційних технологій береться до уваги протягом місяця з моменту її надання та долучається до заяви-анкети.

Відносно осіб, засуджених за вчинення злочину, працівники ГУ ДМСУ в Закарпатській області вживають заходів для з'ясування факту відбування покарання або звільнення від нього (відповідно до ч.4 п.12 Порядку провадження за заявами про оформлення паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів, затвердженого наказом МВС України від 21.12.2004 року № 1603).

Відповідно до п. 4 ст.6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він засуджений за вчинення кримінального правопорушення до відбуття покарання або звільнення від покарання.

Винесення обвинувального вироку не завжди тягне за собою реальне відбування покарання. Так, відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п'яти років, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Протягом випробувального терміну здійснюється контроль за поведінкою умовно засудженого, відповідно до ст. 76 КК України, на нього можуть бути покладені певні обов'язки, що обмежують його права і свободи, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції (КВІ); повідомляти КВІ про зміну місця проживання; періодично з'являтися для реєстрації в КВІ. Виходячи зі змісту позову, саме такі обмеження покладені судом на позивача.

Таким чином, пункт 4 статті 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну в його конституційно-правовому сенсі у взаємозв'язку з нормами кримінального та кримінально-виконавчого законодавства України не суперечить Конституції України, та жодним чином не порушує конституційні права позивача, оскільки передбачена законодавством можливість тимчасового - до відбуття ( виконання) покарання або до звільнення від покарання - обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадку, якщо він засуджений за вчинення злочину, служить реалізації цілей правосуддя і завдань кримінального та кримінально-виконавчого законів, спрямована на забезпечення виконання вироку суду та співмірна конституційно значимим цілям.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин суд вважає, що рішення відповідача, яким тимчасово відмовлено ОСОБА_1 у видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон, прийняте відповідно до Закону України " Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну", та в межах повноважень відповідача, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області - відмовити.

2.Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд, який ухвалив постанову. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та строки, визначені ст. 254 КАС України.

СуддяОСОБА_5