Справа № 2-а-3011/11
Суддя: Подорога Л. В.
Дата ухвалення: 2011-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-3011/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2011 рокум.Городище

Городищенський районний суд Черкаської області в складі: головуючого судді Подороги Л.В., при секретарі судового засідання Гудзь І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Городище, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області про зобовязання здійснити перерахунок пенсії згідно ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду в Городищенському районі про визнання неправомірними дій субєкта владних повноважень та зобовязання здійснити перерахунок та виплату недоотриманої пенсії працюючому пенсіонеру, посилаючись на те, що вона перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду Городищенського району і отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Перебуваючи на пенсії, позивач продовжувала працювати. У зв'язку з тим, що після призначення пенсії, вона продовжувала працювати, нею було подано заяву до УПФ в Городищенському районі Черкаської області про перерахунок пенсії по стажу та заробітній платі. Відповідач, визнаючи право позивача на перерахунок пенсії з врахуванням стажу та заробітку за 24 місяці, використовує для перерахунку показник середньої заробітної плати працівників за рік. Вважаючи, що перерахунок пенсії відбувся з порушенням чинного законодавства, ОСОБА_1 звернулася до відповідача із відповідною заявою, однак, листом № 859/04 від 28.01.2011 року, відповідач повідомив, що перерахунок пенсії здійснений відповідно до закону, фактично відмовивши у проведенні перерахунку. У зв'язку з чим, позивач просила визнати дії Управління пенсійного фонду України в Городищенському районі неправомірними та зобовязати відповідача здійснити перерахунку її пенсії із застосуванням середньої заробітної плати за 2009 рік у розмірі 1573 грн. 99 коп..

У судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області, позовні вимоги не визнала, подала письмові заперечення, в яких зазначила, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», внесено зміни до ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до чого, було передбачено проведення перерахунків пенсій з урахуванням страхового стажу, набутого після її призначення та із застосуванням показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка, відповідно до Закону, враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії, що визначався згідно ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, зміни, що були внесені до статей 40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», в частину визначення зазначеного вище показника заробітної плати та порядку проведення перерахунку пенсії були визнані неконституційними. Статтею 58 Конституції України встановлено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення, не визнавалися законом як правопорушення. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року 10-рп/2008 та у відповідності до ст. 152 Конституції України, положення статей, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цих рішень, тобто з 22.05.2008 року. Статі 40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 22.05.2008 року знаходяться в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року. Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, посилання позивача на п.п. 3, 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530, як вважає відповідач, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки зазначена сфера суспільних відносин врегульована нормативним правовим актом, який має вищу силу - Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у разі, якщо застрахована особа, після призначення пенсії, продовжувала працювати, проводиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії». Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніше ніж через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону. Крім того, представник відповідача зазначила, що Пенсійний фонд України діє на підставі Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою КМУ від 24.10.2007 року №1261. Відповідно до п.15 вказаного Положення, Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворенні в установленому порядку його територіальні управління. На підставі ст. 6 Конституції України, органи виконавчої влади, здійснюють свої повноваження у встановлених конституцією України межах і відповідно до законів України. Ст. 19 Конституції України передбачає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на принципах, згідно з якими, ніхто не може бути вимушений робити те, що не передбачено законодавством. Одночасно, дана норма встановлює, що органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Також, відповідач зазначив, що позивач просить у позовних вимогах стягнути з відповідача заборгованість пенсійних виплат без зазначення термінів з урахуванням індексації за втрату частини доходів громадян у зв'язку з порушенням строків виплати частини пенсії, однак, відповідно до положень ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. Тобто, судовому захисту підлягають лише порушенні права, свободи та інтереси фізичних або юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Суд, розглянувши позов у межах позовних вимог, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не обґрунтований, а тому до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи, зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ч. 1,2 ст. 8 КАС України, суд, при вирішенні справи, користується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи, визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.

Встановлено, що ОСОБА_1 відноситься до категорії пенсіонерів та отримує пенсію за віком на умовах ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».Після призначення пенсії позивач продовжує працювати та на даний час працює.

Станом на 24.01.2011 року, тобто, на час перерахунку відповідачем пенсії позивачу, в Україні діяли два нормативні акти, якими були врегульовані дані правовідносини, а саме Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та Постанова Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

Як вбачається з матеріалів справи, перерахунок пенсії позивачу в 2011 році, відповідачем проведено відповідно до ст.ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в редакції від 09.07.2003 року, дію яких відновлено Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, №10-рп/2008 .

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», в редакції від 09.07.2003 року, дію якої відновлено з 22.05.2008 року, у разі, якщо застрахована особа, після призначення пенсії, продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку, з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону. Тобто, при перерахунку пенсії застосовується заробітна плата (дохід) пенсіонера, яку він отримував до призначення пенсії, або яку він отримував за період роботи, який є періодом страхового стажу.

У підпункті 3 п. 11 постанови КМУ № 530 від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», визначено, що у разі коли застрахована особа після призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» продовжувала працювати, проводиться перерахунок пенсії з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера, перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка, відповідно до Закону, враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії.

Із змісту вказаних норм Закону та Постанови Кабінету Міністрів вбачається, що Постановою КМУ №530 від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», встановлено порядок перерахунку пенсій особам, які після її призначення продовжували працювати, відмінний від того порядку, який визначений ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у редакції від 09.07.2003 року.

Отже, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними актами, суд вважає, що при перерахунку пенсії позивачу, застосуванню підлягав Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а саме: нормативні положення ст.42 цього Закону, що діяли в редакції до скасування змін, внесених за Законом України від 28.12.2007 року «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та були і залишаються чинними як на момент перерахунку пенсії позивачу, так і на час вирішення даного спору в суді. Як зазначалося вище, із змісту цих положень випливає, що під час перерахунку пенсії, величина середньої заробітної плати (доходу) враховується та, яка використовувалася під час призначення пенсії.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провівши в 2011 році перерахунок пенсії за зверненням позивача із застосуванням показника заробітної плати, який був використаний під час призначення пенсії позивачу, відповідач діяв у спосіб, що визначений чинним законодавством, а тому вказані дії відповідача є законними і ніяким чином права позивача не порушили, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Як вбачається з матеріалів справи, позивач дізнався про порушення своїх прав з листа відповіді відповідача № 862/03 від 18.01.2011 року, а до суду з даним позовом звернулася 29.04.2011 року, тобто в межах передбаченого законодавством строку.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 40, 42 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 19 Конституції України, ст. ст. 6, 8, 17, 71, 99, 102, 159, 160, 163, 181, 185, 186 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області про визнання неправомірними дій субєкта владних повноважень та зобовязання здійснити перерахунок та виплату недоотриманої пенсії працюючому пенсіонеру - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів, з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_2