Справа № 22-а-21337/11
Суддя: Кашперська Т. Ц.
Дата ухвалення: 2011-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія90Доповідач у 2 інстанціїТамара
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 вересня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Приходько К.П.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Білоконь О.В.,

розглянувши у приміщенні апеляційного суду Київської області в порядку письмово провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Іванківського районного суду Київської області від 5 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Іванківської районної державної адміністрації, Управління Державного казначейства в Іванківському районі та Горностайпільського будинку-інтернату для людей похилого віку та інвалідів про стягнення невиплачених коштів, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2010 року позивачка звернувся до суду з позовом, в якому просила визнати протиправними дії УПСЗН Іванківської райдержадміністрації Київської області при нарахуванні та виплаті їй допомоги та доплати, передбачених ст.ст. 37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірах, передбачених Постановою КМУ від 26 липня 1996 року № 836, стягнути з УПСЗН Іванківської райдержадміністрації Київської області передбачену ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» допомогу у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва за період з 31.12.2008 року по 30.12.2009 року в сумі 3028,60 грн., передбачену ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» доплату до заробітної плати за період з 04.08.1997 року по 26.05.2002 рік в сумі 6881 грн., разом 9909,60 грн.

Постановою Іванківського районного суду Київської області від 5 березня 2010 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Іванківського районного суду та постановити нову про задоволення позовних вимог. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необєктивність рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

По справі встановлено, що позивачка перебуває на обліку в УПСЗН Іванківської районної державної адміністрації Київської області із 01.09.1999 року, де отримує грошову допомогу у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірі 2,10 грн. в місяць (а. с. 29).

Згідно копії паспорта, яку надала позивачка (а. с. 7), слідує, що позивачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Фастів Київської області з 13.07.1991 року зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, що віднесеного до зони гарантованого добровільного відселення.

Крім того в період з 4.08.1997 року по 26.05.2002 року позивачка працювала в Горностайпільському будинку-інтернаті для людей похилого віку та інвалідів (згідно копії трудової книжки а. с. 8).

Позивач, оспорюючи дії відповідача щодо нарахування та виплати встановлених ст.ст. 37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» доплат, вважає, що вона отримувала доплати значно нижчі, ніж це передбачено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у звязку з чим звернулася до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата; пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що дії Горностайпільського будинку-інтернату для людей похилого віку щодо виплати позивачці доплати до заробітку за період з 04.08.1997 року по 26.05.2002 року не протиправними, оскільки останній діяв в межах своїх повноважень, виплата доплати громадянам, які працюють та територіях радіоактивного забруднення відповідно до проводиться з ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.01.2006 року згідно поданих розрахунків організаціями та підприємствами.

Крім того, судом першої інстанції було правильно встановлено, що відповідно до ст. 99 КАС України встановлено річний строк позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав. Річний строк позовної давності для стягнення доплат до заробітної плати за період з 04.08.1997 року по 26.05.2002 рік закінчився в 2003 році.

Враховуючи, що інших строків для звернення до суду з таким позовом законодавством України не передбачено, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що пропущення позивачем без поважних причин річного строку для звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів, передбаченого ст. 99 КАС України, є підставою для відмови у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на її користь доплату до заробітної плати за період з 04.08.1997 року по 26.05.2002 рік передбачену ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Стосовно вимог позивача в частині стягнення передбаченої ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва за період з 31.12.2008 року по 30.12.2009 року, колегія суддів вважає, щосуд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що позивачка не довела, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, в звязку з чим відмовив позивачці в задоволенні даної вимоги.

Позивачка в суд першої інстанції подала копії документів, а саме копія паспорту (а. с. 7), що є допустимим доказом для визначення місця проживання позивачки, які підтверджують, що вона зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2.

При цьому колегія суддів враховує, що позивачка отримувала в 2008 та 2009 роках від Управління праці та соціального захисту населення Іванівської райдержадміністрації грошову допомогу в звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, але в значно меншому розмірі відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836, якою встановлені конкретні розміри компенсацій і доплат (а. с. 29).

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати.

Доводи відповідача про необхідність застосування до спірних правовідносин постанови КМУ № 836 від 26.07.1996 р. «Про компенсаційні виплати особам які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», де в п.1 вказано, що місячна грошова допомога громадянам, які проживають на територія радіоактивного забруднення, у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства у зоні гарантованого добровільного відселення становить 2.10 грн., необґрунтовані, оскільки вказана постанова не спростовує розміру доплати, що визначені ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В даному випадку мають враховуватися засади пріорітетності Законів України над урядовими нормативними актами.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених судом висновків не спростовують.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких обставин колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, а тому вбачаються підстави для скасування постанови та ухвалення нового рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Іванківського районного суду Київської області від 5 березня 2010 року скасувати та ухвалити нову.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Іванківської районної державної адміністрації Київської області провести нарахування та виплату ОСОБА_2 недоотриманої суми допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, як особі, що проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю за період з 11.01.2009 року по 30.12.2009 року у розмірі визначеному ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В іншій частині позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: