Справа № 22-а-20277/11
Суддя: Лащенко В. Д.
Дата ухвалення: 2011-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія 90 13.09.2011
УХВАЛА

Іменем України

13 вересня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді:

суддів:

ОСОБА_1,

ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської області справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від _/) березня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Біла Церква про зобовязання перерахунку доплати за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2010 року ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області про зобовязання перерахунку доплати за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю. Вимоги обґрунтовувала тим, що їй як непрацюючому пенсіонеру проживаючому в зоні посиленого радіоекологічного контролю відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має виплачуватися щомісячна грошова доплата в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, проте, відповідачем дана доплата виплачується у значно нижчому розмірі.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду від 10 березня 2010 року позов задоволено частково. Визнано дії відповідача неправомірними. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області провести нарахування та виплату ОСОБА_4 заборгованість як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю з січня по грудень 2009 року з розрахунку мінімального розміру заробітної плати, встановленого законами України про Державний бюджет на відповідний рік.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в позові в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення Білоцерківським .ськрайонним суду норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, зареєстрована в управлінні Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області, як непрацюючий пенсіонер. Проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, що підтверджується документами, що містяться в матеріалах справи.

Згідно з Постановою КМ України № 106 від 23.07.1991 року місто Біла Церква віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться оплата в розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, іідвищуються у розмірах, встановлених ч. 1 ст. 39 вищезазначеного Закону (ч. 2 ст. 39 Закону -'України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем виплачувалась доплата до пенсії відповідно до вимог постанови КМ України № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

ОСОБА_4, оспорюючи дії відповідача вважала, що вона отримувала доплату значно нижчу, ніж це передбачено ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у звязку з чим звернулася до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний .ахист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Статтею 19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, шо постанова КМ України № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суперечить вимогам ст. 39 Закону України "Про статус і >аяціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з огляду наступне.

Пунктом 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-УІ та ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було замінено. Згідно з новою редакцією цієї норми громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Однак, у подальшому ці положення також було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008.

Таким чином, починаючи з 22.05.2008 року (після прийняття Конституційним Судом України рішення від 22.05.2008 року № 10-рп/2008) законодавче регулювання відносин з виплати доплати працюючим пенсіонерам проживаючим в зоні посиленого радіоекологічного контролю визначалось ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції від 06.06.1996 року №230/96-ВР), оскільки обмеження щодо її застосування було скасовано, а жодних інших обмежень Верховна Рада України не встановлювала.

Рішення Конституційного суду є обовязковим до виконання на всій території України.

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України "Про статус і соціальний

статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку щодо того, що позивачка має право на перерахунок доплати до пенсії як непрацюючий пенсіонер, який проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати з січня 2009 року.

При таких обставинах, коли судом першої інстанції повно і всебічно зясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, а постановлене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду від 10 березня 2010 року залишити без

змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановления і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Г оловуючий: