Справа № 808/2425/15
Суддя: Нестеренко Людмила Олексіївна
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року /12:00/Справа № 808/2425/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нестеренко Л.О., за участю секретаря Бабаченко В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1, яка діє як представник недієздатного ОСОБА_2

до Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції

про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд:

- зобовязати Жовтневий відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції анулювати актовий запис № 360 від 28.12.2004 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та видати повторне свідоцтво про шлюб.

Позивач у судове засідання не зявився. Направив заяву про розгляд справи за його відсутності, в якому просить суд розглянути справу без його участі. На позовних вимогах наполягає та просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не прибув, раніше надсилав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував.

Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Оскільки у судове засідання 22.06.2015 сторони не зявилися, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 листопада 2011 року відділом РАЦС Жовтневого райісполкому міста Запоріжжя було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, на підставі чого було складено актовий запис № 488 та видано свідоцтво про шлюб.

02 листопада 2004 року рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя по цивільній справі № 2-3568 2004 рік за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, шлюб було розірвано, про що 28 грудня 2004 року складено актовий запис № 360.

У 2006 році ОСОБА_3 померла.

Не погоджуючись із винесеним рішенням суду про розірвання шлюбу, ОСОБА_1, що діє в інтересах свого батька, недієздатного ОСОБА_2, подала до Апеляційного суду Запорізької області апеляційну скаргу на зазначене рішення.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 14 січня 2015 року по цивільній справі № 22-ц/778/30/15 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 02.11.2004 року, апеляційну скаргу задоволено, рішення було скасовано, провадження по справі закрито у зв'язку із смертю позивача, ОСОБА_3

З метою анулювання актового запису про розірвання шлюбу та повторного отримання свідоцтва про шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 12 лютого 2015 року позивачка звернулась до Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції.

Проте, у анулюванні актового запису їй було відмовлено та роз'яснено, що відповідно до статті 108 Сімейного кодексу України та п. 4.6. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.11.2011 за № 96/5 первинний актовий запис цивільного стану анулюється на підставі рішення суду про анулювання актового запису цивільного стану, визнання шлюбу недійсним, визнання шлюбу не укладеним, визнання розірвання шлюбу фіктивним. Таким чином, не погоджуючись із відповідачем та вважаючи його відповідь необґрунтованою, та такою, що порушує її права, позивач звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 1 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану від 01.07.2010 № 2398-VI (далі Закон № 2398-VI) визначено, що цей Закон регулює відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 2 Закону № 2398-VI актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону № 2398-VI відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Статтею 9 Закону № 2398-VI передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 2398-VI актовий запис цивільного стану анулюється на підставі рішення суду.

Згідно з ч. 2, 4 ст. 24 Закону № 2398-VI анулювання актового запису цивільного стану проводиться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його зберігання. Одночасно із прийняттям рішення щодо анулювання актового запису цивільного стану відповідний орган, на підставі рішення або висновку якого проводиться анулювання актового запису цивільного стану, приймає рішення щодо вилучення і повернення анульованого свідоцтва відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану. У разі неповернення анульованого свідоцтва інформація про його анулювання оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до пунктів 4.4., 4.5., 4.6. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, актовий запис цивільного стану може бути анульований на підставі рішення суду. Анулювання актових записів цивільного стану на підставі рішення суду проводиться без складання висновку. В інших випадках складання висновку про анулювання або відмову в анулюванні актового запису цивільного стану обов'язкове. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України анулює первинні актові записи цивільного стану на підставі рішення суду, зокрема, про анулювання актового запису цивільного стану.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині: зобовязання Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції анулювати актовий запис № 360 від 28.12.2004 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_3, є обгрунтованими, підтверджені належними доказами, відповідають вимогам чинного законодавства, а отже, є такими, що підлягають задоволенню.

З приводу позовних вимог щодо: видачи повторного свідоцтва про шлюб, суд зазначає наступне.

У відповідності до діючого законодавства України, судові органи своїми рішеннями не можуть підміняти інші державні органи, а тому задоволення позову в цій частині є службовим зобов»язанням відповідача, до якого призведе задоволення першої частини позову позивача автоматично. У зв»язку з цим в цій частині позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

За приписами ч. 2 ст. 51 КАС України крім прав та обов'язків, визначених у статті 49 цього Кодексу, відповідач має право визнати адміністративний позов повністю або частково, подати заперечення проти адміністративного позову.

Як встановлено ч. 1, 3 ст. 112 КАС України позивач може відмовитися від адміністративного позову повністю або частково, а відповідач - визнати адміністративний позов повністю або частково. У разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову.

Під час розгляду справи відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про прийняття визнання адміністративного позову відповідачем.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру встановлюється ставка судового збору в розмірі 2 відсотка розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальних заробітних плат та за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру встановлюється ставка судового збору в розмірі 0,06 % розміру мінімальної заробітної плати.

Оскільки позивачем не було сплачено судовий збір при поданні даного позову до суду, а по позову немайнового характеру встановлюється ставка судового збору в розмірі 0,06 % розміру мінімальної заробітної плати (73,08 грн.), тому при частковому задоволенні позовних вимог до сплати підлягає 36,54 грн.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати Жовтневий відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції анулювати актовий запис № 360 від 28.12.2004 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

В задоволенні решти позовних вимог позивачу - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 36,54 грн. на користь Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Суддя Л.О. Нестеренко