Справа № 808/1743/15
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року 11:35Справа № 808/1743/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Чернової Ж.М.

за участю секретаря судового засідання Бабаченко В.

представників:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя адміністративну справу

за позовом: Фізичної особи підприємця ОСОБА_3

до: Державної податкової інспекції у Комунарському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Комунарському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 29.01.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що сума податку на додану вартість, сплачена позивачем у складі вартості придбаного ним товару (пальне), правомірно включена до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду. Контрагенти позивача на час здійснення ними господарських операцій були зареєстровані платниками ПДВ та мали право складати податкові накладні у день виникнення податкових зобовязань та видавати такі податкові накладні позивачу, у зв'язку з чим вважає, що податкове повідомлення-рішення винесено протиправно та просить суд скасувати його.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав у повному обсязі, просив суд відмовити в його задоволенні та надав заперечення на адміністративний позов, відповідно до яких вважає висновки акта перевірки обґрунтованими, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення таким, що прийняте з додержанням вимог чинного законодавства.

Розглянувши позовну заяву, заперечення, заслухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що в період з 12.09.2014 по 18.09.2014 на підставі направлень ДПІ у Комунарському районі м.Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області №583 від 12.09.2014, №584 від 12.09.2014, №603 від 19.09.2014, на підставі ст.ст.20, 70 ПК України, ст.13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок субєктів господарювання на ІІІ квартал 2014 року, проведено виїзну планову документальну перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2013.

За результатами перевірки було складено акт від 29.09.2014 №1046/08-27-17-2-17- про результати виїзної планової документальної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2013.

Згідно з висновками акта перевірки встановлені порушення:

- п.п.2 ч.1 ст.7, п.11 ст.8, п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», а саме: заниження сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподаткованого доходу за ставкою 34,7% в загальній сумі 100904,53 грн.;

- п.138.4 ст.138, п.177.4 ст.177 ПК України, в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб суб'єкта підприємницької діяльності у 2011 р., 2012 р., 2013 р. на загальну суму 38 720,75 грн.,;

- п.177.2 ст.177 ПК України, а саме заниження доходу за 2011 р. у розмірі 9 479,17грн.;

п.198.3, п.198.4 ст.198 Податкового кодексу України, а саме: завищення податкового кредиту на загальну суму 54 591,00 грн.

Вказані висновки обґрунтовані тим, що перевіркою первинних бухгалтерських документів та при співставленні витрат палива за 2011-2013 роки було встановлено розбіжність у розмірі 36 594,12 л. на суму 272 955,52 грн., оскільки до складу витрат включено вартість придбаного дизельного пального, яке не використовувалося позивачем у господарській діяльності, що призвело до завищення позивачем витрат, які враховуються при визначенні обєкта оподаткування, на вказану суму та до завищення податкового кредиту на 54 591,00 грн.

На підставі таких висновків акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення податкове повідомлення-рішення №2 від 20.10.2014 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на 64479,25 грн.

Позивач не погодився з вказаним податковим повідомленням рішенням та оскаржив його в адміністративному порядку до Головного управління ДФС у Запорізькій області.

З метою розгляду питань, викладених у скарзі позивача, ГУ ДФС у Запорізькій області доручило ДПІ у Комунарському районі м.Запоріжжя провести документальну позапланову перевірку ФОП ОСОБА_3, за результатами якої відповідачем було складено акт №2127/08-27-17-2-17- від 24.12.2014.

Згідно з актом перевірки від 24.12.2014 ДПІ у Комунарському районі м.Запоріжжя підтверджено висновки планової перевірки, викладені в акті перевірки від 29.09.2014, щодо порушення ФОП ОСОБА_3 п.198.3, п.198.4 ст.198 ПК України та завищення суми податкового кредиту у розмірі 54 591,00 грн.

Однак, ГУ ДФС у Запорізькій області у рішенні про результати розгляду скарги №486/7/0801-100413 від 26.12.2014 вказало, що ДПІ у Комунарському районі м.Запоріжжя при визначенні податкового зобовязання з ПДВ у податковому повідомленні-рішенні №2 від 20.10.2014 не враховано строки давності, передбачені р.102.1 ст.102 ПК України, що призвело до надмірного нарахування податкових зобовязань у розмірі 15 038,00грн. за січень вересень 2011 року. З викладених підстав ГУ ДФС у Запорізькій області скасувало зазначене податкове повідомленні-рішення в частині зайво визначених податкових зобовязань з ПДВ у розмірі 15 038,00 грн., а в іншій частині - залишило без змін.

На підставі акта перевірки від 24.12.2014 та рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 26.12.2014, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 29.01.2015 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 49 441,25 грн., з них за основним платежем 39 553,00 грн. та 9 888,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Висновки акта перевірки про допущенні порушення податкового законодавства, на підставі яких прийняте оскаржуване рішення, суд вважає необґрунтованим, у зв'язку з чим приходить до висновку про протиправність прийнятого податкового повідомлення-рішення з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач у період з 01.01.2011 по 31.12.2013 здійснював підприємницьку діяльність з вантажних перевезень автомобільним транспортом. Перевезення здійснювалися позивачем самостійно, без використання найманої праці, вантажним автомобілем марки DAF модель FT 95.430, реєстраційний номер НОМЕР_2. Контрагнетами-замовниками позивача у вказаний період були ТОВ «Кліон», ПАТ «Пиво-безалкогольний комбінат «Славутич», ПАТ «Карлсберг Україна», що підтверджується подорожніми листами, товарно-транспортними накладними, актами передачі-прийняття робіт (надання послуг), рахунками-фактурами, копії яких містяться в матеріалах справи.

У зазначений період позивач придбавав пальне у ПАТ «Укрнафта», СП ТОВ «Кершер», ТОВ «Альянс Холдинг», ТОВ «Золотек», ТОВ «Восток», ПП «Окко-нафтопродукт». За придбане пальне позивач здійснював розрахунок у готівковій формі, що підтверджується фіскальними чеками, копії яких містяться у матеріалах справи. Кошти, які витрачалися ФОП ОСОБА_3 на придбання дизельного палива, були віднесені до складу витрат, повязаних з господарською діяльністю, а суми сплаченого ПДВ до складу податкового кредиту.

Про факт придбання товару свідчать складені ПАТ «Укрнафта», СП ТОВ «Кершер», ТОВ «Альянс Холдинг», ТОВ «Золотек», ТОВ «Восток», ПП «Окко-нафтопродукт» податкові накладні, копії яких містяться у матеріалах справи.

Так згідно з даними фіскальних чеків у період з 01.01.2011 по 31.12.2013 під час здійснення перевезень вантажу позивач використав 116196,25 л. пального на суму 931513,19грн. У вказаний період ним було придбано 116150,60 л. пального на суму 931441,22грн.

За таких обставин, суд вважає висновки податкового органу про не підтвердження використання придбаного позивачем пального у господарській діяльності необґрунтованим.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1. ст.14 ПК України господарська діяльність це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобовязання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.3. ст.198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподаткованих операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду,а також від того, чи здійснював платник податку оподатковані операції протягом такого звітного періоду.

У п.198.1. ст.198 Податкового кодексу України вказано, що у платника податку виникає право на віднесення сум податку до податкового кредиту у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів, у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України, та послуг.

Відповідно до п.198.2. ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

-дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів чи послуг;

-дата отримання платником податку товарів чи послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 44.1 ст.44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.198.6. ст.198 ПК України, в редакції, що діяла в період існування спірних правовідносин, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст..201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Статтею 201 ПК України передбачено, що платник податку зобовязаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обовязкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобовязань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п.201.4 ст.201ПК України).

Крім того, вимоги до первинних бухгалтерських документів викладені у частині 2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме: первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити, як-то назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, які фіксують господарські правовідносини між позивачем та його контрагентами (ТОВ «Кліон», ПАТ «Пиво-безалкогольний комбінат «Славутич», ПАТ «Карлсберг Україна», ПАТ «Укрнафта», СП ТОВ «Кершер», ТОВ «Альянс Холдинг», ТОВ «Золотек», ТОВ «Восток», ПП «Окко-нафтопродукт»), складені відповідно до вимог ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобовязання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з п.200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.200.3 ст.200 ПК України).

Згідно з п.200.4. ст..200 ПК України, якщо в наступному податковому періоду сума, розрахована згідно з п.200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а вразі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобовязання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Таким чином, наявність належним чином оформлених податкових накладних є підставою для включення до податкового кредиту платника сум ПДВ за такими накладними.

При цьому, як вбачається зі змісту акта перевірки, він не містить жодних посилань податкового органу на те, що податкові накладні, на підставі яких позивачем здійснено формування податкового кредиту, не відповідають вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим суд вважає, що позивачем надані докази, що підтверджують реальне вчинення господарських операцій, що в свою чергу підтверджує правомірність визначення платником податкового кредиту за такими операціями.

Згідно з п.201.8. ст.201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст.183 цього Кодексу.

Судом встановлено, що на момент існування господарських взаємовідносин між ФОП ОСОБА_3 та його контрагентами, останні були зареєстрованими платниками податку на додану вартість, що не заперечується й актом перевірки відповідача, у зв'язку з чим не має підстав для позбавлення позивача права на віднесення до складу податкового кредиту сум податку, сплачених при придбанні товару.

Таким чином, враховуючи викладене, висновки відповідача про завищення позивачем витрат на 272 955,52 грн. та завищення податкового кредиту на 54 591,00 грн. в ході судового розгляду справи спростовані, а тому збільшення грошових зобов'язань за вказаними порушеннями є неправомірним.

Отже, податкове повідомлення-рішення № від 29.01.2015 є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи з заявлених позовних вимог, у звязку з тим, що позивачем спростовані висновки податкового органу за результатами проведеної перевірки, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та законність висновків зроблених в акті перевірки та обґрунтованість податкового повідомлення рішення від 29.01.2015 №, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 2, 7-11, 69, 71, 94, 158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення прийняте Державною податковою інспекцією у Комунарському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області від 29.01.2015 №.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 сплачений судовий збір у сумі 182,70 (сто вісімдесят дві гривні 70 коп.)

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М.Чернова