Справа № 806/2145/15
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2015-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2015 року Житомир справа № 806/2145/15

категорія 6.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Нагірняк М.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Головного управління Держземагентства у Житомирській області про визнання відмови протиправною,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Держземагенства в Житомирській області про визнання протиправною відмову, викладену в листі від 26.12.2014року, в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 262 га із земель запасу та резерву на території Ставищанської сільської ради Брусилівського району Житомирської області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 12.05.2014року (справа №806/1785/14) Відповідача було зобов'язано відповідно до вимог земельного законодавства розглянути звернення Позивача ще від 25.03.2014року щодо надання такого дозволу.

За результатами такого розгляду Відповідач, на думку Позивача, всупереч вимогам ст.123 Земельного кодексу України, оскаржуваним рішенням безпідставно відмовив в наданні такого дозволу.

В судове засідання Позивач не прибув і направив клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник Відповідача, Головного управління Держземагентства у Житомирській області, в судове засідання повторно не прибув. Про дату, час і місце судових засідань Відповідач був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.38 КАС України.

Враховуючи неявку в судове засідання представників сторін і відсутність потреби в допиті свідка та експерта, суд відповідно до вимог ч.6 ст.128 КАС України розглянув справу в порядку письмового провадження. Всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку розгляду клопотань про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюються правовими нормами Земельного кодексу України.

За приписами ч.2 ст.123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Судом встановлено, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 12.2014року (справа №806/1785/14) Відповідача було зобов'язано відповідно до вимог земельного законодавства розглянути звернення Позивача від 25.03.2014року щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 262,00га для ведення фермерського господарства із земель запасу та резерву Ставищанської сільської ради Брусилівського району Житомирської області для ведення фермерського господарства.

В розумінні положень ч.4 ст.122 Земельного кодексу України розгляд такого клопотання віднесено до повноважень Головного управління Держземагенства в Житомирській області, Відповідача по даній справі.

За результатами розгляду звернення Позивача від 25.03.2014року Відповідач, Головне управління Держземагенства в Житомирській області, листом від 26.12.2014року с посиланням на вимоги ст.123 Земельного кодексу України та ст.7 Закону України "Про фермерське господарство" повідомив про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки. Зазначене рішення Відповідача мотивоване відсутністю обґрунтування необхідності отримання великої кількості земельної ділянки та не зазначення перспектив діяльності фермерського господарства.

Такі дії Відповідача (результати розгляду клопотання Позивача) не відповідають вимогам чинного Земельного кодексу України з огляду на таке.

Алгоритм дій Головного управління Держземагенства в Житомирській області, Відповідача по даній справі, щодо розгляду клопотань про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки чітко визначений правовими нормами частин другої і третьої статті 123 Земельного кодексу України.

Як зазначено в преамбулі Закону України "Про фермерське господарство", правові норми цього Закону визначають правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України. Тобто, правові норми цього Закону не регулюють і не можуть регулювати земельні відносини.

Більш того, приписи ст.7 цього Закону передбачають, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Тобто, вказана правова норма взагалі не приведена у відповідність до вимог Земельного кодексу щодо повноважень органів Держземагенства України по розпорядженню землями сільськогосподарського призначення.

Спірні відносини, що виникли між Позивачем і Відповідачем підлягають врегулюванню виключно правовими нормами Земельного кодексу України, як спеціальним законодавчим актом, що регулює земельні відносини з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

За приписами ч.2 ст.123 Земельного кодексу України не передбачено долучення до відповідного клопотання документів, що підтверджують обґрунтування необхідності отримання великої кількості земельної ділянки та зазначення перспектив діяльності фермерського господарства.

При цьому слід зазначити, що вказані правові норми містять пряму заборону органам виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, в тому числі Відповідачу, до повноважень яких віднесено право передачі земельних ділянок у власність або у користування, вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як зазначено в ч.3 ст.123 Земельного кодексу України, Відповідач зобов'язаний був в місячний строк розглянути клопотання Позивача і дати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні. Підставою для відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, що відносяться до іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналогічна правова позиція зазначена в Ухвалі Вищого Адміністративного Суду України від 16.04.2013 р. (справа N К/9991/46493/12), в які прямо зазначено, що відмова в наданні дозволу допускається виключно з підстав, визначених у частині третій статті 123 ЗК України.

При дослідженні в судовому засіданні оскаржуваного листа Відповідача від 26.12.2014року встановлено, що в ньому відсутні посилання про невідповідність місця розташування земельної ділянки, зазначеної Позивачем в своєму клопотанні від 25.04.2014року:

- вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів;

- вимогам генеральних планів населених пунктів, що відносяться до Ставищанської сільської ради Брусилівського району Житомирської області;

- вимогам іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель цих же адміністративно-територіальних одиниць;

- вимогам проектів землеустрою щодо впорядкування території цих же населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що оскаржуваний лист Відповідача від 26.12.2014року як результат розгляду клопотання Позивача від 25.04.2014року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 262,00га для ведення фермерського господарства із земель запасу (резерву) Ставищанської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, винесений не на підставі чинного земельного законодавства, а тому є протиправним.

Таке клопотання Позивача є нерозглянутим по даний час, а порушене право Позивача підлягає захисту та може бути поновлено шляхом зобов'язання Головне управління Держземагенства в Житомирській області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 25.04.2014року у відповідності до вимог Земельного кодексу України.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись вимогами ст.ст.2,86,94,158-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позов задовольнити, визнати протиправною відмову Головного управління Держземагенства в Житомирській області в наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 262,00га для ведення фермерського господарства із земель запасу та резерву Ставищанської сільської ради Брусилівського району Житомирської області для ведення фермерського господарства,

Зобов'язати Головне управління Держземагенства в Житомирській області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 25.04.2014року у відповідності до вимог Земельного кодексу України.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.Ф. Нагірняк