Справа № 826/7222/15
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/7222/15 Головуючий у 1-й інстанції: Вовк П.В. Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

30 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., за участю секретаря судового засідання Кучкарової Я.Д., позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 травня 2015 року у позові відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати вказану постанову, оскільки вважає, що судом неправильно застосовано норми податкового законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника позивача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з матеріалами справи, 19 вересня 2014 року відповідачем було прийнято наказ № 1222-п про проведення документальної позапланової виїзної перевірки, яким, на підставі пп. 78.1.1 п. 78.1 статті 78 ПК України, вирішено розпочати проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_4 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування, сплати ним податків і зборів та єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року, тривалістю п'ять робочих днів починаючи з 25 вересня 2014 року.

Результати перевірки ФОП ОСОБА_4, проведеної на підставі зазначеного наказу, були зафіксовані відповідачем в акті про результати документальної позапланової виїзної перевірки № 7447/26-51-17-01/НОМЕР_1 від 08 жовтня 2014 року.

Вважаючи протиправним наказ про проведення перевірки та дії податкового органу, позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Водночас згідно з пп. 78.1.1 п. 78.1 статті 78 ПК України, який в оскаржуваному наказі був визначений відповідачем в якості підстави для проведення перевірки позивача, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, якщо за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до п. 73.3 статті 73 ПК України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин у разі, зокрема, якщо за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Тобто, дійсно, призначення податкової перевірки з підстави, визначеної пп. 78.1.1 п. 78.1 статті 78 ПК України, можливе лише у разі наявності сукупності таких обставин:

- виявлення податковим органом фактів, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

- отримання платником обов'язкового письмового запиту контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства;

- ненадання платником пояснень та їх документальних підтверджень на такий запит податкового органу.

Водночас судом з'ясовано, що доказів направлення позивачу такого обов'язкового запиту податкового органу немає, а тому, відповідно, у позивача, дійсно, не виникло обов'язку надання на нього відповіді.

При цьому, посилання відповідача на службову записку № 853 від 22 серпня 2014 року, зі змісту якої вбачається, що позивачу надсилались виклики в передбаченому пп. 20.1.1 п. 20.1 статті 20 та п. 73.3 статті 73 ПК України порядку, судом до уваги не беруться, оскільки належним доказом, в даному випадку, є відповідний письмовий запит, а не документ, що містить відомості про його існування.

Окрім того, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що долучена відповідачем до матеріалів справи копія письмового повідомлення № 2859/Р/26-51-17-04-26 від 16 квітня 2014 року про запрошення до податкового органу для надання пояснень з питання виявлення недостовірних даних, що містяться у податкових деклараціях за 2013 рік та надання документального підтвердження отриманих доходів, не є письмовим запитом про подання інформації в розумінні норм п. 73.3 статті 73 та пп. 78.1.1 п. 78.1 статті 78 ПК України, оскільки він оформлений не у відповідності до наведених правових положень, зокрема, не містить вимоги про надання інформації та її документального підтвердження, а лише пропонує позивачу з'явитись до податкового органу для надання пояснень по окремим питанням податкового обліку.

З огляду на такі обставини справи, - відсутність факту направлення позивачу відповідного письмового запиту, відповідач не мав правових підстав для призначення документальної позапланової виїзної перевірки на підставі пп. 78.1.1 п. 78.1 статті 78 ПК України.

Згідно з п. 78.4 статті 78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

При цьому, дійсно, згідно з нормами податкового законодавства, документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно з матеріалами справи, відповідачем була призначена саме документальна позапланова виїзна перевірка, а тому така перевірка мала бути здійснена за місцезнаходженням такого платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Проте, як випливає з акту про результати документальної позапланової виїзної перевірки № 7447/26-51-17-01/НОМЕР_1 від 08 жовтня 2014 року, така перевірка проводилась в приміщенні податкового органу, що дає підстави вважати порушеним порядок проведення відповідачем документальної позапланової виїзної перевірки позивача, результати якої оформлені зазначеним актом.

Як з'ясовано судом, підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача податковим органом саме в приміщенні податкової інспекції стало те, що на підставі акту місцезнаходження суб'єкта господарської діяльності від 08 жовтня 2014 року № 118 було встановлено, що складське приміщення, яке використовується позивачем в його господарській діяльності, зареєстровано за адресою, яка не існує (АДРЕСА_2).

Проте, під час судового розгляду встановлено, що згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, місцезнаходженням позивача є АДРЕСА_1, а не АДРЕСА_2. Водночас акт місцезнаходження суб'єкта господарської діяльності був складений 08 жовтня 2014 року, а перевірка проводилася з 19 вересня 2014 року по 25 вересня 2014 року.

Суд першої інстанції, зазначаючи про процедурні порушення, відмовляючи у позові врахував те, що позивачем було допущено посадових осіб відповідача до перевірки.

Водночас апелянт в апеляційній скарзі посилається на позицію Верховного Суду України у справі № 21-425а14, що на його думку підтверджує правильність його позиції.

Суд апеляційної інстанції, аналізуючи постанову Верховного Суду України у справі № 21-425а14 від 27.01.2015 року, вважає за необхідне узяти наступне, викладене у даній постанові.

«Як зазначено у пункті 79.1 зазначеної вище статті, документальна невиїзна перевірка здійснюється, зокрема, у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

У підпункті 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК, який був правовою підставою для проведення перевірки у цій справі (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), передбачено, що перевірка здійснюється за наявності такої обставини: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Таким чином, з наведеної норми вбачається, що виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями.

За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.

Суб'єкт господарювання має право не погодитися з рішенням про призначення перевірки і оспорити його у суді.

У такому спорі суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести обґрунтованість свого рішення з посиланням на недоліки пояснень суб'єкта господарювання та їх документальне обґрунтування.

Слід звернути увагу на те, що до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК пізніше були внесені зміни. Його нинішня редакція свідчить, що перевірка може проводитись у випадку, коли за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть протягом 10 робочих днів пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства. Тобто зміни були направлені на гарантування дотримання прав платників податків, звуження підстав для проведення перевірки, усунення можливості зловживання правом на перевірку.»

«Підсумовуючи наведене, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України доходить таких висновків: аналізованими нормами ПК, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої».

Разом з тим, слід узяти до уваги наступні обставини, встановлені судом першої інстанції.

Відповідно до п. 81.1 статті 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Як з'ясовано судом, копії направлень на перевірку від 19 вересня 2014 року № 1009 та № 1010, примірники таких направлень разом з копією наказу на проведення перевірки від 19 вересня 2014 року № 1222-п були отримані позивачем особисто 19 вересня 2014 року. При цьому, жодних заперечень позивачем заявлено не було.

При цьому, під час розгляду справи в судовому засіданні в першій інстанції, представником позивача не було заперечено обставин допуску співробітників податкового органу до перевірки.

Тобто, наведені обставини свідчать про добровільну згоду позивача на проведення перевірки податковим органом.

Колегія суддів також звертає увагу, що оскаржуваний наказ було реалізовано - проведено перевірку та складено акт перевірки, на підставі якого прийняті податкові повідомлення-рішення, які за результатами судового оскарження, відповідно до постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.03.2015 у справі №826/473/15, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2015, скасовані не були.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що в даному випадку, належним способом захисту прав позивача могло б бути оскарження ним рішень (дій), прийнятих (вчинених) на підставі висновків акту перевірки № 7447/26-51-17-01/НОМЕР_1 від 08 жовтня 2014 року.

Таким чином, оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 травня 2015 року - без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлений 06.07.2015 року.

.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.