Справа № 420/487/15-а
Суддя: Стеценко О. С.
Дата ухвалення: 2015-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 03.07.2015
ЄУ № 420/487/15-а
Провадження №2-а/420/18/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2015 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді: Стеценко О.С.

за участю секретаря: Колесник Г.О.

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Новопсковського районного суду Луганської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області (далі - УПФУ), в якому просить:

· визнати дії УПФУ неправомірними;

· зобовязати УПФУ здійснити виплату недоотриманого розміру щомісячного довічного грошового утримання у сумі 11 677 грн. та продовжити його щомісячну виплату у розмірі, встановленому відповідно до рішення Новопсковського районного суду від 14.02.2014, тобто 18 635,40 грн. без оподаткування будь-якої його частини.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 14.04.2015 адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 15.05.2015 справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії передано Новопсковському районному суду Луганської області на розгляд по суті.

Оскільки спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються, дана справа призначена до розгляду Новопсковським районним судом Луганської області в судовому засіданні 03.07.2015.

В судовому засіданні до початку розгляду справи по суті позивач надав уточнений позов, в якому просить:

· визнати дії УПФУ неправомірними;

· зобовязати УПФУ здійснити виплату недоотриманого розміру щомісячного довічного грошового утримання у сумі 19513 грн. та продовжити його щомісячну виплату у розмірі, встановленому відповідно до рішення Новопсковського районного суду від 14.02.2014, тобто 18 635,40 грн. без оподаткування будь-якої його частини.

Дана заява прийнята судом до розгляду і розглядаються уточнені позовні вимоги.

В обґрунтування свого позову позивач послався на те, що він є суддею у відставці та йому призначене звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90% заробітку судді, працюючого на відповідній посаді без обмеження граничного розміру. Згідно довідки УПФУ від 12.02.2015 № 666/15-15 йому нараховується щомісячне довічне грошове утримання у сумі 18 635,40 грн. з січня 2014 року по лютий 2015 року. Проте, фактично з липня 2014 року по січень 2015 року включно позивач отримував щомісячне довічне грошове утримання у сумі 17 340 грн. щомісячно, а у лютому 16 023,40 грн. Позивач вважає, що з 01.07.2014 його право на отримання звільненого від сплати податку щомісячного довічного утримання було порушено відповідачем, що стало підставою для звернення з даним позовом.

Відповідач у запереченні на позов просив у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що на даний час чинне законодавство передбачає оподаткування грошового утримання судді та утримання з нього військового збору, якщо розмір грошового утримання перевищує встановлений Законодавцем мінімальний розмір пенсії. Дані нормативно правові акти не визнані неконституційними, тому підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні з підстав викладених у запереченні просив у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є суддею у відставці.

Відповідно ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» в редакції від 15.12.1992, яка була чинною на момент виходу позивача у відставку, останньому призначено та виплачувалось звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання.

Згідно довідки УПФУ від 12.02.2015 № 666/15-15 позивачу нараховується щомісячне довічне утримання у сумі 18 635,40 грн. Однак, з липня 2014 року по січень 2015 року позивач отримував щомісячне довічне грошове утримання у сумі 17 340 грн. щомісячно, а у лютому 16023,40 грн.

16.02.2015 позивач звернувся до УПФУ з вимогою здійснити виплату недоотриманого розміру щомісячного довічного утримання у сумі 11 677 грн. та продовжити його щомісячну виплату у розмірі, встановленому рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 14.02.2014, а саме 18635,40 грн.

Листом від 26.02.2015 № 06/Б-14 відповідач надав відповідь, в якій фактично відмовив у вимозі позивача, обґрунтувавши це тим, що з 01.07.2014 набрали чинності зміни до Податкового кодексу України, а тому довічне грошове утримання судді, яке отримує позивач, підлягає оподаткуванню, з нього справляється податок з доходів фізичних осіб у сумі 2387,28 грн. (далі ПДФО) та військовий збір у сумі 224,72 грн. щомісяця.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає, що Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України» (далі Закон № 1166) із змінами, внесеними згідно із Законом України №1200-VII від 10.04.2014, п.п.164.2.19 п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України викладений в наступній редакції: «До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема: суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно з законом, якщо їх розмір перевищує 10 000 грн. на місяць, в частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати».

Цим же Законом підпункт "е" п.165.1.1 викладений в такій редакції: «До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: сума пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримувана платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, крім випадку, визначеного п.164.2.19 п.164.2 ст.164 цього Кодексу, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії не підлягають оподаткуванню чи оподатковуються в країні їх виплати».

Таким чином, відповідно до Прикінцевих положень Закону України №1166, з 01.07.2014. Законодавцем введена норма, яка передбачає оподаткування довічного грошового утримання суддів, яке перевищує 10 000 грн.

Як встановлено судом з матеріалів справи, станом на 30.06.2014 розмір довічного грошового утримання позивача складав 18635,40 грн., що підпадає під дію норм Закону № 1166.

Крім того, суд зазначає, що на виконання положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VIII від 28.12.2014, у зв'язку із набранням чинності змін до Податкового кодексу України, з 01.01.2015 податок на доходи фізичних осіб справляється з суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 01 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення (п. 164.2.19 Податкового кодекс України).

З 01.01.2015 відповідно до ст.8 Закону України від 28.12.2014 №80-VІІІ «Про державний бюджет на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати для працездатних осіб встановлено у розмір 1 218 грн. на місяць.

Отже, базою оподаткування у 2015 році є суми пенсій або щомісячного довічного грошового утримання у частині, що перевищує 3 654,00 грн. на місяць (1 218 грн. х 3).

Згідно до п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України, із змінами відповідно до Закону України від 28.12.2014 №71-VІІІ, з 01.01.2015 ставка податку становить 15% бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у п.п.167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата).

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм п.164.6 ст.164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20%.

Також, в силу п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Прикінцевих положень Податкового кодексу України в редакції Закону України №71-VІІІ від 28.12.2014, з 01.01.2015 тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст.163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5% від об'єкта оподаткування.

Згідно до п.162.1 ст.162 ПК України платниками податку є: - фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; - фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; - податковий агент.

Об'єктом оподаткування резидента відповідно до ст.163 ПК України є: - загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; - доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); - іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Пунктом 171.2 статті 171 Податкового кодексу України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні;

За визначенням цього Кодексу, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу (пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14).

Таким чином, з 01 січня 2015 року об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб виступають пенсії, які перевищують 3654 грн, з яких також утримується військовий збір, і територіальні органи Пенсійного фонду України, як податкові агенти, зобов'язані здійснювати відповідне утримання.

Із матеріалів справи вбачається, що пенсія позивача перевищує три мінімальні заробітні плати, а тому суми відповідного перевищення є об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та з них підлягає утриманню військовий збір.

Суд зазначає, що Конституційний Суд України в абз.5 п.3 мотивувальної частини рішення №4-зп від 03.10.1997 у справі №18/183-97 за конституційним зверненням ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення ч.5 ст.94 та ст.160 Конституції України (справа про набуття чинності Конституцією України) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може одночасно регулюватись однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження відносно повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Враховуючи, що положення Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України» та Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» не визнані неконституційними, виходячи з приписів ст. 19 Конституції України, УПФУ виключно в межах чинного законодавства правомірно, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, починаючи з 01.07.2014 нараховувало податок на довічне грошове утримання позивача, яке перевищує 10 000 грн., а з 01.01.2015 податок на довічне грошове утримання позивача, яке перевищує три мінімальних заробітних плати та військовий збір.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України» не відбулося звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод позивача; він продовжує отримувати довічне грошове утримання судді у відставці, яке нараховується, як і раніше, у відсотковому відношенні до грошового забезпечення працюючого судді і підвищується в разі підвищення розміру оплати праці працюючого судді за аналогічною посадою.

Згідно до ч.ч.4, 5 ст.11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги за заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст.86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 73,08 грн. підлягають віднесенню на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 11, 86, 94, 97, 158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на подання апеляційної скарги, якщо така не була подана.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Новопсковський районний суд Луганської області з подачею її копії до апеляційної інстанції у десятиденний строк з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 07.07.2015.

Суддя О.С. Стеценко