Справа № 810/2473/15
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 липня 2015 року (14:56 год.) м. Київ №810/2473/15
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Луценко К.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Обухівського районного військового комісаріату Київської області , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство оборони України, в/ч польова пошта НОМЕР_1 про визнання призову на війському службу протиправним, за участю представників сторін та третіх осіб:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача Ніколаєць Ю.М., довіреність від 23.06.2015,

представник відповідача Лисак Л.В., довіреність від 23.06.2015, Семененко Ю.П., довіреність 23.06.2015,

представник третьої особи Міністерства оборони України Лисак Л.В., довіреність від 24.06.2015 № 220/475/Д,

представник третьої особи в/ч польова пошта НОМЕР_1 не з`явився.

Суть спору: 11.06.2015 позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Обухівського районного військового комісаріату Київської області, в якому просить:

- визнати призов 29.04.2015 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Збройних сил України Обухівським районним військовим комісаріатом Київської області згідно Указу Президента України Про часткову мобілізацію № 15/2015 від 14.01.2015 протиправним;

- зобов`язати Обухівський районний військовий комісаріат Київської області не призивати до Збройних Сил України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом шести місяців з дня звільнення з військової служби у запас відповідно до пункту 4 Указу Президента України Про часткову мобілізацію № 15/2015 від 14.01.2015, а саме з 07.03.2015.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.06.2015 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство оборони України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.06.2015 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в/ч польова пошта НОМЕР_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, позивач 07.03.2015 звільнений з військової служби у запас відповідно до пункту 4 Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14.01.2015, згідно якого було постановлено провести у період з 18 березня по 1 травня 2015 року звільнення в запас (демобілізацію) військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 № 303 «Про часткову мобілізацію».

Позивач зазначає, що 25.03.2015 його було виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Обухівського РВК Київської області.

Позивач стверджує, що 29.04.2015 в порушення вимог частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» його було призвано Обухівським РВК Київської області до лав Збройних Сил України згідно Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14.01.2015. Однак за твердженням позивача слідує, що особи, демобілізовані згідно Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14.01.2015 можуть бути призвані лише за їх згодою, однак позивачем вказаної згоди не було надано.

За таких обставин позивач просить визнати призов позивача до Збройних Сил України Обухівським районним військовим комісаріатом Київської області від 29.04.2015 протиправним та зобов`язати відповідача не призивати позивача протягом шести місяців до Збройних Сил України з дня звільнення з військової служби у запас, а саме з 07.03.2015.

Відповідач позовні вимоги не визнає з підстав, зазначених у письмових запереченнях, згідно яких зазначає, що позивач на початку квітня 2015 року добровільно прибув до Обухівського районного військового комісаріату та висловив бажання проходити військову службу вдруге в підрозділі «Азов».

Відповідач зазначає, що Обухівський районний військовий комісаріат відповідно до Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою КМУ від 03.06.2013 №389 здійснює тільки призов на військову службу та направляє військовозобов`язаних до підрозділів Збройних Сил України або в навчальні заклади для проходження перепідготовки.

Відповідач зауважує на тому, що позивач прибув до військомата самостійно без вручення йому повістки та висловив бажання проходити військову службу.

Відповідач стверджує, що позивачем 16 квітня 2015 року самостійно заповнено анкету офіцера, в якій він дав згоду проходити службу вдруге. Крім того, позивачем додатково було висловлено згоду на проходження військової служби, що підтверджується записом в журналі офіцерів запасу, які виявили бажання призиватися по частковій мобілізації в добровільному порядку, витяг з якого надано суду.

Відповідач зазначає, що позивач був направлений для проходження медичної комісії, після проходження медичної комісії погодився проходити військову службу через навчальний заклад з подальшим розподілом до військових частин. Вказане навчання позивач проходив у м. Львів, після чого був розподілений до в/ч НОМЕР_1 в м. Біла Церква.

Позивач та його представник в судовому засіданні адміністративний позов підтримали, просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи Міністерства оборони України проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи в/ч польова пошта НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав, про розгляд справи був сповіщений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, представників позивача та відповідача, третьої особи та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:
31 березня 2014 року старший лейтенант ОСОБА_1 призваний по мобілізації до складу в/ч НОМЕР_2 до лав Збройних Сил України, що підтверджується витягом з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 31.03.2014 №16 (а.с.38).

Згідно відомостей особової справи старшого лейтенанта ОСОБА_1 позивач в період з 31.03.2014 по 07.03.2015 проходив військову службу на посаді командира мінометного взводу мінометної батареї механізованого батальйону 72-ої окремої гвардійської механізованої бригади (а.с.96).

07.03.2015 року позивач звільнений з військової служби у запас відповідно до пункту 4 Указу Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 15.01.2015 № 113-VII,I та 25.03.2015 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з направленням для зарахування на військовий облік до Обухівського РВК Київської області, що підтверджується відомостями з особової справи (а.с.96).

Судом встановлено, що позивач добровільно з`явився до Обухівського районного військового комісаріату Київської області з метою проходити службу, де ним 16 квітня 2015 року заповнено анкету офіцера запасу, в пункті 9 якої позивач власноручно зазначив про бажання проходити військову службу (а.с.32).

Судом встановлено, що в Журналі офіцерів запасу Обухівського РВК, які бажають призватися по частковій мобілізації в добровільному порядку, витяг з якого надано суду відповідачем, наявний запис про старшого лейтенанта ОСОБА_1 із зазначенням його адреси, контактних телефонів, що розцінюється судом як висловлення згоди на проходження військової служби добровільно (а.с.28-31).

17.04.2015 позивачу вручено повістку про необхідність прибуття до Обухівського РВК для проходження медичної комісії (а.с.49).

В подальшому позивачем пройдено медичну комісію, що підтверджується карткою дослідження та медичного огляду військовозобов`язаного (а.с.33), за результатами якої складено довідку військово-лікарської комісії від 28.04.2015 № 1079 про придатність до військової служби (а.с.98).

У зв`язку із втратою військового квитка позивачу 23 квітня 2015 року видано повторно військовий квиток серії НОМЕР_3 , що підтверджується відомістю на видачу військових квитків військовозобов`язаним за квітень 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.69-70).

В подальшому після проходження медичної комісії позивачу вручено повістку на мобілізацію, відповідно до якої позивач повинен з`явитись до Обухівського РВК о 9:00 год. 29.04.2015 для проходження військової служби.

Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 29.04.2015 № 56 призвано по мобілізації до складу команди НОМЕР_4 лейтенанта ОСОБА_1 (а.с.39).

Згідно п.4 вказаного наказу наказано довести даний наказ до посадових осіб в військовому комісаріаті, що їх стосується.

Як зазначив в судовому засіданні військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_4 майор ОСОБА_2 наказ від 29.04.2015 № 56 ним особисто доведено до відома як до посадових осіб військового комісаріату, так і до військовослужбовця ОСОБА_1 .

Як зазначив в судовому засіданні військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_4 майор ОСОБА_2 про факт призову до лав Збройних Сил України зроблено відповідний запис у військовому квитку позивача, який був виданий останньому на руки.

Судом встановлено, що 29 квітня 2015 року військовозобов`язаного ОСОБА_1 направлено до команди НОМЕР_4 для проходження перших курсів перепідготовки та підвищення кваліфікації до Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, що підтверджується іменним списком військовозобов`язаних Обухівського РВК, направлених до команди НОМЕР_4 (а.с.73).

Судом встановлено, що 29 квітня 2015 року військовозобов`язаного ОСОБА_1 проінструктовано по заходам безпеки та про заборону вживання алкогольних напоїв під час слідування до команди НОМЕР_4 , про що свідчить іменний список військовозобов`язаних Обухівського РВК від 29.04.2015. в якому позивач власноруч розписався (а.с.72).

Судом встановлено, що старший лейтенант ОСОБА_1 пройшов перепідготовку на курсах підвищення кваліфікації в Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, що підтверджується відповідним свідоцтвом №15/3538 від 30.05.2015 (а.с.14).

З матеріалів справи слідує, що 30.05.2015 по завершенні Академії сухопутних військ начальником Академії сухопутних військ старшому лейтенанту ОСОБА_1 видано посвідчення офіцера серії НОМЕР_5 , з якого слідує, що позивач перебуває на військовій службі в Збройних Силах України (а.с.79).

Відповідно до витягу з Наказу начальника Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 31.05.2015 № 119 позивача визнано таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби у розпорядження командира 72-ї окремої механізованої бригади (а.с.13).

Судом встановлено, що згідно припису Академії Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 31.05.2015 №2128 старший лейтенант ОСОБА_1 вибув в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 м. Біла Церква на підставі наказу КСВ ЗСУ від 29.05.2015 №302 (а.с.12).

Згідно витягу з наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 29.05.2015 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , який закінчив перші курси перепідготовки та підвищення кваліфікації Академії Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, призначено командиром мінометного взводу мінометної батареї механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 (а.с.74).

Згідно інформації Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, викладеної у листі від 01.07.2015 №1996, слідує, що військовослужбовцю ОСОБА_1 , призваному по мобілізації через військовий комісаріат, який пройшов навчання на перших курсах перепідготовки та підвищення кваліфікації Академії сухопутних військ, по завершенні навчання було видано посвідчення офіцера серії НОМЕР_5 . Також у вказаному листі зазначено, що при вибутті до нового місця служби старший лейтенант ОСОБА_1 отримав особову справу з вкладеним до неї військовим квитком офіцера запасу (а.с.113).

На вимогу суду надати військовий квиток позивач зазначив, що він не має на руках військового квитка, оскільки останній був вилучений в Академії сухопутних військ, а замість військового квитка позивачу було видано посвідчення офіцера.

Судом встановлено, що позивач до в/ч НОМЕР_1 в м. Білій Церкві не прибув, оскільки вважає, що його незаконно призвано Обухівським РВК на військову службу і як наслідок протиправно направлено в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 м. Біла Церква.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Юрисдикція адміністративних судів, відповідно до пункту 2 частини другої статті 17 КАС України, поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, під якою, згідно пункту 15 частини першої статті 3 КАС України, слід розуміти діяльність на державних політичних посадах, професійну діяльність суддів, прокурорів, військову службу, альтернативну (невійськову) службу, дипломатичну службу, іншу державну службу, службу в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно преамбули Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (зі змінами та доповненнями) (далі Закон №2232-ХІІ) цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно частини 1 статті 2 Закону №2232-ХІІ встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни, одним із видів якої є військова служба за призовом під час мобілізації на особливий період.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 24 Закону №2232-ХІІ початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Таким чином, позивач з моменту видання наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 29.04.2015 № 56 та направлення до команди НОМЕР_4 для проходження перших курсів перепідготовки та підвищення кваліфікації в Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного є військовослужбовцем.

Початком проходження військової служби позивачем є день відправлення військовослужбовця ОСОБА_1 до команди НОМЕР_4 для проходження перших курсів перепідготовки та підвищення кваліфікації в Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, а саме 29 квітня 2015 року.

Перевіряючи правомірність призову позивача на військову службу по мобілізації Обухівським РВК Київської області суд зазначає наступне.

Статтею 39 Закону №2232-ХІІ встановлено, що призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ (далі - Закон № 3543-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 3543-ХІІ мобілізаційна підготовка це комплекс організаційних, політичних, економічних, фінансових, соціальних, правових та інших заходів, які здійснюються в мирний час з метою підготовки національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України, інші військові формування), сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій до своєчасного й організованого проведення мобілізації та задоволення потреб оборони держави і захисту її території від можливої агресії, забезпечення життєдіяльності населення в особливий період;

Згідно з частиною 4 статті 22 Закону № 3543-ХІІ призов громадян на військову службу (крім тих, що проходять службу у військовому резерві) під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють місцеві органи виконавчої влади через військові комісаріати (військовозобов`язаних Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних Служби зовнішньої розвідки України - Служба зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту). Резервістів на військову службу під час оголошення мобілізації призивають командири військових частин, в яких вони проходять службу у військовому резерві.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону № 3543-ХІІ України не підлягають призову на військову службу під час часткової мобілізації протягом шести місяців з дня звільнення з військової служби військовозобов`язані з числа громадян, які проходили військову службу за призовом під час мобілізації та були звільнені зі служби у запас (крім військовослужбовців, зарахованих на службу у військовому оперативному резерві першої черги). Такі особи у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їх згодою.
З метою підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань України на рівні, що гарантує адекватне реагування на загрози національній безпеці держави, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Президентом України 14.01.2015 видано Указ «Про часткову мобілізацію» №15/2015, який затверджено Законом України від 15 січня 2015 року N 113-VIII (далі Указ № 15/2015).

Відповідно до пункту 1 Указу № 15/20151 постановлено оголосити та провести протягом 2015 року часткову мобілізацію у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Пунктом 2 Указу № 15/2015 визначено провести мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Пунктом 3 Указу № 15/2015 постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та поставку транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.

Відповідно до пункту 8 Положення про військові комісаріати, затвердженого Поставною Кабінету Міністрів України від 3 червня 2013 року № 389 (далі - Положення) завданням військових комісаріатів є проведення призову громадян на військову службу у мирний і воєнний час, проведення добору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у доборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення заходів з підготовки та ведення територіальної оборони, інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Судом встановлено, що позивач 07.03.2015 був звільнений з військової служби у запас відповідно до пункту 4 Указу Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 15.01.2015 № 113-VIII, відтак відповідно до вимог частини 3 статті 23 Закону № 3543-ХІІ позивач не міг бути призваним на військову службу протягом шести місяців з дня звільнення з військової служби без його згоди.

Однак матеріали справи свідчать, що позивач 16 квітня 2015 року добровільно з`явився до Обухівського РВК Київської області та особисто виявив бажання проходити військову службу, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні анкетою офіцеру запасу та витягом з Журналу офіцерів запасу Обухівського РВК, які бажають призватися по частковій мобілізації в добровільному порядку.

Про намір добровільно проходити військову службу, а отже про згоду військовозобов`язаного бути призваним на військову службу до спливу шестимісячного строку з дня демобілізації, на думку суду свідчить проходження позивачем в період з 17.04.2015 по 28.04.2015 медичної комісії, яку позивач успішно пройшов, про що отримав відповідну довідку військово-лікарської комісії від 28.04.2015 № 1079 про придатність до військової служби.

Про обізнаність позивача у тому, що позивача було призвано по мобілізації до лав Збройних Сил України згідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 29.04.2015 № 56 та його направлення до команди НОМЕР_4 для проходження перших курсів перепідготовки та підвищення кваліфікації в Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного свідчать наявні матеріали справи, досліджені судом, зокрема, іменний список військовозобов`язаних Обухівського РВК, направлених до команди В0421 (Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного), іменний список військовозобов`язаних Обухівського РВК від 29.04.2015 про інструктаж по заходам безпеки та про заборону вживання алкогольних напоїв, в якому позивач розписався власноручно та пояснення військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 майора ОСОБА_2 про те, що наказ від 29.04.2015 № 56 про мобілізацію позивача ним особисто доведено до відома як до посадових осіб в військовому комісаріаті, так і до військовослужбовця ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що у виданому позивачу військовому квитку також повинна бути проставлена відмітка про проходження військової служби та призов 29 квітня 2015 року до лав Збройних Сил України, однак, як встановлено судом під час розгляду справи, військовий квиток серії НОМЕР_3 , виданий позивачу 23.04.2015 згідно відомості на видачу військових квитків військовозобов`язаним за квітень 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходився в особовій справі позивача, яка була отримана позивачем при вибутті до нового місця служби в Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, про що свідчить лист Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 01.07.2015 №1996.

При цьому як стверджує позивач при отриманні в Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного особової справи військового квитка в ній не було, тому дослідити виданий позивачу військовий квиток не є можливим.

Дослідивши докази, які є у справі, суд вважає, що відповідачем правомірно здійснено заходи по мобілізації позивача на військову службу, передбачені законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на виконання Указу Президента України №15/2015 «Про часткову мобілізацію», оскільки позивачем надано згоду на проходження військової служби до спливу шестимісячного строку з дня звільнення з військової служби.

За таких обставин суд критично ставиться до тверджень позивача про те, що він вважав, що його направлено на підвищення кваліфікації в якості військовозобов`язаного, а не військовослужбовця і він не був обізнаний в тому, що є призваним на військову службу 29 квітня 2015 року.

Суд також зазначає, що наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 29.04.2015 № 56 про призов по мобілізації до складу команди НОМЕР_4 старшого лейтенанта ОСОБА_1 позивачем не оскаржений, а відтак дії відповідача, направлені на виконання заходів з мобілізації позивача до лав Збройних Сил України, вчинені на виконання такого наказу, є правомірними.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем надано згоду на проходження військової служби до спливу шестимісячного строку з дня звільнення з військової служби, в результаті чого його правомірно призвано на військову службу на підставі Указу Президента №15/2015 та відправлено для перепідготовки та підвищення кваліфікації до Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного.

За таких обставин, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, у яких обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи відповідача, позивач суду не надав. Натомість доводами відповідача підтверджена правомірність призову позивача на військову службу.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні 01 липня 2015 року судом проголошені вступна те резолютивна частини постанови. Повний текст судового рішення виготовлений 03 липня 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.