Справа № 804/5347/15
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2015 р. Справа № 804/5347/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології» до Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
ВСТАНОВИВ:
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за результатами проведеної відповідачем камеральної перевірки контролюючим органом складено акт від 08.12.2014 р. № 46/15-01/14310483, за висновками якого встановлено порушення підприємством граничних термінів сплати узгоджених податкових зобовязань з податку на додану вартість за червень 2014 р. На підставі акту перевірки Верхньодніпровською ОДПІ винесено податкові повідомлення-рішення від 19.12.2014 р. про зобовязання позивача сплатити штраф у розмірі 10 % та 20 % відповідно за порушення граничних термінів сплати узгоджених податкових зобовязань. Позивач не погоджується з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями та вважає, що вони прийняті з порушенням вимог чинного законодавства. На думку позивача, камеральну перевірку було проведено з порушенням п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України (далі ПК України), оскільки перевірку було проведено в грудні 2014 р., то контролюючий орган мав право перевіряти тільки ті дані, які були заявлені в податкових деклараціях за жовтень та листопад 2014 р., а не період червень 2014 р. Таким чином, позивач наголошував на тому, що камеральна перевірка своєчасності нарахування та сплати податку на додану вартість є неправомірною та, відповідно, прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення також є неправомірними. Поряд з цим, позивачем вказано, що з акту перевірки не вбачається, яким чином контролюючим органом визначено кількість днів прострочки, періоди нарахування та сплати підприємством податку на додану вартість. Отже, на думку позивача, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті Верхньодніпровською ОДПІ необґрунтовано, без врахування обставин, що мають значень для прийняття рішення, у звязку з чим підлягають скасуванню. Представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника підприємства, позовні вимоги підтримані.
Представником відповідача подано до суду письмові заперечення, в обґрунтування яких зазначено, що за результатами проведення камеральної перевірки позивача контролюючим органом встановлено порушення підприємством граничних термінів сплати узгоджених податкових зобовязань з податку на додану вартість за червень 2014 р., що зафіксовано в акті перевірки від 08.12.2014 р. На підставі акту перевірки Верхньодніпровською ОДПІ винесено податкові повідомлення-рішення від 19.12.2014 р. За наслідками адміністративного оскарження податкові повідомлення-рішення від 19.12.2014 р. залишені без змін. Представником контролюючого органу зазначено, що висновки акту камеральної перевірки ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, штрафні санкції застосовано до позивача правомірно, а отже, податкові повідомлення-рішення від 19.12.2014 р. є законними та скасуванню не підлягають. Представником відповідача подано до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Положеннями ч. 4 ст. 122 КАС України встановлено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
У відповідності до ст. 128 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши чинне законодавство, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що Верхньодніпровською ОДПІ проведено перевірку даних щодо порушення граничних термінів сплати узгоджених податкових зобовязань, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за червень 2014 р.
За результатами перевірки відповідачем складено акт від 08.12.2014 р. № 46/15-01/14310483, за висновками якого відповідачем встановлено порушення ДП «УКРНДПРІ ПРОМТЕХНОЛОГІЇ» п. 57.1 ст. 57 розділу ІІ, п. 203.2 ст. 203 розділу V ПК України, а саме, несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобовязання, задекларованого у податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2014 р.
На підставі акту перевірки від 08.12.2014 р. № 46/15-01/14310483 відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення форми «Ш» від 19.12.2014 р.:
Не погодившись з податковими повідомленнями-рішеннями № 000954404 та № 000955404 позивач звернувся до Головного управління ДФС зі скаргою від 29.12.2014 р. (вх. № 197/10/С від 12.01.2015 р.), за результатами розгляду якої контролюючим органом податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу платника податків без задоволення.
12.03.2015 р. ДП «УКРНДПРІ ПРОМТЕХНОЛОГІЇ» звернулось зі скаргою на податкові повідомлення-рішення від 19.12.2014 р. до Державної фіскальної служби України. За результатами розгляду скарги податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу підприємства без задоволення.
Правомірність прийняття контролюючим органом податкових повідомлень-рішень від 19.12.2014 р. № 000954404 та № 000955404 є предметом розгляду в даній адміністративній справі.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що ДП «УКРНДПРІ ПРОМТЕХНОЛОГІЇ» 15.07.2014 р. подано до Верхньодніпровської ОДПІ звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2014 р. № НОМЕР_1, в якій підприємством самостійно визначено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню, в розмірі 160094, 00 грн.
Відповідно до п.п.16.1.3, п.п.16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно до п. 36.1, п. 36.2 ст. 36 ПК України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.
У відповідності до п. 46.1 ст. 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку
Положеннями п. 54.1 ст. 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Пунктами 203.1, 203.2 ст. 203 ПК України визначено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобовязання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Згідно п. 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Отже, на виконання вимог п. 87.9 ст. 87 ПК України Верхньодніпровською ОДПІ зараховано кошти, які були сплачені ДП «УКРНДПРІ ПРОМТЕХНОЛОГІЇ» відповідно до платіжних доручень від 29.09.2014 р. № 447, від 29.10.2014 р. № 256 та від 24.11.2014 р. № 278 в рахунок погашення податкового зобовязання з податку на додану вартість, визначеного позивачем самостійно в податковій декларації від 15.07.2014 р. № НОМЕР_1, незалежно від напряму сплати, визначеного позивачем у наведених платіжних дорученнях.
Враховуючи те, що граничним строком погашення податкового зобовязання з податку на додану вартість, самостійно визначеного підприємством, є 30.07.2014 р., суд погоджується з висновками контролюючого органу щодо несвоєчасної сплати позивачем угодженого податкового зобовязання на 29, 61, 91 та 117 днів відповідно.
У відповідності до норм п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Отже, аналізуючи наведені положення законодавства, суд доходить висновку, що Верхньодніпровською ОДПІ було правомірно нараховано позивачу суми штрафу за затримку на 29, 61, 91 та 117 календарних днів сплати суми грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 10 % та 20 % відповідно.
З матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що факт несвоєчасної сплати узгодженого податкового зобовязання, задекларованого у податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2014 р. підприємством не заперечуються, фактично позивач наголошував на неправомірності проведення перевірки своєчасності нарахування та сплати податку на додану вартість за червень 2014 р., внаслідок чого оскаржувані податкові повідомлення рішення також є неправомірними та підлягають скасуванню.
Суд критично оцінює твердження позивача щодо порушення контролюючим органом п. 200.10 ст. 200 ПК України (яким визначено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних), оскільки перевірку було проведено в грудні 2014 р. та податковий орган не мав право перевіряти дані, визначені в податковій декларації за червень 2014 р.
У відповідності до п. 102.1 ст. 102 П України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.
Враховуючи наведені положення ПК України, у суду відсутні підстави вважати, що дії Верхньодніпровської ОДПІ щодо проведення перевірки своєчасності нарахування та сплати податку на додану вартість саме за червень 2014 р. були неправомірними.
Поряд з цим, судом встановлено, що дії Верхньодніпровської ОДПІ щодо проведення перевірки своєчасності нарахування та сплати податку на додану вартість за червень 2014 р. позивачем не оскаржувались, правомірність таких дій не є предметом розгляду в даній адміністративній справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Суд, у відповідності до положень ст. 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Таким чином, встановивши обставини у справі та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги з підстав, наведених позивачем у позовній заяві, задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.
Позивачем сплачено суму судового збору 182, 70 грн., тобто 10 відсотків розміру ставки судового збору 1827, 00 грн. за подання адміністративного позову майнового характеру.
У звязку з відмовою у задоволенні позовних вимог, решта судового збору в сумі 1644, 30 грн. підлягає стягненню з позивача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Стягнути з Державного підприємства «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології» на користь Державного бюджету України решту судового збору у розмірі 1644, 30 грн.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, визначені ст. 186 КАС України та набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Суддя ОСОБА_1