Справа № 802/2848/14-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" липня 2015 р. м. Київ К/800/8622/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Головчук С.В.,
Ліпського Д.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до Державної пенітенціарної служби України, третя особа - Управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області про скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 4 грудня 2014 року,

встановив:

В липні 2014 року ОСОБА_4 пред'явив позов до Державної пенітенціарної служби України (далі - ДПтС України) про визнання незаконними і скасування наказів від 05.06.2014 р. № 271/ОД-14 та від 26.06.2014 р. № 23 о/с, зобов'язання поновити його на займаній посаді начальника Літинської виправної колонії управління ДПтС України у Вінницькій області (№ 123) з 26.06.2014 р. та виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 4 грудня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове - про задоволення позову. Зазначає, що суди не врахували те, що його звільнено за пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 р. №114 (далі - Положення), без доведення факту дискредитації ним звання і без урахування низки заохочень за сумлінне ставлення до виконання службових обов'язків та досягнення позитивних результатів у службовій діяльності, не дали оцінки доказам, що свідчать про законність використання праці засуджених, а також залишили поза увагою факт його звільнення в період тимчасової непрацездатності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що з 26 березня 2008 року ОСОБА_4 проходив службу на посаді начальника Літинської виправної колонії (№ 123) Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Вінницькій області (після реорганізації - Управління ДПтС України у Вінницькій області).

В березні 2014 року до Одеського територіального відділу внутрішньої безпеки ДПтС України надійшла інформація про те, що начальник Літинської виправної колонії використовує працю засуджених, які утримуються та відбувають покарання у дільниці соціальної реабілітації при Літинській виправній колонії, у кількості трьох осіб для проведення ремонтних та інших робіт у приватному помешканні у місті Вінниці, що належить сину начальника вказаної установи ОСОБА_5

За даним фактом 24.03.2014 р. внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000048 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України, та проведено два службових розслідування, в ході яких зазначена інформація знайшла своє підтвердження.

Згідно з висновком службового розслідування, затвердженим начальником УДПтС України у Вінницькій області 26.04.2014 р., за зухвале ігнорування вимог Кримінального кодексу України, Кримінально-виконавчого кодексу України та нормативно-правових актів ДПтС України, низькі морально-етичні якості, порушення норм професійної етики, підрив авторитету і дискредитацію працівника ДПтС України, а також у зв'язку із відкриттям кримінального провадження ОСОБА_4 заслуговує на притягнення до суворої дисциплінарної відповідальності. У висновку службового розслідування, затвердженому Головою ДПтС України 06.05.2014 р., запропоновано звільнити ОСОБА_4 з Державної кримінально-виконавчої служби України.

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах прокуратури Вінницької області від 31.05.2014 р. кримінальне провадження відносно начальника Літинської виправної колонії ОСОБА_4 закрито на підставі ч.2 ст. 11 КК України у зв'язку із малозначністю вчиненого ним діяння.

05.06.2014 р. Головою ДПтС України видано наказ № 271/ОД-14 "Про результати службового розслідування за фактом надзвичайної події за участю начальника Літинської виправної колонії (№ 123) полковника внутрішньої служби ОСОБА_4 та притягнення до дисциплінарної відповідності винних посадових осіб", яким позивача наказано звільнити зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за безвідповідальне ставлення до виконання службових обов'язків, порушення службової дисципліни, вимог Кримінально-виконавчого кодексу України та організаційно-розпорядчих актів ДПтС України, що виразилось у безпідставному та безоплатному використанні праці засуджених.

Наказом Голови ДПтС України від 26.06.2014 р. № 83/ОС-14 по особовому складу ОСОБА_4 звільнено у відставку за пунктом 65 (за віком) відповідно до пункту 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Підстави звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), в тому числі за віком, за порушення дисципліни та у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, встановлені пунктами 63-64 Положення.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку) проводиться з двох підстав: за віком - при досягненні граничного віку, для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання, та через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії, винесеним до звільнення особи із служби (пункт 65 Положення).

Окремо пунктом 66 Положення передбачено підставу для звільнення з органів внутрішніх справ за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом ДПтС України від 05.06.2014 р. № 271/ОД-14 ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби, тоді як у виданому на виконання цього розпорядчого документа наказі від 26.06.2014 р. № 83/ОС-14 вказано одночасно інші дві підстави звільнення позивача у відставку: за віком і за дискредитацію.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивач порушив службову дисципліну, сутність якої розкрита в Дисциплінарному статуті органів внутрішніх справ України, затвердженому Законом України від 22.02.2006 р. № 3460-IV, а також Правила поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.02.2012 р. № 155, тому його правомірно звільнено зі служби наказами ДПтС України від 05.06.2014 р. № 271/ОД-14 та від 26.06.2014 р. № 83/ОС-14.

Отже, суди не з'ясували, з якої саме підстави проведено звільнення позивача згідно з наказами від 05.06.2014 р. № 271/ОД-14 і від 26.06.2014 р. № 83/ОС-14, враховуючи неможливість звільнення у відставку за порушення дисципліни, та не перевірили їх відповідність закону.

Фактично суди визнали звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими відповідач в наказі по особовому складу не пов'язував звільнення.

Крім того, довідкою Літинської центральної районної лікарні від 05.06.2014 р. засвідчено перебування ОСОБА_4 на лікуванні 05.06.2014 р., а листком непрацездатності серії АП № 544226 підтверджено його тимчасову непрацездатність з 06.06.2014 р. по 01.07.2014 р.

Даючи оцінку даним обставинам, суд першої інстанції, з яким погодилась апеляційна інстанція, з посиланням на Інструкцію про порядок заповнення листка непрацездатності, затверджену наказом Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.11.2004 р. № 532/274/136-ос/1406, дійшов висновку, що довідка ЦРЛ не є доказом тимчасової непрацездатності позивача, тому перший наказ від 05.06.2014 р. виданий з дотриманням порядку звільнення, а другий наказ від 26.06.2014 р., хоча і виданий в період перебування ОСОБА_4 на лікарняному, проте суд вважає позивача звільненим з моменту його виходу з лікарняного.

З висновком судів погодитись не можна.

До спеціального законодавства, яке регулює порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом кримінально-виконавчої служби, належить Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.

Порядок звільнення зі служби, зокрема в період тимчасової непрацездатності, Положенням не врегульований.

Водночас з аналізу статей 16 і 18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України вбачається, що наказ про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади може бути виданий щодо осіб, які тимчасово непрацездатні, однак подальше виконання такого наказу здійснюється після прибуття їх до місця проходження служби (постанова Верховного Суду України від 08.10.2013 р. № 21-250а13).

Таким чином, рішення судів першої та апеляційної інстанції не можна визнати законними і обґрунтованими, тому за правилами статті 227 КАС України судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 4 грудня 2014 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К.
Головчук С.В.
Ліпський Д.В.