Справа № 2036/2-а-5108/11
Суддя: Ковригін О. С.
Дата ухвалення: 2011-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2036/2-а-5108/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2011р. Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Ковригіна О.С.,

за участю секретаря Фатєєвої С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чугуєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС БДПС ДАІ м.Харкова ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі,-

В С Т А Н О В И В:

30 травня 2011р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративною позовною заявою, у якій просив скасувати постанову АХ1 №103207 від 24 травня 2011р. по справі про адміністративне правопорушення, винесеної ІДПС БДПС ДАІ м.Харкова ОСОБА_2, відповідно до якої позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 430.00грн.

У постанові вказано, що 24 травня 2011р. о 18год. 55хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався по вул.Котлова м.Харкова, на перехресті з вул.Клочківською і узвозом Пассіонарії, на червоне світло, чим порушив п.8.73 ПДР України, та його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 430.00грн.

Позивач вважає постанову у справі про адміністративне правопорушення незаконною та безпідставною, оскільки не порушував правил дорожнього руху України.

Позивач заперечує факт вчинення правопорушення, та вказує, що 24 травня 2011р. близько 18-55год. він рухався на вищевказаному автомобілі по вул.Котлова м.Харкова, підїжджаючи до перехрестя з вул.Клочківською, виїхав на крайню ліву смугу руху для повороту ліворуч. Після ввімкнення зеленого сигналу світлофору ОСОБА_1 виїхав на перехрестя, рухався з автомобілями, які також здійснювали поворот ліворуч. Проїхавши світлофор та пішохідний перехід, він виїхав на перехрестя, зупинився, аби пропустити транспортний потік, який рухався з боку узвозу Пассіонарії. В місці зупинки ОСОБА_3 будь-яких світлофорів, які б забороняли йому рух не було. Після проїзду транспорту по основному напрямку, він завершив маневр повроту ліворуч, звільнивши перехрестя, та не утворюючи аварійної ситуації, продовжив рух по вул.Клочківська. Приблизно через 30м. від перехрестя, його зупинили працівники ДАІ, які пояснили, що він порушив правила дорожнього руху, проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофору, незважаючи на його пояснення, що він рухався на дозволяючий сигнал світлофору, працівник ДАІ, склав протокол про адміністративне правопорушення та відповідну постанову. Під час розмови з працівниками ДАІ, ОСОБА_1 також звернув увагу на те, що з місця, де чергували працівники ДАІ не можна побачити, який сигнал світлофору горить в даний момент. На це працівник ДАІ пояснив, що він керується сигналами світлофору на пішохідному переході.

Під час подорожі з ОСОБА_1 в машині були свідки цієї події ОСОБА_4, мешкає АДРЕСА_1 та ОСОБА_5, мешкає АДРЕСА_2, які можуть підтверджують, що ОСОБА_1 не порушував ніяких вимог Правил дорожнього руху України.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причин неявки суду не представив.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України неявка відповідача, який є субєктом владних повноважень не перешкоджає розгляду справи та винесенню рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав:

Згідно вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судовим розглядом справи встановлено, що 24 травня 2011р. ІДПС БДПС ДАІ м.Харкова ОСОБА_2 виніс постанову, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 430грн., з чим позивач категорично не погоджується та вважає постанову такою, що підлягає скасуванню. Підставою для ухвалення постанови є протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Обовязок доказування по зазначеній адміністративній справі законом покладено на відповідача, тобто відповідач повинен довести суду правомірність складання вищезазначеної постанови, таким чином відповідачем не виконано обовязку, покладеного на нього законом. Навпаки викладеним обставинам у постанові, позивач зазначив суду, що постанова відносно нього винесена неправомірно, крім того, не відповідають фактичним обставинам, що мали місце 24 травня 2011р., викладені у постанові порушення, тобто доведено, що позивачем не порушено п.8.73 Правил дорожнього руху, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України.

При цьому, відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем не надано в суд доказів, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та, якими б спростовувались обставини, на які посилається позивач.

Враховуючи, що з протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови вбачається, що позивач був не згоден з наявністю факту вчинення ним відповідного правопорушення, суд вважає, що самі по собі протокол та постанова про адміністративне правопорушення не можуть бути беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

Згідно ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем не доведено законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови.

Приймаючи до уваги приписи ч.1, 3 ст.2, ч.2 ст.71 КАС України, суд вважає, що приймаючи постанову по справі про адміністративне правопорушення відповідач діяв з порушенням норм КУпАП, що регламентують порядок притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, тому позовні вимоги є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.293 КУпАП орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи.

Тому, задовольняючи позов, суд скасовує оскаржувану постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159-163, ч.2 ст.1712 КАС України, ст.ст.17, 18, 247, 288, 296 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АХ1 №103207 від 24 травня 2011р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 430 (чотириста тридцять) гривень.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КпАП України закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя