Справа № 2а-591/10/0870
Суддя: Матяш Ольга Віталіївна
Дата ухвалення: 2010-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2010 року об 11-08 годині Справа № 2а-591/10/0870

Запорізький окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Матяш О.В.,

при секретарі Полтавці Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя

справу за адміністративним позовом прокурора м. Енергодар Запорізької області

до ВДВС Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області

про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області ВП №14889023 від 18.12.2009 про повернення виконавчого листа,

ВСТАНОВИВ:

01.02.2010 прокурор звернувся до суду із вказаним позовом, зазначивши в заяві, що при проведенні прокуратурою м. Енергодара перевірки ВДВС встановлено безпідставне повернення до Енергодарського міського суду виконавчого листа №1-99, виданого на підставі вироку Енергодарського міського суду від 27.05.2002 про стягнення з засудженої ОСОБА_1 штрафу в розмірі 600 гривень, призначеного останній як міра покарання за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України.

Зазначений лист перебував на виконанні в провадженні державного виконавця ВДВС Енергодарського міського управління юстиції ОСОБА_2, яка 18.12.2009 винесла постанову про повернення стягувачеві виконавчого листа, на підставі п.2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», - у зв'язку з відсутністю майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення

Прокурор, не погоджуючись з діями виконавця, вважає, що в даному випадку державний виконавець повинен був звернутися до суду із поданням щодо вирішення питання про заміну покарання. Просить визнати протиправною та скасувати зазначену постанову ВДВС у виконавчому провадженні №14889023 про повернення виконавчого листа №1-99 від 12.03.2008.

Відповідач позов не визнав, надав до суду заперечення, де зазначив, що до повноважень органів державної виконавчої служби не віднесено направлення до суду заяв про заміну засудженим штрафу на нове покарання у вигляді громадських робіт.

Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що прокурор, покладаючи в позові обовязок про виконання вироку, а саме стягнення штрафу, на державного виконавця, помилково посилається на ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої державний виконавець має право порушувати перед органом, який видав виконавчий документ, клопотання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, а тому прокурор хибно вважає, що питання саме про зміну виду покарання має вирішувати саме ВДВС.

При цьому прокурор не взяв до уваги той факт, що виконавчий лист було видано судом на виконання вироку суду про стягнення з засудженої штрафу як міри покарання, а не на виконання рішення суду, і що питання про заміну штрафу покаранням у вигляді громадських робіт, відповідно до ч.4.ст.53 Кримінального Кодексу України, вирішується суддею районного суду за поданням органу, що відає відбуванням покарання. Прокуратура помилково вказує на те, що ВДВС є органом виконання покарання: пункт 1 ст.11 Кримінально-виконавчого кодексу України містить вичерпний перелік органів виконання покарань по кримінальних справах, а саме: Державний департамент України з питань виконання покарань, його територіальні органи управління, кримінально-виконавча інспекція - саме на них покладено обовязок вносити подання до суду для вирішення питання про заміну одного покарання іншим, в даному випадку штрафу на громадські роботи.

Законодавцем окремо зазначено повноваження органів ДВС в рамках кримінально-виконавчого процесу в ч.6.ст.11 та ст.12 КВК України, згідно яких вони виконують лише покарання у випадках та в порядку, передбачених КВК України та законами України. У разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений законом, його стягнення проводиться примусово ВДВС на підставі виконавчого листа, виданого судом, який постановив вирок.

У звязку з вищезазначеним, просить відмовити у позові.

Заслухавши пояснення прокурора, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначено їй покарання у вигляді штрафу в розмірі 600 гривень, згідно вироку Енергодарського міського суду Запорізької області від 27.05.2002 по справі № 1-99.

22.09.2009 державним виконавцем ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області Братіщевою С.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №1-99 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 600 гривень.

У зв'язку з відсутністю майна боржника, на яке може бути звернено стягнення, на підставі п.2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження, зазначений виконавчий лист було повернуто до суду без виконання, згідно постанови державного виконавця від 18.12.2009.

Вказані вище обставини були виявлені при проведенні прокуратурою м. Енергодара перевірки діяльності ВДВС. Вважаючи повернення виконавчого листа безпідставним, прокурор посилається на те, що Державна виконавча служба також є органом виконання покарань у вигляді штрафу та конфіскації, а тому саме на неї покладено обовязок про ініціювання перед судом питання про заміну одного покарання іншим, в даному випадку - штрафу на громадські роботи.

Тому 28.12.2009 прокурором м. Енергодара було внесено протест №5173 до ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області, який було відхилено.

Згідно з ч.4 ст.21 Закону України «Про прокуратуру», у разі відхилення протесту прокурор може звернутися з заявою до суду про визнання акта незаконним.

Статтею 11 КВК України встановлено, що органами виконання покарань є: Державний департамент України з питань виконання покарань, його територіальні органи управління, кримінально-виконавча інспекція. У межах, визначених цим Кодексом та законами України, виконання кримінальних покарань також здійснює Державна виконавча служба.

Відповідно до ст.12 цього кодексу, ДВС виконує покарання у виді штрафу і конфіскації майна у випадках та в порядку, передбачених цим Кодексом та законами України.

Порядок виконання покарання у виді штрафу визначено статтею 26 КВК України: у разі неможливості сплатити повний розмір штрафу суд може замінити несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських або виправних робіт відповідно до закону.

Згідно вимог ст.410 Кримінально-процесуального кодексу України, питання про заміну штрафу покаранням у вигляді громадських робіт, відповідно до ч.4 ст.53 КК України, вирішується суддею районного (міського) суду за поданням органу, що відає відбуванням покарання.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які

здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконання.

Статтею 2 цього закону передбачено, що примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, районних, міських (міст обласного значення), районних в містах відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Статтею 5 цього закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.8 ч.3 вказаної вище статті, державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право звертатися до органу, який видав виконавчий документ, за роз'ясненням рішення з заявою про видачу дубліката виконавчого документа, порушувати клопотання про встановлення чи зміни порядку і способу виконання, відстрочку та розстрочку виконання рішення.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Частина 2 ст. 19 Конституції України зобов'язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Таким чином, аналізуючи вищезазначені норми закону, суд приходить до висновку, що при виконанні покарання у вигляді штрафу органи ДВС діють як орган виконання покарань ( орган, що відає відбуванням покарання), а тому, в першу чергу, вони повинні керуватись саме нормами Кримінально-виконавчого кодексу України, а не нормами Закону України «Про виконавче провадження», оскільки інші органи виконання покарань не контролюють виконання такого виду покарання як штраф.

Отже, в цьому випадку органи ДВС єдині органи в системі органів виконання покарань по кримінальним справам, що виконують та контролюють такий вид покарань як штраф.

Тому, на думку суду, ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області повинен був звернутися до суду з поданням про заміну засудженій одного покарання іншим, в даному випадку - штрафу на громадські роботи. А останній - при задоволенні подання - відізвав би виконавчий лист до суду - без виконання.

Керуючись ст.ст.17,158-162, 167, 181 КАС України, ст.21 Закону України «Про прокуратуру», суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця ВДВС Енергодарського міського управління юстиції ВП №14889023 від 18.12.2009 про повернення стягувачеві виконавчого листа №1-99 від 12.03.2008.

Постанова може бути оскаржена у Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд через Запорізький окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня складення постанови у повному обсязі шляхом подання заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, що її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова у повному обсязі виготовлена 18.02.2010.

Суддя Матяш О.В.