Справа № 2а-6675/09/0870
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2010-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

13 січня 2010 року Справа № 2а-6675/09/0870

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді О.В. Конишева,

при секретарі судового засідання С.А. Данилова,

за участю представників :

від позивача ОСОБА_1, довіреність №Д/3/09 від 26.01.2009

ОСОБА_2, довіреність №б/н від 10.01.2010

від відповідача ОСОБА_3, довіреність №171/10/10-010 від 20.01.2009

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Економ плюс» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/0 від 25.11.2009.

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Економ плюс» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/0 від 25.11.2009.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Зокрема зазначивши, що позивач придбавав послуги зв'язку у ЗАТ «ОСОБА_4Ес.Ем» та ВАТ «Укртелеком».

На виконання умов пункту 3.4.2. договору із ЗАТ «ОСОБА_4Ес.Ем» підприємство зв'язку та позивач оформлювали акти наданих послуг за цим договором, які надавалися перевірникам. Крім цих актів позивач оформлював рахунки (рахунки - фактури), які на думку податкової служби не можуть підтверджувати валові витрати.

Валові витрати згідно із Законом мають підтверджуватися: або розрахунковими документами (тобто рахунками), або платіжними документами (тобто платіжними дорученнями), або іншими документами (актами приймання - передачі та інш.).

Таким чином, позивач вважає, що ним не завищено валові витрати, а тому висновки акту перевірки про заниження підприємством податкових зобов'язань з податку на прибуток на суму 50187 грн., що викладені в підрозділі 3.1.4. розділу 3 та в розділі 4 акту перевірки є такими, що не ґрунтуються на Законі. Отже і спірне податкове повідомлення - рішення є протиправним.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, визнати нечинним та протиправним податкове повідомлення-рішення № /0 від 25.11.2009.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив з підстав, викладених в запереченнях на позов. Зокрема зазначивши, що винесення оскаржуваного податкового повідомлення - рішення відбулось на підставі встановлених під час перевірки порушень п.5.2.1, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР в зв'язку з чим підприємством безпідставно завищено валові витрати за перевіряємий період на 200 734,63 грн.

Перевіркою первинних документів, наданих до перевірки щодо взаємовідносин з постачальниками робіт та послуг, встановлено, що підставою для відображення підприємством в обліку витрат на послуги зв'язку є рахунки-фактури, надані контрагентами ЗАТ «ОСОБА_4Ес.Ем» та ВАТ «Укртелеком». Рахунок (рахунок-фактура) за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа.

Таким чином,відповідач вважає, що підприємством на порушення вимог п.5.2.1. пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР безпідставно завищено валові виграти за перевіряємий період на 200 734,63 грн.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просить в задоволені адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача та відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя проведена планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2008 по 30.06.2009 за результатами якої прийнято ОСОБА_3 №162/23-2/34268112 від 12.11.2009, яким встановлено порушень п. 5.2.1, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР, а саме підприємством безпідставно завищено валові витрати за перевіряємий період на 200 734,63 грн. по кварталах : за 1 квартал 2008 року у сумі 32 072,61 грн., за 2 квартал 2008 року у сумі 32 944,28 грн., за 3 квартал 2008 року у сумі 36 844,80 грн., за 4 квартал 2008 року у сумі 34 575.32 грн., за 1 квартал 2009 року у сумі 33 007,69 грн., за 2 квартал 2009 року у сумі 31 289,93 грн.

На підставі зазначеного акту винесено податкове повідомлення-рішення № /0 від 25.11.2009, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 67 871 грн.

Судом встановлено, що позивач придбавав послуги зв'язку у ЗАТ «ОСОБА_4Ес.Ем» та ВАТ «Укртелеком».

Згідно із укладеними договорами із ВАТ «Укртелеком» та додатковими угодами до них рахунки, що їх виставляє підприємство зв'язку позивачеві, є, одночасно, і актами передавання - приймання робіт (наданих телекомунікаційних послуг). На виконання умов пункту 3.4.2. договору із ЗАТ «ОСОБА_4Ес.Ем» підприємство зв'язку та позивач оформлювали акти наданих послуг за цим договором. Крім цих актів позивач оформлював рахунки (рахунки - фактури.

На рахунках, що отримувалися від ВАТ «Укртелеком» прямо зазначається, що цей рахунок є актом приймання- передавання виконаних робіт (наданих телекомунікаційних послуг) за певний період. Рахунки, що їх отримував позивач від підприємств зв'язку, повністю відповідають визначенню «первинний документ», яке наведене в ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до вимог п.1.32 ст.1 цього ж Закону господарська діяльність будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Пунктом 5.2.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» встановлено, що до складу валових витрат відносяться суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.8 цієї статті.

Акт перевірки не містить ніяких висновків стосовно не повязаності витрат на оплату послуг зв'язку із господарською діяльністю ТОВ «ТК «ЕКОНОМ ПЛЮС» та навіть не заперечує наявності цих витрат.

Отже, пп. 5.2.1. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» підприємством порушено не було.

Згідно до п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунками, платіжними та іншими документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

ОСОБА_2 змістом акту перевірки рахунок-фактура не є первинним документом, а відтак у відповідності до цитованої вище норми підпункту 5.3.9 статті 5 Закону не може підтверджувати валові витрати. Відповідно до пункту 5.11. статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» «установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Рахунки - фактури, що про них йдеться в акті перевірки, підтверджують здійснення господарської операції та містять відомості про неї. Отже вони є нічим іншим, як первинними документами. До того ж, крім рахунків підприємство оформлювало акти приймання - передачі послуг (акти наданих послуг).

Крім того, валові витрати на оплату послуг зв'язку підтверджено не тільки розрахунковими, але й платіжними документами. Так в оплату послуг зв'язку позивачем оформлювалися платіжні доручення.

Отже суд приходить до висновку, що позивачем не завищено валові витрати, а тому висновки акту перевірки про заниження підприємством податкових зобов'язань з податку на прибуток на суму 50 187 грн., що викладені в підрозділі 3.1.4. розділу 3 та в розділі 4 акту перевірки є такими, що не ґрунтуються на Законі. Отже і спірне податкове повідомлення - рішення є протиправним.

Відповідно до ч. 2, 4 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність прийнятого ним спірного податкового повідомлення - рішення.

Згідно ч.1 ст.87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Пунктом 3 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» КАС України встановлено, що судовий збір при зверненні до адміністративного суду сплачується у порядку, встановленому законодавством для державного мита. Розмір судового збору визначається відповідно до підпункту «б» пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», крім випадків, встановлених підпунктом 3 цього пункту (щодо майнових вимог про стягнення грошових коштів).

Тобто, розмір судового збору в даному випадку повинен складати 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, або 3,40 грн. Таким чином слід присудити з Державного бюджету України на користь позивача обґрунтовані та підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 69-71, 158, 160- 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Економ плюс» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/0 від 25.11.2009 задовольнити у повному обсязі.

Визнати нечинним та протиправним податкове повідомлення-рішення №/0 від 25.11.2009.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Економ плюс» 3,40 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з моменту проголошення або складання постанови у повному обсязі, якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Апеляційна скарга на постанову Запорізького окружного адміністративного суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження, також апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова в повному обсязі виготовлена 19.01.2010.

Суддя /підпис/ ОСОБА_5