Справа № 804/16232/14
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Юхименка О.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м.

Дніпропетровську апеляційну

скаргу

Восьмого воєнізованого гірничорятувального загону

за позовом

Восьмого воєнізованого гірничорятувального загону

до

про

1.Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області;

2.Управління Пенсійного фонду України в м.Першотравенську Дніпропетровської області.

визнання протиправними та скасування розрахунків,-

ВСТАНОВИВ:

Восьмий воєнізовананий гірничорятувальний загін (далі по тексту – позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області (далі по тексту-відповідач - 1) та Управління Пенсійного фонду в м.Першотравенску Дніпропетровської області(далі по тексту –відповідач – 2) в якому із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив визнання протиправними та скасувати розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій. (а.с. 3-5)

Позивач, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві, зазначив, що рахунки винесені не на підставі вимог чинного законодавства та без врахування всіх обставин, що мали значення для їх винесення, а отже, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Позивач зазначає, що оспорювані розрахункові суми повинні ставитися для звірки, а не для сплати, а також, зазначає, що не має боргу за попередній рік перед відповідачами.

Відповідач-1, у письмових запереченнях на апеляційну скаргу, заперечував проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було з’ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення та постановлено рішення без порушень норм чинного законодавства.

Від Відповідача-2 на адресу суд надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу в яких він зазначає, що судом першої інстанції правомірно винесено рішення з дотриманням вимог норм процесуального та матеріального права, а вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду надійшли клопотання Відповідача-1 і Відповідача-2 в яких вони, кожен окремо, просили суд розглянути справу без участі їх представників, у зв’язку із неможливістю прибуття у судове засідання.

За таких обставин, з урахуванням думки представника позивача, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників Відповідача – 1 і Відповідача-2.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги зазначені в апеляційній скарзі, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем отримано від УПФУ в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області лист з додатками - розрахунками (вх. №3780/02/14 від 04.09.2014 року, вх. №3698/02/14 від 03.09.2014 року, вх. №3697/02/14 від 03.09.2014 року, вх. №3696/02/14 від 03.09.2014 року, вх. №3695/02/14 від 03.09.2014 року, вх. №3694/02/14 від 03.09.2014 року, вх. №3693/02/14 від 03.09.2014 року, вх. №3692/02/14 від 03.09.2014 року, вх. №3691/02/14 від 03.09.2014 року, вх. №3690/02/14 від 03.09.2014 року, вх. №3689/02/14 від 03.09.2014 року, вх. №3688/02/14 від 03.09.2014 року, вх. №3687/02/14 від 03.09.2014 року, вх. №3686/02/14 від 03.09.2014 року, вх. №3685/02/14 від 03.09.2014 року, вх. №3684/02/14 від 03.09.2014 року, вх. №3683/02/14 від 03.09.2014 року, вх. №2456/02/13 від 23.06.2014 року, вх. №3779/02/14 від 04.09.2014 року) з вимогою сплатити у вересні 2014 року суму відшкодувань - фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за попередні періоди.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що вищезазначені розрахунки виставлені Управлінням Пенсійного фонду України в м.Першотравенську Дніпропетровської області з 2005 року і складають суму у розмірі 1 643 042,51 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення.

Колегія суддів погоджується з такою позицією суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 6.2 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року №21-1 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за №64/8663 (далі Інструкція №21-1 від 31.12.2003 року), витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 6.4 зазначеної Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону № 1058- IV (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно п. 6.5 Інструкції №21-1 від 31.12.2003 року розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

За змістом пункту 6.8 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат па виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Таким чином, проаналізувавши наведені вище норми, колегія суддів зауважує, що, тільки у випадку зміни розміру пенсії або настання обставин, які безпосередньо впливають на суму відшкодування, органи пенсійного фонду мають право для донарахування додаткової суми відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії за попередні періоди.

При цьому, згідно статті 6 Інструкції №21-1 від 31.12.2003 року відсоток відшкодування підприємствами змінювався, а саме з 20% за 2004 рік до 100% за 2012 рік та всі наступні роки, тому суми до відшкодування по кожному з пенсіонерів, вказаних у розрахунках, є зростаючими та не включать в себе попередні суми.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що оскаржувана заборгованість виникла з моменту отримання розрахунків про відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, а саме з вересня 2014 року, що мають бути відображені в акті звірення на початок 2015 року.

Крім того, УПФУ в м.Першотравенську Дніпропетровської області позивачу були надіслані річні розрахунки з 2005 по 2013 роки, зі змісту, яких вбачається, що графа 16 заповнена, а саме сума відшкодування підприємства за попередній рік.

З приводу вищезазначеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що чинним законодавством України на позивача покладено обов’язок в повному обсязі відшкодовувати Пенсійному фонду витрати на виплату та доставку пенсій, призначених особам, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком № 1.

Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог, колегія суддів зважує на те, що сам по собі розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій не носить обов’язкового характеру для виконання позивачем та не тягне за собою безспірне стягнення зазначених у ньому сум, оскільки такі суми стягуються в судовому порядку.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивач не позбавлений права надавати заперечення проти такого розрахунку при розгляді справи про стягнення сум на підставі зазначеного розрахунку.

За даних обставин суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об’єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову у задоволенні адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 28 січня 2015 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 160, ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Восьмого воєнізованого гірничорятувального загону - залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу – з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено – 22 червня 2015 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: Л.М. Нагорна