Справа № 810/1518/15
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/1518/15

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 року 810/1518/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в порядку скороченого провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом Комунального підприємства Київської обласної ради "Тетіївтепломережа" до Тетіївської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та зобов’язання вчинити певні дії

в с т а н о в и в:

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що у липні та листопаді 2014 року КП КОР "Тетіївтепломережа" своєчасно задекларувало податкове зобов’язання з податку на додану вартість та сплатило самостійно узгоджену суму податкового зобов’язання у строки, визначені податковим законодавством. Проте, відповідачем протиправно здійснено зміну призначення платежу, вказаних у відповідних платіжних дорученнях ,та зараховано кошти у рахунок погашення податкового боргу попередніх періодів.

Крім того, позивач наголошував на тому, що протягом 2009-2014 років КП КОР "Тетіївтепломережа" своєчасно сплатило самостійно узгоджені суми податкових зобов’язань з податку на додану вартість у строки, визначені податковим законодавством, що підтверджується постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2013 у справі №810/1323/13-а та відповідними платіжними дорученнями.

За наведених обставин позивач вважає оскаржуване рішення необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач заперечень проти адміністративного позову не надав.

Представник позивача звернуся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

На підставі ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв’язку з наступним.

Комунальне підприємство Київської обласної ради "Тетіївтепломережа", код ЄЄДРПОУ 24879282, як юридична особа зареєстроване Тетіївською районною державною адміністрацією Київської області 22.11.1994 та, як платник податків перебуває на обліку в Тетіївській ОДПІ з 13.01.1995 за №257.

У цих платіжних дорученнях позивач визначив призначення платежу – сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за липень 2014 року.

Судом встановлено, що у платіжному дорученні від 05.09.2014 №1739 позивач визначив призначення платежу – сплата нарахованих сум ПДВ згідно уточнюючого розрахунку за вересень 2014 року.

Судом встановлено, що у платіжному дорученні від 11.12.2014 №1928 позивач визначив призначення платежу – сплата нарахованих сум ПДВ за листопад 2014 року.

У березні 2015 року Тетіївською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області проведено камеральну перевірку КП КОР "Тетіївтепломережа" щодо своєчасності сплати платежів до бюджету з податку на додану вартість терміном сплати 30.08.2014, 05.09.2014, 30.12.2014, за результатами якої складено Акт від 04.03.2015 №103/151/24879282.

При перевірці своєчасності сплати узгодженого податкового зобов’язання податковим органом встановлено, що позивачем на порушення п. 203.2 ст. 203 ПК України несвоєчасно сплачено до бюджету податок на додану вартість.

Зі змісту Акта перевірки слідує, що позивач порушив граничні терміни сплати узгоджених податкових зобов’язань з податку на додану вартість за липень 2014 року (граничний термін до 30.08.2014) на 5 днів у сумі 2 956,00 грн., на 26 днів у сумі 573,30 грн., на 47 днів у сумі 573,30 грн., на 80 днів у сумі 573,30 грн., на 96 днів у сумі 24 796,90 грн., на 102 дні в сумі 5 000,00 грн., на 110 днів у сумі 573,30 грн., на 142 дні в сумі 20 573,30 грн., на 151 день у сумі 20 206,00 грн., на 170 днів у сумі 573,30 грн., на 173 дні в сумі 7 505,65 грн., згідно уточнюючого розрахунку від 05.09.2014 (граничний термін сплати 05.09.2014) на 166 днів у сумі 2 870,00 грн. та за листопад 2014 року (граничний термін до 30.12.2014) на 52 дні в сумі 390,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначено нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг – сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з підпунктів 16.1.3, 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов’язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Порядок надання податкової декларації з податку на додану вартість та строки розрахунків з бюджетом врегульовано статтею 203 ПК України.

Так, відповідно до вимог вказаної статті, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, передумовою нарахування штрафних санкцій є несплата платником податків суми узгодженого податкового зобов’язання.

При цьому, згідно п. 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Отже, п. 87.9 ст. 87 ПК України надає право податковому органу змінювати призначення платежу, а зараховувати суми, які сплатив платник податку в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напрямку сплати, визначеного законом.

Наведене свідчить, що податковий орган має право змінювати призначення платежів платника лише у разі наявності у такого платника непогашеного податкового боргу.

У той же час, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2013 по справі №810/1323/13-а встановлено, що за 2009, 2010, 2011, 2012 роки КП КОР "Тетіївтепломережа" подавались декларації з податку на додану вартість, в яких визначено суми податкового зобов’язання, які позивачем були сплачені в повному обсязі у строки, встановлені чинним законодавством, що свідчить про відсутність податкового боргу за вказані періоди.

Отже, вказаним судом рішенням, яке набрало законної сили, було встановлено, що у КП КОР "Тетіївтепломережа" за 2009-2012 роки був відсутній податковий борг.

Крім того, у 2013-2014 роках позивачем були подані податкові декларації з податку на додану вартість, зокрема: за січень 2013 року з визначеним грошовим зобов’язанням з ПДВ 3 148 грн.; за лютий 2013 року з визначеним грошовим зобов’язанням з ПДВ 18 647 грн.; за березень 2013 року з визначеним грошовим зобов’язанням з ПДВ 19 984 грн.; за квітень 2013 року з визначеним грошовим зобов’язанням з ПДВ 56 901 грн.; за травень 2013 року з визначеним грошовим зобов’язанням з ПДВ 29 897 грн.; за червень 2013 року з визначеним грошовим зобов’язанням з ПДВ 2 180 грн.; за липень 2013 року з визначеним грошовим зобов’язанням з ПДВ 8 890 грн.; уточнюючий розрахунок за червень 2013 року з визначенням додаткового грошового зобов’язання з ПДВ у сумі 4 637 грн. та штрафу в сумі 139 грн.; за серпень 2013 року з визначеним грошовим зобов’язанням з ПДВ 4 275 грн.; за вересень 2013 року з визначеним грошовим зобов’язанням з ПДВ 4 209 грн.; за жовтень 2013 року з визначеним грошовим зобов’язанням з ПДВ 2 381 грн.; за листопад 2013 року з визначеним грошовим зобов’язанням з ПДВ 14 316 грн.; за грудень 2013 року з визначеним грошовим зобов’язанням з ПДВ 20 861 грн.; за січень 2014 року з визначеним грошовим зобов’язанням з ПДВ 2 696 грн.; за лютий 2014 року з визначеним грошовим зобов’язанням з ПДВ 40 147 грн.; за березень 2014 року з визначеним грошовим зобов’язанням з ПДВ 43 747 грн.; за квітень 2014 року з визначеним грошовим зобов’язанням з ПДВ 63 850 грн.; за травень 2014 року з визначеним грошовим зобов’язанням з ПДВ 36 035 грн.; за червень 2014 року з визначеним грошовим зобов’язанням з ПДВ 87 828 грн.; за липень 2014 року з визначеним грошовим зобов’язанням з ПДВ 90 896 грн.; за серпень 2014 року з визначеним грошовим зобов’язанням з ПДВ 0 грн.; уточнюючий розрахунок за липень 2013 року з визначенням додаткового грошового зобов’язання з ПДВ у сумі 2 870 грн. та штрафу в сумі 86 грн.; за вересень 2014 року з визначеним грошовим зобов’язанням з ПДВ 13 604 грн.; за жовтень 2014 року з визначеним грошовим зобов’язанням з ПДВ 13 604 грн.; за листопад 2014 року з визначеним грошовим зобов’язанням з ПДВ 253 грн.

Судом встановлено, що оплату зазначених податкових зобов’язань позивач здійснив наступними платіжними дорученнями: від 26.02.2013 №710 сплачено суму у розмірі 3 148,00 грн., призначення платежу – сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за січень 2013 року; від 27.03.2013 №775 сплачено суму у розмірі 18 647,00 грн., призначення платежу – сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за лютий 2013 року; від 30.04.2013 №854 сплачено суму у розмірі 19 984,00 грн., призначення платежу – сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за березень 2013 року; від 23.05.2013 №893 сплачено суму у розмірі 25 000,00 грн., призначення платежу – часткова сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за квітень 2013 року; від 29.05.2013 №907 сплачено суму у розмірі 31 901,00 грн., призначення платежу – часткова сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за квітень 2013 року; від 19.06.2013 №964 сплачено суму у розмірі 29 897,00 грн., призначення платежу – сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за травень 2013 року; від 26.07.2013 №1038 сплачено суму у розмірі 6 956,00 грн., призначення платежу – сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за червень 2013 року; від 07.08.2013 №1059 сплачено суму у розмірі 5 000,00 грн., призначення платежу – попередня сплата нарахованих сум ПДВ за липень 2013 року; від 09.08.2013 №1063 сплачено суму у розмірі 5 000,00 грн., призначення платежу – попередня сплата нарахованих сум ПДВ за липень 2013 року; від 13.09.2013 №1121 сплачено суму у розмірі 4 000,00 грн., призначення платежу – сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за серпень 2013 року; від 17.10.2013 №1198 сплачено суму у розмірі 4 209,00 грн., призначення платежу – сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за вересень 2013 року; від 25.11.2013 №1243 сплачено суму у розмірі 2 381,00 грн., призначення платежу – сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за жовтень 2013 року; від 20.12.2013 №1302 сплачено суму у розмірі 14 316,00 грн., призначення платежу – сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за листопад 2013 року; від 17.01.2014 №1341 сплачено суму у розмірі 20 861,00 грн., призначення платежу – сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за грудень 2013 року; від 17.02.2014 №1382 сплачено суму у розмірі 2 696,00 грн., призначення платежу – сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за січень 2014 року; від 20.03.2014 №1443 сплачено суму у розмірі 10 000,00 грн., призначення платежу – сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за лютий 2014 року; від 21.03.2014 №1446 сплачено суму у розмірі 10 000,00 грн., призначення платежу – сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за лютий 2014 року; від 25.03.2014 №1450 сплачено суму у розмірі 10 000,00 грн., призначення платежу – сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за лютий 2014 року; від 27.03.2014 №1456 сплачено суму у розмірі 10 147,00 грн., призначення платежу – сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за лютий 2014 року; від 29.04.2014 №1492 сплачено суму у розмірі 43 747,00 грн., призначення платежу – сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за березень 2014 року; від 15.05.2014 №1522 сплачено суму у розмірі 20 000,00 грн., призначення платежу – часткова сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за квітень 2014 року; від 16.05.2014 №1529 сплачено суму у розмірі 20 000,00 грн., призначення платежу – часткова сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за квітень 2014 року; від 19.05.2014 №1541 сплачено суму у розмірі 23 850,00 грн., призначення платежу – сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за квітень 2014 року; від 26.06.2014 №1622 сплачено суму у розмірі 36 035,00 грн., призначення платежу – сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за травень 2014 року; від 11.07.2014 №1650 сплачено суму у розмірі 20 000,00 грн., призначення платежу – сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за червень 2014 року; від 15.07.2014 №1658 сплачено суму у розмірі 30 000,00 грн., призначення платежу – сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за червень 2014 року; від 18.07.2014 №1675 сплачено суму у розмірі 20 000,00 грн., призначення платежу – сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за червень 2014 року; від 28.07.2014 №1685 сплачено суму у розмірі 17 828,00 грн., призначення платежу – сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за червень 2014 року; від 22.08.2014 №1729 сплачено суму у розмірі 30 000,00 грн., призначення платежу – сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за липень 2014 року; від 27.08.2014 №1730 сплачено суму у розмірі 30 000,00 грн., призначення платежу – сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за липень 2014 року; від 29.08.2014 №1731 сплачено суму у розмірі 30 896,00 грн., призначення платежу – сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за липень 2014 року; від 05.09.2014 №1739 сплачено суму у розмірі 2 956,00 грн., призначення платежу – сплата нарахованих сум ПДВ згідно уточнюючого розрахунку за вересень 2014 року; від 11.12.2014 №1928 сплачено суму у розмірі 5 000,00 грн., призначення платежу – сплата нарахованих сум ПДВ за листопад.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивач своєчасно сплачував податкові зобов’язання з податку на додану вартість за період з січня 2013 року по листопад 2014 року.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об’єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Однак, в Акті перевірки не вказано, за які податкові періоди підприємством допущені порушення термінів сплати податкових зобов’язань та не вказано, на підставі якого документа підприємство зобов’язане сплатити суму, що зазначена в Акті перевірки, але не сплатило її.

За таких обставин суд вважає, що відповідач необґрунтовано дійшов висновку про порушення позивачем граничних строків сплати податку на додану вартість за липень та листопад 2014 року.

У зв’язку з цим суд дійшов висновку, що у позивача був відсутній борг за липень та листопад 2014 року, зворотного суду відповідачем не доведено, а тому позивач не міг порушити граничні строки сплати узгодженого податкового зобов’язання з ПДВ за липень та листопад 2014 року, отже, прийняте податкове повідомлення-рішення є протиправним і підлягає скасуванню.

Щодо вимог позивача про зобов'язання відповідача відобразити в картці особового рахунку позивача відомості про сплату податкових зобов’язань з податку на додану вартість за листопад 2014 року відповідно до платежів, вказаних у платіжних дорученнях позивача, суд зазначає наступне.

З метою забезпечення ведення територіальними органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів наказом Міністерств доходів і зборів України від 05.12.2013 №765 затверджено Порядок ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів.

Цим Порядком встановлюється механізм ведення територіальними органами Міністерства доходів і зборів України (далі – Міндоходів) оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ цього Порядку з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати – за кожним платником.

Згідно з пунктами 11-13 Порядку передбачено, що форми інтегрованих карток платника мають лицьовий та зворотний боки.

Зворотний бік інтегрованої картки відображає стан розрахунків платника (суми нарахованого та сплаченого платежів, пені, штрафних (фінансових) санкцій, процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобов'язань (податкового боргу), суми податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, надміру та/або помилково сплачені, заявлені до відшкодування тощо) за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами, операції, що проводяться з коштами передоплати.

На лицьовому боці інтегрованої картки відображається додаткова інформація щодо стану розрахунків платника за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами та передоплатою.

Усі вартісні операції в інтегрованій картці платника здійснюються у гривнях з двома десятковими знаками.

Занесення/перенесення, виключення/включення операцій в інформаційній системі проводяться структурними підрозділами територіальних органів Міндоходів, на які покладено функції з введення відповідної інформації.

Контроль за достовірністю та повнотою відображення інформації в інформаційній системі забезпечується структурними підрозділами, на які покладено функції з введення відповідної інформації.

Отже, відображення податковим органом в інтегрованих картках платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов'язань спричиняють правові наслідки саме для платника податку, оскільки від правомірності таких дій фактично залежить фінансовий стан платника податків у розрізі розрахунків із бюджетом, зокрема, щодо наявності та вірному розрахунку заборгованості перед бюджетом з урахуванням періоду її виникнення.

Зазначене свідчить про наявність такого способу захисту порушеного права позивача, як зобов'язання відповідача внести зміни до картки особового рахунку платника податків.

Разом з цим, суду не наданого жодного доказу, що відповідач після набрання даним рішенням законної сили буде ухилятись від здійснення коригування у картці особового рахунку позивача його показників у зв’язку із скасуванням оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, предметом спору по адміністративній справі можуть бути лише існуючі правовідносини, а не ті, які можуть виникнути в майбутньому.

Суд зазначає, що встановлення обов’язків на майбутнє, без врахування змін чинного законодавства, яке може мати місце в подальшому та без наявності спірних правовідносин, є передчасним і безпідставним.

За наведених обставин така вимога не підлягає задоволенню у зв’язку з її передчасністю, спрямованістю на майбутнє, відсутністю підстав вважати, що відповідач буде ухилятись від виконання рішення суду.

Статтею 11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб’єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На виконання цих вимог відповідач, як суб’єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів та пояснень, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Згідно ч. 1 ст. 97 КАС України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Оскільки сторони не звертались до суду з клопотанням про відшкодування судових витрат, вони стягненню на їх користь не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 11, 14, 69-71, 122, 128, 158-163, 167, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лапій С.М.