Справа № 807/767/14
Суддя: Гебеш С. А.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закiнчення пiдготовчого провадження i призначення справи до судового розгляду

08 травня 2014 рокум. Ужгород№ 807/767/14

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С. А.,

при секретарі судових засідань -ОСОБА_1

та осіб, що беруть участь у справі:

позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3

представника третьої особи - ОСОБА_4

провівши підготовку справи у попередньому судовому засіданні до судового розгляду за позовною заявою ОСОБА_2 до Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів та моральної шкоди, третя особа - Державна казначейська служба України у Закарпатській області, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів та моральної шкоди, третя особа - Державна казначейська служба України у Закарпатській області.

Під час підготовки справи у попередньому судовому засіданні до судового розгляду було вивчено позовну заяву та додані до неї матеріали справи, з'ясовано чи не відмовляється позивач від адміністративного позову та чи не визнає відповідач адміністративний позов та роз'яснено сторонам можливість щодо примирення, уточнено позовні вимоги та заперечення відповідача проти адміністративного позову, з'ясовано питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, визначено коло осіб, що підлягають виклику в судове засідання; вчинені інші дії щодо підготовки справи до судового розгляду, зясовано питання та зібрані та дослідженні докази щодо поважності причини пропуску позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним судом.

Позивач в судовому засіданні просив суд за наслідками проведення попереднього судового засідання просив суд закінчити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду з врахуванням його заяви про поновлення строку на звернення до суду, який пропущений позивачем з поважних причин.

Представник відповідача в судовому засіданні просила суд даний адміністративний позов залишити без розгляду, так як позивачем пропущено встановлений ст. 99 КАС України строк звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Представник третьої особи погодився із позицією відповідача і також просив суд даний адміністративний позов залишити без розгляду, так як позивачем пропущено встановлений нормами ст. 99 КАС України строк звернення до суду.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, заявлене позивачем клопотання про визнання поважними причин пропуску звернення до суду, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, згідно ч.1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватись інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

В даному випадку з адміністративного позову та матеріалів справи і з пояснень позивача наданих ним у попередньому судовому засіданні вбачається, що він звернувся до адміністративного суду за захистом як він вважає, свого порушеного права повязаного з невиплатою йому відповідачем одноразової грошової допомоги у звязку із звільненням, яка передбачена Постановою КМУ «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 року №393.

Отже виходячи з наведеного спір між сторонами полягає з приводу невиплати позивачу при його звільненні вищевказаної одноразової грошової допомоги у звязку із звільненням.

З цього приводу слід зазначити, що у Рішенні Конституційного Суду України №4-рп/2012 року у справі № 1-5/2012 року, а саме п.2.2 визначено, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобовязаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Таким чином, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Невиплата власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум і вимога звільненого працівника щодо їх виплати є трудовим спором між цими учасниками трудових правовідносин.

Згідно з частиною першою статті 233 Кодексу працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

З огляду на наведене Конституційний Суд України дійшов висновку, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.

У резолютивній частині даного рішення Конституційного суду яке є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржено зазначено, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозвязку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Враховуючі наведене а також те, що у ході попереднього судового розгляду даної справи наданий час суду не можливо встановити чи відповідач фактично провів всі виплати належні позивачу при звільненні та повністю провів розрахунок з ним, тобто чи було виплачено позивачу всі виплати при його звільненні зокрема і одноразову грошову допомогу у звязку із звільненням, яка передбачена Постановою КМУ «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 року №393, тому суд констатує що наданий час не можливо встановити з якого саме часу необхідно вважати що позивач дізнався про порушення свого права щодо невиплати йому вказаної одноразової грошової допомоги при звільненні.

Також суд при встановленні поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду встановив, що позивач фактично з моменту свого звільнення намагався захистити своє право на отримання вищевказаної допомоги, про що свідчить неодноразове звернення його до ДПА України, яка його звільняла, та ДПА у Закарпатській області де він працював щодо виплати даної допомоги, а також з 2010 року звертався до суду, з позовом про стягнення з Воловецької районної ради даної одноразової грошової допомоги у звязку із звільненням, так як у відповіді ДПА України від 28.04.2010 року № 2904/Б/26-6214, яка надана позивачем та долучена до матеріалів справи на його звірення йому було розяснено, що дана допомога при звільнені проводиться саме Воловецькою районною радою Закарпатської області, в яку позивач був відряджений для роботи.

Однак з наявних в матеріалах справи рішень інших судів, а саме з постанови Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21.03.2011 року, ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.06.2011 року, ухвали Вищого адміністративного суду України від 26.03.2013 року вбачається, що позивачу було відмовлено у задоволенні позову саме в частині що стосується виплати цієї допомоги яка визначена ст. 11 Постановою КМУ від 17.07.1992 року №393, оскільки за висновками даних судів така повинна проводитись саме органом зі служби яких особа звільняється, а саме ДПА в Закарпатській області, правонаступником якої являється в даному випадку відповідач у даній адміністративній справі Головне управління Міндоходів у Закарпатській області.

Наведене свідчить проте, що позивач не втратив інтересу до даного питання і тривалий час намагався захистити своє право на отримання даної допомоги, яка як він зазначає повинна була бути йому виплачена при звільненні і наданий час відповідачем невиплачена.

Також, суд враховую як одну з підстав поважності пропуску строку звернення до суду і ту обставину, що позивач перебував на лікуванні, що підтверджується наявними в матеріалах справи медичними виписками та відповідними довідками про хворобу.

Згідно зі ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановлюється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Із змісту даних норм слідує, що суд, який вирішує публічно-правовий спір, самостійно повинен перевірити чи пропущено позивачем встановлений строк звернення до суду, якщо так, то чи є в матеріалах адміністративного позову докази поважності причин його пропуску.

Беручи до увага вище наведені обставини суд вважає, що в даному випадку є достатньо підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення позивача до адміністративного суду з даним адміністративним позовом, так як наданій стаді судового розгляду неможливо встановити чи був проведений відповідачем з позивачем повний розрахунок при його звільненні, оскільки ці обставини повинні бути встановленні саме під час судового розгляду даної справи по суті, а тому суд приходить до висновку, що зазначені відповідачем обставини викладенні у своїх запереченнях проти позову щодо залишення його без розгляду є безпідставними та передчасними.

Також у відповідності та на підставі ст.ст. 69, 111, 146 КАС України для забезпечення всебічного та обєктивного вирішення справи протягом розумного строку, судом була винесена ухвала суду, яка занесена до журналу судового засідання від 08 травня 2014 року про витребування від відповідача додаткових доказів, а саме: оригінали матеріалів особової справи ОСОБА_2 для огляду їх в судовому засіданні та відповідно розрахунок суми одноразової грошової допомоги у звязку із звільненням, яка передбачена Постановою КМУ «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 року №393.

Як передбачено приписами ч.1 ст. 121 КАС України за наслідками підготовчого провадження суд постановляє ухвалу про: залишення позовної заяви без розгляду; зупинення провадження у справі; закриття провадження у справі; закінчення підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду.

За вищевикладених обставин та на підставі ч.1 ст. 121 КАС України суд приходить до висновку про необхідність закінчення підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду.

На підставі наведено та керуючись ст.ст. 110, 111, 121, 155, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати поважними причини пропуску звернення ОСОБА_2 до адміністративного суду з адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міндоходів у Закарпатській об ласті про визнання протиправною бездіяльності, третя особа - Державна казначейська служба України у Закарпатській області

Закінчити підготовче провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправною бездіяльності, третя особа - Державна казначейська служба України у Закарпатській області.

Витребувати від Головного управління Міндоходів у Закарпатській області додаткові докази зазначенні в ухвалі Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.05.2014 року, а саме: оригінали матеріалів особової справи ОСОБА_2 для огляду їх в судовому засіданні та відповідно розрахунок суми одноразової грошової допомоги у звязку із звільненням, яка передбачена Постановою КМУ «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 року №393.

Призначити справу до судового розгляду на 15 травня 2014 року на 13:30 год. засідання відбудеться за адресою: 88017, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Б.Хмельницького, буд. 21.

Адреса для кореспонденції: 88000, м. Ужгород, вул. Загорська, 30.

Викликати сторони у судове засідання судовими повістками.

Справу буде розглянуто суддею Гебеш С.А. одноособово.

Ухвала оскарженню не підлягає. Згідно ч. 2 ст. 185 КАС України заперечення на ухвалу сторони можуть викласти в апеляційній скарзі на постанову суду першої інстанції.

Суддя C.А. Гебеш