Справа № 509/1534/15-а
Суддя: Гандзій Д. М.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 509/1534/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

судді Гандзій Д.М.

при секретарях Демеденко Ю.А., Черкасові Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новодолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, за участю 3-ої особи : Відділу містобудування та архітектури Овідіопольської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ :

8 квітня 2015 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з названим адміністративним позовом, в якому зазначила, що вона є власником земельної ділянки площею 0,107 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:001:0044, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Нова Долина, вул. Виноградна, 18 і зареєстрована у Державному земельному кадастрі 13.12.2004 р. Овідіопольським РВ ОРФ ДП «ЦДЗК», були встановлені межі її земельної ділянки в натурі та згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданого Відділом Держземагенства в Овідіопольському районі Одеської області від 12.11.2014 р. № НВ 014 на вказану ділянку обмежень, обтяжень та накладених сервітутів не існує.

26.02.2015 р., позивачка звернулася до Відділу містобудування та архітектури Овідіопольської РДА з заявою про надання будівельного паспорту забудови вказаної земельної ділянки, але листом від 09.03.2015 р. в задоволенні її заяви відмовлено з тих підстав, що її земельна ділянка у звязку із затвердженням нового генерального плану забудови с. Нова Долина була включена до санітарно-захисної зони кладовища з посиланням на рішення Новодолинської с/р від 22.08.2008 р. №283-ІІІ «Про затвердження генерального плану забудови с. Нова Долина», яким було затверджено генеральний план забудови села ОСОБА_2 з позначенням на ньому санітарно-захисної зони кладовища, до якої входить її земельна ділянка.

Посилаючись на порушення її законних прав та інтересів як власниці земельної ділянки на її забудову, позивачка просила суд, визнати протиправним та скасувати рішення Новодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 22 серпня 2008 року № 283-ІІІ «Про затвердження генерального плану забудови села ОСОБА_2» в частині затвердження генерального плану села ОСОБА_2 в частині включення до санітарно захисної зони належної їй на праві власності земельної ділянки.

В судовому засіданні представниця Новодолинської сільської ради просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на правомірність рішення цієї ради від 22.08.2008 р. № 283-ІІІ «Про затвердження генерального плану забудови села ОСОБА_2».

Представник 3-ої особи : Відділу містобудування та архітектури Овідіопольської районної державної адміністрації в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, особисто під розписки зі штампом установи, причини неявки суду не повідомив, надіславши до суду клопотання про слухання справи за його відсутності та свої письмові заперечення на позов, в яких просив суд відмовити у задоволенні позову, який вважав незаконним та необґрунтованим (а.с. 23,48,64-71).

Заслухавши думку сторін по справі та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями Конституції України найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обовязком держави (стаття 3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (ст. 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (ст. 22).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони : на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими неспритними наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст. 69 КАСУ доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно із ст. 70 КАСУ, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Приписами ст. 71 КАСУ передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 4 статті 105 КАСУ передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про скасування або визнання нечинним рішення відповідача субєкта владсних повноважень повністю або окремих його положень.

Статтею 78 ЗК України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками, а статтею 90 цього ж Кодексу встановлено, що власники земельних ділянок мають право:

а) продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину;

б) самостійно господарювати на землі;

в) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію;

г) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, лісові насадження, водні об'єкти, а також інші корисні властивості землі;

ґ) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом;

д) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

Порушені права власників земельних ділянок - підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Суд встановив, що право власності на земельну ділянку площею 0,107 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Нова Долина, вул. Виноградна, 18, позивачка набула на підставі нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу від 13.11.2014 р. (реєстр. № 712), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 29442497 від 13.11.2014 р. (номер запису про право власності : 7677958, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна : 37) (а.с. 11,12).

Будь-які обмеження у використанні земельної ділянки позивачці не були встановлені.

22.08.2008 р. рішенням № 283-ІІІ «Про затвердження генерального плану забудови с. Нова Долина» - Новодолинська сільська рада затвердила генеральний план забудови с. Нова Долина, відповідно до якого належна позивачці земельна ділянка була включена до меж охоронної зони кладовища, у звязку з чим ОСОБА_1 Відділом містобудування та архітектури Овідіопольської районної державної адміністрації було відмовлено у видачі будівельного паспорта на забудову її земельної ділянки. (а.с. 13-15,26).

З оглянутого в судовому засіданні оригіналу генерального плану забудови с. Нова Долина, затвердженого вищезазначеним рішенням Новодолинської с/р, випливає, що в порушення ст.ст. 11,15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», якими передбачено проведення обовязкової державної санітарно-епідеміологічної експертизи, яка проведена не була та передбачає, що планування і забудова населених пунктів, курортів повинна передусім передбачати створення найбільш сприятливих умов для життя та збереження і зміцнення здоров`я громадян, а також чинного на той час Закону України «Про планування та забудову територій» - цей план не був погоджений головним санітарним лікарем Овідіопольського району Одеської області і відповідно не відповідає вимогам Закону, а тому, на думку суду є незаконним в частині включення до санітарно захисної зони кладовища належної позивачці на праві власності земельної ділянки за вказаною адресою (а.с. 31-39,52-62).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оспорюваним рішенням Новодолинської сільської ради від 22 серпня 2008 року №283-ІІІ «Про затвердження генерального плану забудови села ОСОБА_2» в частині затвердження генерального плану села ОСОБА_2 і включення до санітарно захисної зони належної ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,107 га - порушенні її законні права та інтереси як законної власниці землі, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11,69-71,99-100,105,158-163 КАС України, ст. ст. 78,90 Земельного Кодексу України,-

П О С Т А Н О В И В :

1)
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Новодолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, за участю 3-ої особи : Відділу містобудування та архітектури Овідіопольської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій та скасування рішення задовольнити ;

2) Визнати протиправним та скасувати рішення Новодолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 22 серпня 2008 року № 283-ІІІ «Про затвердження генерального плану забудови села ОСОБА_2» в частині затвердження генерального плану села ОСОБА_2 в частині включення до санітарно захисної зони належної ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,107 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:001:0044, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Нова Долина, вул. Виноградна, 18.

3)

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гандзій Д.М.