Справа № 821/1560/15-а
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/1560/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Пекного А.С.,

при секретарі: Кальченко-Булановій М.С.,

за участю представників: позивача - Ліхтей М.В., відповідача - Ляха В.І., Осадчої Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Херсонського державного університету до Державної фінансової інспекції в Херсонській області про визнання протиправним та скасування окремих положень вимоги,

встановив:

Херсонський державний університет (далі - позивач, ХДУ, Університет) звернувся до суду із позовом до Державної фінансової інспекції в Херсонській області (далі - відповідач, ДФІ в Херсонській області, Інспекція), в якому з урахуванням уточнених відповідно до заяви від 12.06.2015р. позовних вимог просить визнати протиправними та скасувати пункти 2, 5 мотивувальної частини та абзаци пункту 2 резолютивної частини листа-вимоги ДФІ в Херсонській області від 17.04.2015р. №21-03-14-14/1943 в частині: забезпечення відшкодування одноразової грошової допомоги наданої ОСОБА_4 при працевлаштуванні в добровільному порядку в сумі 6 211,80 грн., а в разі необхідності стягнення в судовому порядку у відповідності до цивільного кодексу України з подальшим перерахуванням отриманих коштів до державного бюджету; стягнення з винних осіб у порядку, встановленому ст.ст.130-136 Кодексу законів про працю України , завданої Університету матеріальної шкоди (збитків) за сплачені послуги з постачання природного газу за завищеним тарифом в сумі 250 722,92 грн., забезпечення приведення тарифів на оплату природного газу для опалення гуртожитків ХДУ у відповідність до постанови НКРЕ України від 13.07.2010р. №813 та забезпечення ведення окремого приладового та бухгалтерського обліку тепла і гарячої води для мешканців гуртожитку.

Позов мотивований тим, що за результатами проведеної Інспекцією перевірки фінансово-господарської діяльності ХДУ за період з 01.05.2014 р. по 01.02.2015 р., складено акт №03-17/03 від 24.03.2015 р. на підставі якого останньому виставлено лист-вимогу "Про усунення порушень законодавства" №21-03-14-14/1943 від 17.04.2015 р. деякі положення яких позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Так, пунктом 2 мотивувальної частини листа-вимоги ДФІ в Херсонській області зазначено, що в порушення вимоги пп.4 п.13 Постанови КМУ від 05.04.1994 р. №226 "Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування" Університетом сплачено одноразову грошову допомогу студентці-випускниці з числа дітей-сиріт ОСОБА_4 в розмірі 6 прожиткових мінімумів при її фактичному не працевлаштуванні, що призвело до втрат державного бюджету на суму 6211,88 грн. В той час, як в даних правовідносинах законодавством передбачено застосування інших норм, а саме: Закон України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", відповідно до ч.7 ст. 8 якого передбачено виплати зазначеній категорії осіб грошової допомоги у розмірі 6 прожиткових мінімумів. При цьому у вказаній нормі Закону відсутня вимога щодо обов'язкового працевлаштування випускника.

Крім того, п.5 вказаного листа-вимоги зазначено, що оплата за спожиті мешканцями гуртожитку комунальні послуги здійснювались за завищеним тарифом, що призвело до зайвого використання бюджетних коштів на загальну суму 250722,92 грн. Даний пункт вимоги позивач також вважає протиправним, оскільки стосовно даних правовідносин є рішення суду, яке набрало законної сили, а тому порушення з боку ХДУ відсутні.

На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених у позові.

Представники відповідача проти задоволення позову заперечували посилаючись на те, що оскаржені дії вчинені Інспекцією на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зокрема, представники відповідача зазначили, що студентка з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування ОСОБА_4 отримувала одноразову грошову допомогу при випуску на підставі пп. 4 п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.1994 р. № 226, згідно з яким одноразова грошова допомога в розмірі шести прожиткових мінімумів виплачується випускнику із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, в разі його працевлаштування після закінчення навчального закладу. Проте, ОСОБА_4 не приступила до роботи відповідно до укладеного договору про роботу, що не спростовується позивачем.

Стосовно п.5 вимоги представник відповідача зазначив, що Ревізією встановлено, що розрахунки за спожитий природний газ проводились Відповідно до граничного рівня цін, визначених постановами Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики, для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів.

Разом з тим, при укладанні договорів між Університетом та ПАТ "Херсонгаз" на постачання природного газу за регульованим тарифом №1-207Б від 27.12.2013 року на постачання природного газу в 2014 року, не враховано, що даховою котельною (гуртожиток №3 Університету) здійснюється опалення гуртожитків №3 та №4 Університету, тобто надаються послуги населенню з опалення та гарячого постачання. Університет є балансоутримувачем гуртожитків, в той час фактичним споживачем послуг за договором є населення, яке проживає у гуртожитках.

Оплата послуг з опалення гуртожитків та гарячого водопостачання проводиться за рахунок коштів спеціального фонду кошторису, які надходять від мешканців гуртожитку в якості оплати проживання. Обов'язковою умовою застосування того чи іншого тарифу є відповідність використання житлового фонду за призначенням, а саме - проживання населення, оскільки, гуртожиток Університету є об'єктом житлового фонду, тому розрахунки за спожиту мешканцями теплову енергію повинні були здійснюватись у період з 01.05.2014р. по 01.01.2015р. за тарифами встановленими для населення, а саме: 1309,20 грн. за 1000 м3. Таким чином, ХДУ застосовано тарифи на теплову енергію, що постачалась до гуртожитку, у розмірі встановленому, як для бюджетних організацій, а не у розмірі встановленому, як для населення, що є порушенням вимог законодавства України.

Крім того, представник відповідача звернув увагу на те, що посилання позивача на рішення суду першої та апеляційної інстанції господарського суду вважаємо необґрунтованими, оскільки з вказаних судових рішень вбачається, що ХДУ обґрунтовуючи позовні вимоги посилався на акт ревізії фінансово - господарської діяльності Херсонського державного університету (акт від 18.07.2014 № 03-17/32), натомість копії листів з яких вбачається, що ХДУ звертався до ПАТ "Херсонгаз" з питань врегулювання тарифів за спожитий природній газ мешканцями гуртожитків № 3 та № 4 відповідно до постанови НКРЄ № 813 від 13.07.2010р., а також судові рішення по справі № 821/4144/14 (постанова Херсонського окружного адміністративного суду від 07.11.2014р. та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2015р.), якими встановлено правомірність прийнятого ДФІ п. З вимоги від 06.08.2014р. № 21-03-14-14/4652 позивач до суду не надавав.

На підставі викладеного, представники відповідача просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до п.1.3.1.1 Плану роботи ДФІ у Херсонській області на І квартал 2015 р. співробітником ДФІ у Херсонській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Херсонського державного університету за період з 01.05.2014 р. по 01.02.2015 р.

За результатами вказаної ревізії складено акт від 24.03.2015 р. №03-17/03, в якому зафіксовані порушення вимог законодавства, серед яких:

- пп.4 п.13 Постанови КМУ від 05.04.1994 р. №226 "Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування", яке полягає в тому, що Університетом сплачено одноразову грошову допомогу студентці-випускниці з числа дітей-сиріт ОСОБА_4 в розмірі 6 прожиткових мінімумів при її фактичному не працевлаштуванні, що призвело до втрат державного бюджету на суму 6211,88 грн.;

- вимог п. 6 ч.І ст. 7 Бюджетного кодексу України від 08 липня 2010 року №2456-VІ, ст.4, 6, 27 Житлового Кодексу України, постанови НКРЕ №813, яке полягає в тому, що не дотримуючись вимог режиму економії і принципу ефективності, внаслідок не укладання договору на постачання газу окремо для різних категорій споживачів, університетом зайво сплачено бюджетних коштів за спожиті студентами-мешканцями гуртожитку комунальні послуги з постачання природного газу за завищеним тарифом у період з 01.05.2014 р. по 01.05.2015 р. на загальну суму 250722,92 грн.

На підставі вказаного акту ревізії ХДУ виставлено вимогу про усунення порушень №21-03-14-14/1943 від 17.04.2015 р. пунктом 2 якого вимагається усунути порушення шляхом, зокрема:

забезпечення відшкодування одноразової грошової допомоги наданої ОСОБА_4 при працевлаштуванні в добровільному порядку в сумі 6 211,80 грн., а в разі необхідності стягнути в судовому порядку у відповідності до Цивільного кодексу України з подальшим перерахуванням отриманих коштів до державного бюджету;

стягнути з винних осіб у порядку, встановленому ст.ст.130-136 Кодексу законів про працю України , завданої Університету матеріальної шкоди (збитків) за сплачені послуги з постачання природного газу за завищеним тарифом в сумі 250 722,92 грн. Забезпечити приведення тарифів на оплату природного газу для опалення гуртожитків Херсонського державного університету у відповідність до вимог постанови НКРЕ України від 13 липня 2010 року №813 та забезпечити ведення окремого приладового та бухгалтерського обліку тепла і гарячої води для мешканців гуртожитку.

Вирішуючи даний спір, суд враховує наступні положення законодавства та встановлені обставини справи.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26 січня 1993 року № 2939-XII (далі - Закон № 2939-XII), здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Права органу державного фінансового контролю визначені ст. 10 Закону № 2939-XII, в тому числі п.п. 7, 8, 9, 10, 15 цієї статті встановлені їх повноваження за наслідками фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель.

Так, згідно із п.п. 7, 10 ст. 10 Закону № 2939-XII органу державного фінансового контролю надається право: пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до ч.2 ст. 15 Закону № 2939-XII, законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 15.04.2014р. №21-40а14, №21-63а14, від 13.05.2014р. № 21-89а14, від 20.05.2014р. №21-93а14, від 18.09.2014р. №21-332а14, від 28.10.2014р. №21-462а14, від 18.11.2014р. №21-461а14, від 25.11.2014р. №21-442а14, від 20.01.2015р. №21-603а14, які згідно із статтею 244-2 КАС України, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правові акти, що містять зазначені норми права, та для всіх судів України, - органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

При цьому в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Отже, Верховний Суд України дійшов висновку, що у органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Як видно з матеріалів справи, відповідач пред'явив до позивача вимогу від 17.04.2015р. №21-03-14-14/1943 і п.2 резолютивної частини вимоги прямо вказує на виявлені збитки, їх розмір та необхідність відшкодування - у частині забезпечення відшкодування одноразової грошової допомоги наданої ОСОБА_4 при працевлаштуванні в добровільному порядку в сумі 6 211,80 грн., а в разі необхідності стягнення в судовому порядку у відповідності до Цивільного кодексу України з подальшим перерахуванням отриманих коштів до державного бюджету; стягнення з винних осіб у порядку, встановленому ст.ст.130-136 Кодексу законів про працю України , завданої Університету матеріальної шкоди (збитків) за сплачені послуги з постачання природного газу за завищеним тарифом в сумі 250 722,92 грн.

Отже вказані положення пункту 2 резолютивної частини вимоги в силу вищенаведеного не є обов'язковими для виконання позивачем, а тому не порушують його прав та інтересів. Відсутність порушеного права або інтересу унеможливлює їх судовий захист.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 15.04.2014р. №21-40а14, №21-63а14, від 13.05.2014р. № 21-89а14, від 20.05.2014р. №21-93а14, від 18.09.2014р. №21-332а14, від 28.10.2014р. №21-462а14, від 18.11.2014р. №21-461а14, від 25.11.2014р. №21-442а14, від 20.01.2015р. №21-603а14, які згідно зі статтею 244-2 КАС України, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правові акти, що містять зазначені норми права, та для всіх судів України.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги Університету про визнання протиправним та скасування п.2 вимоги ДФІ в Херсонській області від 17.04.2015р. №21-03-14-14/1943 у частині забезпечення відшкодування одноразової грошової допомоги наданої ОСОБА_4 при працевлаштуванні в добровільному порядку в сумі 6 211,80 грн., а в разі необхідності стягнення в судовому порядку у відповідності до цивільного кодексу України з подальшим перерахуванням отриманих коштів до державного бюджету; стягнення з винних осіб у порядку, встановленому ст.ст.130-136 Кодексу законів про працю України, завданої Університету матеріальної шкоди (збитків) за сплачені послуги з постачання природного газу за завищеним тарифом в сумі 250 722,92 грн. - являються необґрунтованими і задоволенню не підлягають через відсутність самого предмету судового захисту.

Крім того, суд вважає помилковими і висновки відповідача про вчинення ХДУ порушень, які вимагається усунути п.2 вимоги ДФІ в Херсонській області від 17.04.2015р. №21-03-14-14/1943 у згаданій частині.

Так, відповідач у листі-вимозі від 17.04.2015р. №21-03-14-14/1943 вважає, що виплата позивачем випускнику ОСОБА_4, яка має статус дитини-сироти, одноразової грошової допомоги в розмірі 6 прожиткових мінімумів без фактичного її працевлаштування є порушенням пп.4 п.13 постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.1994р. №226 "Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування".

Слід зазначити, що за змістом акту ревізії від 24.03.2015р. №03-17/03 не встановлено порушення позивачем вимог пп.4 п.13 постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.1994р. №226 "Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування" при виплаті ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги в розмірі 6 прожиткових мінімумів, натомість у акті відповідач з посиланням на ці самі обставини вказує на порушення позивачем вимог п.7 Порядку надання одноразової адресної грошової допомоги деяким категоріям випускників вищих навчальних закладів у 2014 році, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 08.09.2014р. №1002 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.09.2014р. за №1139/25916 (далі - Порядок №1002) та п.7 Порядку надання одноразової адресної грошової допомоги деяким категоріям випускників вищих навчальних закладів у 2013 році, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 12.06.2013р. №736 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.07.2013р. за №1104/23636 (далі - Порядок №736).

Отже, у листі-вимозі від позивача вимагається усунути порушення, яке не виявлено ревізією.

Крім того, судом досліджено підставу виплати ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги в розмірі 6 прожиткових мінімумів, а саме наказ ХДУ від 09.12.2014р. №603-с, з якого чітко видно, що згадана допомога виплачена на виконання вимог Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" від 13.01.2005р. №2342-IV та пп.4 п.13 постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.1994р. №226 "Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування".

Суд звертає увагу на те, що на правовідносини з виплати випускникам навчально-виховних та вищих навчальних закладах, які є дитинами-сиротами одноразової грошової допомоги в розмірі 6 прожиткових мінімумів не поширюється дія Порядку №1002 та Порядку №736, оскільки ці нормативні акти стосуються виключно питань надання одноразової адресної грошової допомоги в п'ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати випускникам вищих навчальних закладів, які здобули освіту за напрямами і спеціальностями педагогічного профілю та уклали на строк не менш як три роки договір про роботу у загальноосвітніх та професійно-технічних навчальних закладах, визначених органами управління освітою, починаючи з 1 січня 2007 р.

У той же час, Закон України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" від 13.01.2005р. №2342-IV та постанова Кабінету Міністрів України від 05.04.1994р. №226 "Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування" не містять жодних положень щодо обов'язку випускника повернути суму фактично одержаної допомоги у вищий навчальний заклад, який здійснював її виплату в разі його не працевлаштування.

Таким чином, висновки відповідача про вчинення позивачем порушень при виплаті ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги в розмірі 6 прожиткових мінімумів - є безпідставними.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним і скасування п.2 вимоги ДФІ в Херсонській області від 17.04.2015р. №21-03-14-14/1943 у частині забезпечення приведення тарифів на оплату природного газу для опалення гуртожитків ХДУ у відповідність до постанови НКРЕ України від 13.07.2010р. №813 та забезпечення ведення окремого приладового та бухгалтерського обліку тепла і гарячої води для мешканців гуртожитку, суд зазначає наступне.

Слід звернути увагу на те, що постанова Національної комісії регулювання електроенергетики України від 13.07.2010р. №813 "Про затвердження граничного рівня ціни на природний газ для суб'єктів господарювання, які виробляють теплову енергію, у тому числі блочних (модульних) котелень, установлених на дахові та прибудованих", у відповідність до якої відповідач вимагає від позивача привести тарифи на оплату природного газу для опалення гуртожитків ХДУ, втратила чинність згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 03.03.2015р. №584, тобто вже на час прийняття спірної вимоги від 17.04.2015р. №21-03-14-14/1943.

Отже, адресована позивачу вимога вчинити дії з приведення тарифів у відповідність до нормативного акту, який втратив чинність, є незаконною.

Таким чином, у позивача відсутні підстави для виконання вимоги від 17.04.2015р. №21-03-14-14/1943 у вказаній частині.

Щодо вимоги позивачу забезпечити ведення окремого приладового та бухгалтерського обліку тепла і гарячої води для мешканців гуртожитку слід зазначити, що надані до суду матеріали ревізії не містять жодних висновків про порушення ХДУ вимог будь-яких нормативних актів, усунути яке позивач повинен у такий спосіб.

Відсутність зафіксованого ревізією порушення конкретних норм законодавства, які б мали наслідком обов'язок позивача забезпечити ведення окремого приладового та бухгалтерського обліку тепла і гарячої води для мешканців гуртожитку, унеможливлює оцінку такої вимоги ДФІ в Херсонській області як правомірної.

Підсумовуючи викладене, п.2 резолютивної частини вимоги від 17.04.2015р. №21-03-14-14/1943 в частині забезпечення приведення тарифів на оплату природного газу для опалення гуртожитків ХДУ у відповідність до постанови НКРЕ України від 13.07.2010р. №813 та забезпечення ведення окремого приладового та бухгалтерського обліку тепла і гарячої води для мешканців гуртожитку є незаконним, а тому з урахуванням того, що в цій частині п.2 вимоги не передбачає усунення порушення шляхом відшкодування збитків, він підлягає скасуванню.

Пункти 2 та 5 мотивувальної частини листа-вимоги від 17.04.2015р. №21-03-14-14/1943 становлять собою виклад обставин, яким відповідачем надано оцінку як порушенням, допущеним позивачем. Слід зазначити, що на підставі цих пунктів вимоги у позивача не виникає будь-яких обов'язків і згідно них у нього не виникають, не змінюються і не припиняються жодні його суб'єктивні права.

У зв'язку з цим суд вважає, що вказані пункти мотивувальної частини вимоги не порушують прав чи інтересів позивача, а тому у задоволенні позовних вимог про визнання їх протиправними і скасування слід відмовити з підстав відсутності предмету захисту прав, які не є порушеними.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення щодо визнання протиправним і скасування п.2 резолютивної частини вимоги Державної фінансової інспекції в Херсонській області від 17 квітня 2015 року №21-03-14-14/1943 в частині забезпечення приведення тарифів на оплату природного газу для опалення гуртожитків Херсонського державного університету у відповідність до постанови НКРЕ України від 13 липня 2010 року №813 та забезпечення ведення окремого приладового та бухгалтерського обліку тепла і гарячої води для мешканців гуртожитку, оскільки відповідачем не доведено правомірності такого свого рішення.

В решті позовні вимоги є необґрунтованими у зв'язку з тим, що інша частина листа вимоги від 17 квітня 2015 року №21-03-14-14/1943 не є обов'язковою для виконання позивачем, а отже не створює для нього правових наслідків.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 2 резолютивної частини вимоги Державної фінансової інспекції в Херсонській області від 17 квітня 2015 року №21-03-14-14/1943 в частині забезпечення приведення тарифів на оплату природного газу для опалення гуртожитків Херсонського державного університету у відповідність до постанови НКРЕ України від 13 липня 2010 року №813 та забезпечення ведення окремого приладового та бухгалтерського обліку тепла і гарячої води для мешканців гуртожитку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 03 липня 2015 р.

Суддя Пекний А.С.

кат. 9.3