Справа № 2а/1770/167/2012
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2012-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Борискін С.А.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"24" травня 2012 р. Справа № 2а/1770/167/2012

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегіі:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_2,

при секретарі Луценку Т.М. ,

за участю позивача, представників сторін

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "09" лютого 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м.Рівне про скасування податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2012 року фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3Д.) звернувся в суд з вказаним позовом та просив скасувати податкове повідомлення - рішення від 14.12.2011 року № НОМЕР_1, видане ОСОБА_4 податковою інспекцією у м. Рівне (далі - ДПІ).

В обгрунтування позовних вимог зазначав, що перебуває на спрощеній системі оподаткування, відповідно до п. 6 Указу Президента України від 03.07.1998 року № 727 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", а тому не є платником податку на землю. Вважає, що йому неправомірно визначено податкове зобов'язання за платежем "земельний податок з фізичних осіб".

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2012 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівне від 14.12.2011 року № НОМЕР_1.

В апеляційній скарзі ДПІ у м. Рівне (з 01.03.2012 року ОСОБА_4 податкова інспекція у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби) просить постанову суду скасувати як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове судове рішення-про відмову у задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт посилається на те, що спірне рішення є законним, оскільки платник єдиної податку, який не використовує у своїй підприємницькій діяльності земельні ділянки, повинен сплачувати за ці земельні ділянки податок у встановлених розмірах на загальних підставах.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 4 грудня 1997 року ОСОБА_3 зареєстровано Рівненською районною державною адміністрацією як фізичну особу - підприємець (а.с.6) та з 08.12.2010 року позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності на 2011 рік відповідно до Указ Президента України від 3 липня 1998 року N 727 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" (з наступними змінами) (а.с.26).

За змістом свідоцтва про сплату єдиного податку Серії З № 074830 видами діяльності позивача є: здійснення пасажирських перевезень автомобілями, мікроавтобусами та автобусами (крім таксі); здійснення вантажних перевезень автомобілями та автобусами (крім таксі); технічне обслуговування, розбирання і ремонт транспортних засобів; здавання в найм рухомого майна (вантажних транспортних засобів); здавання в найм нежитлових приміщень площею понад 100 кв. м (а.с.12).

14.12.2011 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким ОСОБА_3 згідно пп. 54.3.3 п.54.3 ст.54 та пп.286.5 ст.286 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов'язання за платежем «земельний податок з фізичних осіб» у розмірі 22433,08 грн. (а.с.5).

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи спірне податкове повідомлення-рішення, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позивач як особа, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування, відповідно до п. 6 Указу Президента України від 03.07.1998 року № 727 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", не є платником податку на землю, яку використовує в своїй підприємницькій діяльності.

Таких висновків суд дійшов повно та всебічно дослідивши матеріали справи та надавши їм належну правову оцінку.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ФОП ОСОБА_3 відповідно до п.5 Указу Президента № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" (із змінами та доповненнями) є суб'єктом малого підприємництва і сплачує єдиний податок.

Зі змісту свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11 вересня 2006 р., виданого виконавчим комітетом Рівненської міської ради, позивач є власником будівлі з гаражами та адмінприміщення літ. «Б-2» за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 108-В, (а.с.9-10).

Також, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11 вересня 2006 р., виданого виконавчим комітетом Рівненської міської ради, позивач є власником 46/100 частин автогаража літ. «Г» за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 108-В (а.с.7-8).

Право власності на земельну ділянку площею 0,5171 га, розташованої по вул. Київська, 108-В у м. Рівне підтверджується ОСОБА_4 актом на право власності на земельну ділянку від 21 травня 2009 р. серії ЯЗ №294424. Цільове призначення зазначеної ділянки: обслуговування автогаража з адміністративними приміщеннями, без права розташування на ній залів гральних автоматів та закладів грального бізнесу (а.с.11).

На підставі свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, судом безспірно встановлено, що позивач має у власності більше 10 одиниць автомобільної техніки, за допомогою якої здійснює господарську діяльність за видами, визначеними у свідоцтві про сплату єдиного податку та має відповідні дозволи та ліцензії на здійснення таких видів діяльності, що не заперечується відповідачем.

Протягом 2011 року ФОП ОСОБА_3 щомісячно сплачував єдиний податок у розмірі 344 та 215 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень за січень-грудень 2011 року (а.с.54-66).

Доказів на підтвердження того, що вказані види підприємницької діяльності позивач здійснює на іншій земельній ділянці не надано та не встановлено судом, а тому, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що належна ОСОБА_3 на праві власності земельна ділянка по вул. Київській,108-В в м. Рівне, використовується ним в підприємницькій діяльності відповідно до видів діяльності, зазначених у свідоцтві платника єдиного податку, а тому відповідно до п. 6 Указу Президента України від 03.07.1998 року № 727 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", позивач не є платником податку за землю.

Згідно абзацу г) пункту 1 підрозділу 8 розділу XX Перехідних Положень Податкового кодексу України, встановлено, що з 1 січня 2011 року до внесення змін до розділу XIV Податкового кодексу України в частині оподаткування суб'єктів малого підприємництва Указ Президента України від 3 липня 1998 року № 727 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" (з наступними змінами) та абзаци шостий - двадцять восьмий пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 "Про прибутковий податок з громадян" застосовуються з урахуванням таких особливостей: платники єдиного податку не є платниками таких податків і зборів, визначених Податковим кодексом України, зокрема земельний податок, крім земельного податку за земельні ділянки, які не використовуються для ведення підприємницької діяльності.

Судом першої інстанції правильно не взято до уваги посилання відповідача на те, що

позивач зобов'язаний сплатити земельний податок за вказану земельну ділянку, оскільки в заяві та свідоцтві про сплату єдиного податку на 2011 рік, не зазначено як місце здійснення підприємницької діяльності, адреса земельної ділянки, а зазначено всю територію України.

Враховуючи особливості видів господарської діяльності позивача (автомобільні перевезення пасажирів та вантажів), територія України як місце здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_3 зазначена вірно.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 195,198, 200,205,206,212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "09" лютого 2012 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: ОСОБА_5 ОСОБА_2

Повний текст ухвали виготовлено 25.05.2012 року.

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 вул.Садова,23,с.Корнин,Рівненський район, Рівненська область,35304

3- відповідачу ОСОБА_4 податкова інспекція у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби вул.Відінська , 8,м.Рівне,33023