Справа № 2а/1770/4769/2011
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2012-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Борискін С.А.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"02" березня 2012 р. Справа № 2а/1770/4769/2011

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегіі:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_2,

при секретарі Бєляєвій Т.В. ,

за участю сторін:

розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_3 на ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2011 року та від "03" січня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2011 року ОСОБА_3, капітан міліції у відставці, звернувся до суду з позовом до Рівненського міського відділу УМВС України в Рівненській області (далі Рівненського МВ УМВС) про визнання протиправними дій по реагуванню на окрему ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 17.01.2011 року по справі № 2а-230/10/1770 та зобовязання відповідача вчинити дії щодо проведення службового розслідування, повязаного з реагуванням на окрему ухвалу суду від 17.01.2011 року по справі № 2а-230/10/1770, з опитуванням під час даного розслідування його особисто, виявленням причин та умов, що сприяли порушенню закону та прийняття рішення.

14.11.2011 року, позивач у порядку ст. 51 КАС України подав заяву про збільшення предмету позову та просив суд, крім вищенаведених позовних вимог, визнати протиправними дії Рівненського МВ УМВС по прийняттю рішень в односторонньому порядку з питань оплати праці всупереч встановлених законодавством: приховуванню виконаної роботи від обліку, шляхом знищення книг заступлення в наряди, інших облікових документів, виключенням з винагороди за працю ОСОБА_2 щомісячної винагороди за працю, окремих частин грошового забезпечення встановлених законом за період з 1998 року по теперішній час за період встановлений судовим рішенням №2а-3140/09/1770 з позиції недофінасування юридичної особи та щомісячних мінімальних державних гарантій норм оплати праці за роботу в надурочний час, у святкові, неробочі та вихідні дні, у нічний час в 2007-2009 роках, визнання протиправними дії Рівненського МВ УМВС по позбавленню права на винагороду по оплаті праці встановлену законом за періоди встановлені в судовому рішенні №2а-3140/09/1770 та проведену по бухгалтерських документах, облікових фінансових документах.

Ухвалою суду від 15.11.2011 року позовна заява у частині збільшених позовних вимог залишена без розгляду, відповідно до ст. 100 КАС України у звязку з пропущенням строку звернення до суду та відсутністю поважних причин для поновлення пропущеного строку.

Позовні вимоги, за якими відкрито провадження у справі, полягають у наступному.

17.01.2011 року у справі № 2а-230/10/1770 Рівненським окружним адміністративним судом було винесено окрему ухвалу , якою звернуто увагу керівництва Рівненського МВ УМВС України у Рівненській області на порушення закону, які виявлені в процесі розгляду справи за позовом ОСОБА_3 про стягнення суми грошового забезпечення(а.с86).

Позивач, вважаючи відповідь на окрему ухвалу формальною, позивач просив визнати дії Рівненського МВ УМВС протиправними, зобов"язати відповідача вчинити дії по проведенню службового розслідування, провести його, ОСОБА_3,опитування, пов"язане з реагуванням на окрему ухвалу суду. Позивач вважає,, що відповідачем порушено вимоги п.п.6, 1 ст.10 Закону України «Про міліцію» щодо обовязку виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню правопорушення, вжиття в межах своєї компетенції заходів щодо їх усунення, а також порушено обліково-реєстраційну процедуру прийому заяв та скарг, яка регулюється Наказом МВС України від 14.04.2004 року № 400, від 04.10.2003 року № 1155, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України. Просив позов задовольнити повністю, визнати протиправними дії відповідача щодо реагування на окрему ухвалу суду від 17.01.2011 року по справі № 2а-230/10/1770 та зобовязати вчинити дії щодо проведення службового розслідування, повязаного з реагуванням на окрему ухвалу суду від 17.01.2011 року по справі № 2а-230/10/1770, виявити причини та умови, що сприяли виявленому порушенню та прийняти рішення.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2011 року у позові ОСОБА_3 відмовлено.

Постанова не оскаржена.

19 грудня 2011 року позивач звернувся до суду з заявою про прийняття додаткової постанови по позовній вимозі щодо вчинення дії по проведенню службового розслідування по факту порушення його службово-трудових прав під час проходження служби, які випливають із змісту окремої ухвали, виявити причини та умови, що сприяли порушенню закону та прийняти рішення та по питанню судових витрат.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 03 січня 2012 року у прийнятті додаткової постанови відмовлено.

У апеляційних скаргах на ухвали суду першої інстанції від 15 листопада 2011 року та від 03 січня 2012 року ОСОБА_3 порушує питання про їх скасування, як таких, що не відповідають вимогам закону, порушують його конституційні права.Так, позивач вважає помилковими висновки щодо визначення дати початку перебігу строку звернення до суду і зазначає, що на його думку цей строк розпочався з 19 серпня 2011 року,- дати отримання копії касаційної скарги у справі. Окрім того, зазначає позивач, оскільки дії відповідача є такими, що передбачають кримінальне переслідування, це є поважною причиною для поновлення строку звернення до суду.

На обгрунтування доводів апеляційної скарги на ухвалу суду від 03 січня 2012 року, ОСОБА_3 зазначає, що суд не виконав вимоги процесуального закону, постановив судове рішення, яке не містить рішень на кожну позовну вимогу, а відтак, є незаконним.

Заслухавши доповідь судді -доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи апеляційних скарг, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог частини першої статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частина друга цієї норми передбачає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Залишаючи позов ОСОБА_3 без розгляду, суд першої інстанції виходив з наступного.

Оскільки предметом дослідження, у межах розгляду даної адмінстративної справи, були всі види грошового забезпечення позивача, а саме: грошовий атестат, види матеріальних допомог: щомісячна винагорода за працю, окремі частини грошового забезпечення, встановлених законом, за період проходження служби позивачем в органах внутрішніх справ та щомісячні мінімальні державні гарантії норм оплати праці за роботу в надурочний час, у святкові, неробочі та вихідні дні, у нічний час в 2007-2009 роках, суд дійшов правильного висновку про те, що позивач дізнався про своє право та про можливе його порушення ще в січні 2010 року в судовому процесі по розгляду адміністративної справи №2а-3140/09/1770

Позивач, у своїй заяві про поновлення строку звернення до суду, особисто зазначає про те, що про дану обставину йому стало відомо під час судового розгляду адміністративної справи 2а-3140/09/1770 .

За таких обставин, висновок суду є правильним.

Доводи позивача про поважні, на його думку, причини пропуску строку звернення до суду, не є такими у смислі процесуального права, тому суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у поновленні пропущеного строку унаслідок відсутності поважних причин.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу суду від 03 січня 2012 року, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні позовні вимоги.

Статтею 168 КАС України визначено підстави для прийняття додаткової постанови.

Такими є випадки, коли :

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд першої інстанції, за наслідками розгляду заяви ОСОБА_3 про прийняття додаткової постанови, не знайшов передбачених законом підстав і обгрунтовано відмовив у задоволенні заяви.

Щодо питання викладення постанови судом, то апеляційний суд виходить з наступного.

За чинним законодавством, результат вирішення адміністративного спору викладається у формі постанови, зміст якої визначений законом (для постанов суду першої інстанції ст. 163 КАС), і складається з вступної, описової, мотивувальної та резолютивної частин.

Вимоги щодо однозначності та безальтернативності судового рішення дістають вияв у резолютивній частині, яка має містити висновок суду про задоволення адміністративного позову або про відмову в його задоволенні повністю чи частково; висновки суду по суті вимог; про розподіл судових витрат; інші правові наслідки ухваленого рішення; про строк і порядок набрання постановою законної сили та її оскарження. Іншими словами, резолютивна частина постанови має містити вичерпні і остаточні відповіді на всі вимоги, розглянуті судом, а в ідеалі повинна ліквідувати існуючий між сторонами адміністративний спір.

Прийнята судом першої інстанції постанова відповідає вимогам ст.161-163 КАС України, і відсутність в резолютивній частині постанови перерахування позовних вимог та суті прийнятого рішення не є підставою для визнання самої постанови незаконною, оскільки суд постановив про відмову у позові в цілому.

За таких обставин, постановлені судом першої інстанції ухвали є законними, обгрунтованими, підстав для їх скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.195,196,199, 200,205,206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2011 року та від 03 січня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: ОСОБА_4 ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,Рівне,33000

3- відповідачу Рівненське МВ УМВС України в Рівненській області вул.Пушкіна,4,м.Рівне,33028