Справа № 127/2831/15-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/2831/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Волошина С.В.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

30 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Мельник-Томенко Ж. М. ,

секретар судового засідання: Мартинюк В.В.,

за участю:

представника позивача : ОСОБА_2

третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору : ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В :

управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці звернулося до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення штрафу.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.04.2015 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Представник позивача в судовому засіданні 30 червня 2015 року заперечувала проти апеляційної скарги, просила вимоги, що в ній викладені, не задовольняти.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомив, що апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі, та просить скасувати рішення суду І інстанції.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце та день розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь відповідача в судовому засіданні не визнавались обов'язковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду справи без його участі.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції -без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено з матеріалів справи, 13.08.2010 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції у Вінницькій області Ковальчук О.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, в зв'язку з добровільним виконанням боржником рішення Ленінського районного суду від 16.02.2010 року у справі № 2-а-636-2010 в повному обсязі.

23.12.2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвською О.М. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження з виконання вищезазначеного виконавчого листа.

13.01.2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Вінницькій області надіслано вимогу УПФ України в м. Вінниці, щодо надання документального підтвердження з приводу виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 12.07.2010 року по справі № 2-а-636/2010.

На виконання вказаної вимоги, УПФ України в м. Вінниці було надіслано лист - відповідь, в якому зазначино, що рішення суду виконано, а борг в сумі 2 849,90 гривень буде виплачено при надходженні бюджетних асигнувань.

Виходячи зі змісту наданої відповіді УПФ України в м. Вінниці, старшим державним виконавцем Сінгаєвською О.М. 06.02.2015 року було винесено постанову про накладення штрафу на боржника (позивача по справі) за невиконання рішення суду у наданий державним виконавцем строк для самостійного виконання в розмірі 680,00 грн., з роз'ясненням права Управлінню ПФУ в Ленінському районі Вінницької області на оскарження постанови.

Позивач, вважаючи постанову від 06.02.2015 року про накладення штрафу в розмірі 680,00 грн. протиправною, оскаржив її до суду, оскільки вважає, що управлінням здійснено всі можливі заходи по виконанню виконавчого листа.

Постановою Вінницького місьгого суду адміністративний позов задоволено.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Згідно із частиною 1 статті 89 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу - від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

В призмі наведених правових норм суд дійшов до твердження, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Відповідно до статтей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов'язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Отже, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів при відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем строку виконати судове рішення.

Також слід зазначити, що постановою головного державного виконавця від 06.02.2015 року накладено штраф на управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Вінниці, яке станом на час винесення спірної постанови від 06.02.2015 року не існувало, оскільки, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.2011 року № 803 "Про утворення територіальних органів Пенсійного фонду України", управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Вінниці реорганізовано шляхом злиття управління Пенсійного фонду м. Вінниці.

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України "Про виконавче провадження", у разі вибуття однієї з сторін виконавчого провадження державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована особа мають право звернутись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, обовязкові тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно ст. 264 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд мож змінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що державний виконавець приймаючи рішення про накладення штрафу на управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Вінниці, яке станом на 06.02.2015 року припинило свою діяльність, не взяв до уваги ч. 5 ст.8 Закону України " Про виконавче провадження" та ст. 264 КАС України, чим порушив принцип правової визначеності, при накладенні штрафу на субєкт владних повноважень існування якого припинено у встановленому законом порядку.

Під час розгляду справи судом досліджено ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2015 року наданої в судовому засіданні третьою особою ОСОБА_3 про задоволення подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області про заміну сторони виконавчого провадження по даній справі. Однак вказана обставина судом апеляційної інстанції не береться до уваги, так як зазначений факт мав місце після винесення постанови про накладення штрафу.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції в повній мірі належно надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв'язку із чим, ухвалив законне та обгрунтоване рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 03 липня 2015 року

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М.

Мельник-Томенко Ж. М.