Справа № 815/3859/13-а
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року м. Київ К/800/2841/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Білуги С.В.

суддів Заїки М.М.

Швеця В.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної екологічної інспекції в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної екологічної інспекції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,

встановила:

У травні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної екологічної інспекції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2013 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ Державної екологічної інспекції в Одеській області №34-о від 05.04.2013 «Про звільнення ОСОБА_2.». Поновлено ОСОБА_2 у Державній екологічній інспекції в Одеській області на посаді «головного спеціаліста-державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Одеської області відділу екологічного контролю природних ресурсів». Зобов'язано Державну екологічну інспекцію в Одеській області сплатити на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.04.2013 по день поновлення на посаді.

У касаційній скарзі Державна екологічна інспекція в Одеській області посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо правильності застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що ОСОБА_2 проходив державну службу в Державної екологічної інспекції на посаді головного спеціаліста-державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Одеської області відділу екологічного контролю природних ресурсів і безпосередньо підпорядковувався начальнику відділу ОСОБА_3

04 квітня 2013 року, перед початком робочого часу, ОСОБА_2 в телефонному режимі повідомив свого прямого керівника - начальника відділу ОСОБА_3 про те, що по дорозі на роботу зламався його особистий автомобіль, за допомогою якого він здійснює свої посадові обов'язки, які пов'язані з частими відрядженнями по області, у зв'язку з чим, він змушений затриматися, з чим ОСОБА_3, в свою чергу, погодився та проти спізнення позивача на роботу не заперечував. Після доставки свого автомобіля на СТО «ТОН» для проведення термінових ремонтних робіт (дефектний акт від 04.04.2013 №1-п), ОСОБА_2 прибув на своє робоче місце об 11.30 год. В цей же день, близько 13.45 год. позивач, не знайшовши свого начальника ОСОБА_3 на робочому місті, знову в телефонному режимі повідомив останнього про необхідність бути відсутнім на роботі в зв'язку тим, що йому потрібно було знайти запасні частини до свого зламаного автомобіля та доставити їх на СТО «ТОН», з чим ОСОБА_3 також погодився та знову фактично не заперечував проти його відсутності на робочому місці до кінця робочого часу.

Разом з цим, 04.04.2013 начальником відділу ОСОБА_3, не зважаючи на вказані вище обставини, було складено на ім'я начальника ДЕІ ОСОБА_4 службову записку, в якій він повідомив про факт відсутності ОСОБА_2 без поважних причин на робочому місці з 13.45 год. до 17.30 год., у зв'язку з чим, просив провести службову перевірку.

Начальником ДЕІ ОСОБА_4 04 квітня 2013 року було видано наказ №336/1, яким затверджено склад комісії для з'ясування причин відсутності ОСОБА_2 на робочому місці, якою, в свою чергу, в той же день, 04.04.2013, було складено відповідний акт, яким зафіксовано факт відсутності ОСОБА_2 без поважних причин на робочому місці в приміщені ДЕІ в період часу - з 13.45 год. до 17.30 год.

Начальником ДЕІ ОСОБА_4 на підставі пункту 4 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, було прийнято наказ №34-О від 05.04.2013 про звільнення ОСОБА_2 з займаної посади з 05.04.2013, підставою якого стали зафіксований факт відсутності позивача на робочому місці більше 3 (трьох) годин.

Приймаючи рішення про задоволення позову суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідач при винесенні наказу про звільнення позивача діяв передчасно, необґрунтовано та без врахування всіх обставин.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу, в тому числі, відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин.

Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з'ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними причинами визначаються такі причини, що виключають вину працівника.

При цьому, відсутність працівника на роботі без поважних причин (прогул) за своєю природою є грубим порушенням трудової дисципліни і, як наслідок, тягне накладення одного з видів дисциплінарного стягнення - догану або звільнення, з дотриманням правил, встановлених статтями 148-151 Кодексу законів про працю України.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 дійсно 04.04.2013 був відсутній на своєму робочому місці з 13.45 год. до 17.30 год., але саме з поважних причин, оскільки займався організаційними питаннями, пов'язаними з ремонтом свого автомобіля, що використовується ним у роботі та який з ранку 04.04.2013 знаходився на СТО «ТОН» (дефектний акт №1-пвід 04.04.2013, акт виконаних робіт від 04.04.2013), і цей факт відсутності його на роботі понад 3 три години (з 13.45 год.) був погоджений з його прямим керівником - ОСОБА_3, який, в свою чергу, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції визнав факт неодноразового спілкування з позивачем по телефону протягом робочого дня (04.04.2013), факт його повідомлення позивачем про причини неприбуття на роботу, а також факт виконання останнім в той день його розпорядження щодо відпрацювання та надання юридичному відділу пакету документів.

Крім того, відповідно до змісту покладених на ОСОБА_2 обов'язків, вказаних в розділі 2 посадової інструкції, у позивача фактично не має обов'язку постійно і щоденно знаходитися на своєму робочому місті в приміщенні Інспекції, оскільки його робота безпосередньо пов'язана з постійними службовими відрядженнями по місту Одесі та Одеській області.

Приймаючи до уваги конкретні обставини справи та докази в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що відповідач, приймаючи спірний наказ в частині звільнення позивача з займаної посади, діяв необґрунтовано, а також без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Враховуючи викладене, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло б призвести до невірного вирішення спору, а тому оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Державної екологічної інспекції в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної екологічної інспекції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Білуга

Судді М.М. Заїка

В.В. Швець