Справа № 2а/2370/6204/11
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2015 року м. Київ К/9991/28146/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Черкаської області Державної податкової служби

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2012

у справі № 2а/2370/6204/2011

за позовом Комунального підприємства «Смілатеплокомуненерго»

до Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Черкаської області

третя особа: Смілянська міська рада Черкаської області,

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Смілатеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 26.04.2007 № /0.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 08.11.2011 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2012 скасовано постанову суду першої інстанції, позов задоволено.

Смілянська ОДПІ подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що підставою для визначення позивачу за податковим повідомленням-рішенням від 26.04.2007 № /0 податкового зобов'язання з податку на прибуток в загальній сумі 2171989 грн., в т.ч. 1670761 грн. за основним платежем та 501228 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, слугували висновки позапланової документальної виїзної перевірки, викладені в акті від 16.04.2007 № 466/23/02082700, про порушення вимог п. 3.1 ст. 3, п.п. 16.2, 16.4 ст. 16 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР, що полягало у заниження об'єкта оподаткування та податкового зобов'язання з податку на прибуток внаслідок не включення до складу валового доходу доходів у вигляді субвенцій з державного бюджету для погашення заборгованості минулих років з різниці в тарифах на теплову енергію.

Зафіксовані в акті перевірки від 16.04.2007 № 466/23/02082700 порушення податковий орган пов'язує з такими обставинами.

КП «Смілатеплокомуненерго» у 2000-2005 роках надавались послуги населенню з центрального опалення та гарячого газопостачання з урахуванням тарифів, встановлених органом місцевого самоврядування - Смілянською міською радою Черкаської області.

Несплата споживачів за спожитий природний газ та електричну енергію призвела до виникнення у позивача боргу перед НАК «Нафтобаз України» та ВАТ «Черкасиобленерго» відповідно, з метою погашення якого КП «Смілатеплокомуненерго» укладено багатосторонні договори від 05.07.2006 № 185/705, від 19.07.2006 № 337/705, від 26.07.2006 № 482/705, від 15.12.2006 № 882/705 щодо проведення взаєморозрахунків.

Передумовою укладення вказаних договорів було погодження сторонами розміру заборгованості, яку КП «Смілатеплокомуненерго» зобов'язувалось погасити шляхом проведення взаєморозрахунків. Протоколом засідання обласної комісії з погашення заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу від 22.06.2006 № 3 погоджено обсяги заборгованості з різниці в тарифах по підприємствах, в тому числі, КП «Смілатеплокомуненерго», за 2000-2004 роки в сумі 8262738,03 грн.

На підставі Порядку перерахування у 2006 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам для погашення заборгованості

минулих років з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з водопостачання і водовідведення, затверджених для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.05.2006 № 705, позивачем отримано з державного бюджету кошти з метою погашення заборгованості минулих років з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги водопостачання і водовідведення.

У зв'язку з отриманням вказаних коштів позивачем у липні-вересні 2006 року проведено взаєморозрахунки по погашенню заборгованості за природний газ та електричну енергію в сумі 6683041,67 грн.

Позивач у декларації з податку на прибуток за 3 квартали 2006 року та за 11 місяців 2006 року включив доход в сумі 6683042,00 грн. та задекларував податкове зобов'язання в сумі 1670761 грн., однак в подальшому, у зв'язку прийняттям Смілянською міською радою Черкаської області рішення від 28.12.2006 № 11-67/V «Про надання Комунальному підприємству теплових мереж «Смілатеплокомуненерго» пільг з оплати податку на прибуток у 2006 році», згідно з яким позивача звільнено від сплати податку на прибуток у 2006 році в сумі 1670761 грн., подав до податкового органу уточнюючий розрахунок до податкової звітності за 2006 рік щодо зменшення скоригованого валового доходу в сумі 6683042 грн. та відповідно зменшення податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 1670761 грн.

Відповідач вважає, що позивач повинен був включити до валового доходу за 11 місяців 2006 року субвенцію в сумі 6683041,67 грн. на підставі п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР. В результаті не включення до валового доходу вказаної субвенції відповідач вважає, що позивач занизив податкове зобов'язання в сумі 1670760,40 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що отримані позивачем суми субвенції на погашення заборгованості за поставлену теплову енергію є фактично доходами від продажу товару (теплової енергії), які було частково оплачено за рахунок коштів державного бюджету, а тому підлягають включенню до складу валового доходу за відповідний період. Крім того, встановлення податкових пільг підприємствам комунальної власності щодо сплати податку на прибуток не належить до компетенції органів місцевого самоврядування.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачу було надано пільгу з податку на прибуток за 2006 рік на підставі рішення Смілянської міської ради Черкаської області рішення від 28.12.2006 № 11-67/V, яке є чинним, отже відповідно до вимог ст. 144 Конституції України є обов'язковим до виконання на відповідній території України. При цьому суд апеляційної інстанції врахував рішення Конституційного Суду України від 16.02.2010 № 5-рп/2010 у справі № 1-5/2010, яким надано офіційне тлумачення положень ч. 2 ст. 1 Закону України «Про систему оподаткування» та ст. 15 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», згідно з яким ради мають право встановлювати додаткові пільги щодо оподаткування не тільки стосовно місцевих, а стосовно загальнодержавних податків, суми яких відповідно до законів України зараховуються до місцевих бюджетів, в межах цих сум.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо необхідності задоволення позову. При цьому виходить з такого.

Статтею 116 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 20.12.2005 № 3235-І V установлено, що перерахування субвенції з Державного бюджету України місцевим бюджетам на погашення заборгованості минулих років з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з водопостачання та водовідведення, що постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за рахунок надходжень від погашення податкової заборгованості підприємств, що надавали такі послуги, або їх кредиторів до державного бюджету, яка утворилася станом на 1 липня 2006 року, та додаткових податкових зобов'язань, які виникають у результаті виконання цієї статті. Розрахунки з різниці в тарифах на теплову енергію, що постачалася населенню, здійснюється з урахуванням відповідних норм Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

Відповідно до цієї статті постановою Кабінету Міністрів України від 22.05.2006 № 705 затверджено Порядок перерахування у 2006 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам для погашення заборгованості минулих років з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з водопостачання і водовідведення, затверджених для населення (далі - Порядок № 705).

Зі змісту п.п. 2, 3 Порядку № 705 вбачається, що перерахування субвенції з державного бюджету ( 3235-15 ) місцевим бюджетам для погашення заборгованості з різниці в тарифах (далі - розрахунки) здійснюється лише на суму заборгованості, що утворилася у період з 1 січня 2000 року по 1 січня 2005 року і не погашена на дату складення довідки про розмір кредиторської заборгованості місцевих бюджетів та/або дебіторської заборгованості надавачів послуг, у межах щомісячних лімітів, встановлених Мінфіном для Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій згідно із затвердженим розподілом видатків Державного бюджету України на 2006 рік, за умови укладення договору про організацію взаєморозрахунків.

Згідно з п. 37 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України від 21.06.2001 № 2542-ІІІ (чинним на момент виникнення правовідносин) субвенції - міжбюджетні трансферти для використання на певну мету в порядку, визначеному тим органом, який прийняв рішення про надання субвенції.

Відповідно до п. 25 ч. 1 ст. 2 від 21.06.2001 № 2542-ІІІ міжбюджетні трансферти - кошти, які безоплатно і безповоротно передаються з одного бюджету до іншого.

Бюджетні призначення міжбюджетних трансфертів визначаються законом України про Державний бюджет України (п. 5 ч. 2 ст. 38 цього Кодексу).

Зі змісту вказаних положень вбачається, що непогашена заборгованість підприємств з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з водопостачання та водовідведення, що постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з водопостачання та водовідведення тарифам, що утворилася у період з 1 січня 2000 року по 1 січня 2005 року, на підставі укладених договорів про проведення взаєморозрахунків погашалася шляхом зарахування наданих безповоротно таким підприємствам з бюджету субвенціям.

Згідно з пунктом 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР (далі - Закону № 334/94-ВР) валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Валовий доход включає доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді сум дотацій і субсидій з фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або бюджетів, отриманих платником податку (абзац дванадцятий підпункту 4.1.6 цього пункту).

Виключний перелік доходів, які не включаються до валового доходу, встановлений пунктом 4.2 ст. 4 Закону № 334/94-ВР.

Пунктом 4.1 ст. 4 Закону № 334/94-ВР передбачено перелік доходів, які включаються до складу валового доходу. При цьому вказаний перелік доходів не є виключним.

Відповідно до п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону № 334/94-ВР до складу валового доходу включаються, зокрема доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді сум дотацій і субсидій з фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або бюджетів, отриманих платником податку.

Суд касаційної інстанції зазначає, що зазначений у п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону № 334/94-ВР перелік доходів не є виключним. Пряма вказівка в п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону № 334/94-ВР сум дотацій та субсидій, отриманих платником податку з бюджетів, як видів доходів, що включаються до складу валового доходу, не означає, що законодавець виключив з кола доходів, які належать до валових доходів, інші грошові кошти, виплачені платнику податку з бюджетів, зокрема за рахунок субвенцій як виду міжбюджетних трансфертів.

На відміну від дотацій та субсидій, які використовуються як в прямому фінансуванні державою окремих підприємств, установ, організації, громадян чи їх категорій, так і у міжбюджетному фінансуванні, субвенції - це вид міжбюджетних трансфертів. Характерними ознаками субвенцій є те, що грошові кошти надаються з чітко обумовленим цільовим призначенням як допомога на часткове фінансування програм і заходів соціального та іншого розвитку і підлягають поверненню за їх невикористання (у межах невикористаної суми) або за нецільового використання (у межах повної суми). Ці кошти надаються за умови часткової участі коштів місцевого бюджету - отримувача цих коштів.

Системний аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що субвенції як вид міжбюджетних трансфертів, виплачені платнику податку з бюджетів для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з водопостачання та водовідведення, підлягають включенню платником до складу валових доходів на підставі п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Разом з тим рішенням Смілянської міської ради Черкаської області від 28.12.2006 № 11-67/V позивача звільнено від сплати податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 1670761 грн., що виник внаслідок проведення взаєморозрахунків щодо погашення заборгованості за природний газ та електричку енергію перед НАК «Нафтобаз України» та ВАТ «Черкасиобленерго».

Згідно з резолютивною частиною рішення Конституційного Суду України від 16.02.2010 у справі № 5-рп/2010 положення частини другої статті 1 Закону України «Про систему оподаткування» № 1251-XII та статті 15 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» № 334/94-ВР у системному зв'язку з положеннями статей 5, 7, 8, 67, 92, 140, 142, 143 Конституції України, статей 7, 9, 69, 96, 97, 103, 108 БК, статей 16, 61, 62, 63, 66 Закону України «Про місцеве самоврядування № 280/97-ВР треба розуміти так, що Верховна Рада Автономної Республіки Крим, сільські, селищні, міські ради мають право безпосередньо на підставі частини другої статті 1 Закону України «Про систему оподаткування» №1251-XII встановлювати пільги щодо загальнодержавного податку на прибуток підприємств комунальної власності, якщо він згідно із законами України справляється до бюджету Автономної Республіки Крим, сільських, селищних, міських бюджетів, у межах сум, які підлягають зарахуванню до цих бюджетів.

Враховуючи те, що рішенням міської ради встановлено пільгу позивачу у вигляді звільнення від сплати податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 1670761 грн., що був нарахований у зв'язку включенням до складу валового доходу у 2006 році отриманої з бюджету субвенції в сумі 6683041,67 грн. на погашення заборгованості за використання природного газу та електричної енергії, то суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про протиправність оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Підстав для задоволення касаційної скарги та скасування постанови суду апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Черкаської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою, поданою безпосередньо до Верховного Суду України у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун