Справа № 804/7926/14
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 р. Справа № 804/7926/14

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Парненко В.С., розглянувши у місті Дніпропетровську в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та нечинним рішення про застосування фінансових санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

04.06.2014 р. фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (надалі - відповідач) про визнання протиправним та нечинним рішення про застосування фінансових санкцій від 10.01.2014 р. №000002/04-07-17-03/НОМЕР_1.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що оскаржуваним рішенням незаконно застосовано фінансові санкції в розмірі 6800,00 грн. за порушення підприємцем у своїй діяльності абзацу 9 частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження, просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Надав письмові заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно з ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Частиною 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, в письмовому провадженні.

Проаналізувавши матеріали адміністративного позову та додані до нього документи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (надалі - Закон) визначено основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Вказаним законом визначено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, в тому числі її виробниками, за наявності у них ліцензій.

Статтею 15-3 Закону передбачено заборону продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Відповідно до ст. 17 Закону за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів. Рішення про стягнення штрафів приймаються органом, який видав ліцензію, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Згідно з абз. 9 ч. 2 ст.17 цього ж закону передбачено застосування до суб'єктів господарювання фінансових санкцій у вигляді штрафу у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону у розмірі 6800 гривень.

Судом встановлено, що 14.01.2014 р. Нікопольською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відносно позивача було винесено рішення про застосування фінансових санкцій №000002/04-07-17-03/НОМЕР_1 у розмірі 6800,00 грн. за порушення правил торгівлі пивом, алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами.

Слід зазначити, що не погоджуючись з винесеним відповідачем рішенням позивач скористався своїм правом на оскарження такого рішення органу доходів і зборів вищого рівня.

Так, 12.02.2014 р. позивач направив до Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області скаргу, яка була залишена без розгляду рішенням Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області №1267/10/04-36-1008-09 від 28.02.2014 р. з причин пропуску строку подання скарг.

11.04.2014 р. позивач подав скаргу до Міністерства доходів і зборів України на оскаржуване рішення та на рішення Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області №1267/10/04-36-1008-09 від 28.02.2014 р., яка також була залищена без розгляду з причин пропуску строку подачі скарги рішенням Міністерства доходів і зборів України №2577/К/99-99-10-01-02-15 від 23.04.2014 р.

Податковий орган залишив скарги позивача без розгляду посилаючись на п.56.2, 56.3 ст. 56 Податкового кодексу України та п. 3.1 розділу III Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду органами доходів і зборів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 25.12.2013 р. №848, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.01.2014 р. за №99/24876, якими встановлено, що скарга подається до органу доходів і зборів вищого рівня протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником податків рішення органу доходів і зборів, що оскаржується.

Відповідно до п. 56.16, 56.17 ст. 56 Податкового кодексу України днем подання скарги вважається день фактичного отримання скарги відповідним контролюючим органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв'язку від платника податків поштового відправлення із скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв'язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

Процедура адміністративного оскарження закінчується днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк.

Натомість, позивачем було подано скаргу з урахуванням положення р. 56.12 ст. 56 Податкового кодексу України, яким встановлено, що якщо відповідно до цього Кодексу контролюючий орган самостійно визначає грошове зобов'язання платника податків за причинами, не пов'язаними із порушенням податкового законодавства, такий платник податків має право на адміністративне оскарження рішень контролюючого органу протягом 30 календарних днів, що настають за днем надходження податкового повідомлення-рішення (рішення) контролюючого органу.

Крім того, на момент винесення оскаржуваного рішення та його отримання позивачем (14.01.2014 р.) Порядок оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду органами доходів і зборів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 25.12.2013 р. №848, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.01.2014 р. за №99/24876 не набрав чинності, тому позивачем при поданні скарг було враховано положення Порядку подання та розгляду скарг органами державної податкової служби, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 19.11.2012 р. №1203, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.12.2012 р. за №2046/22358, чинного на той момент.

Пунктом 8.3, 8.4 Порядку подання та розгляду скарг органами державної податкової служби, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 19.11.2012 р. №1203, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.12.2012 р. за №2046/22358 вказано, що якщо відповідно до Податкового кодексу України орган державної податкової служби самостійно визначає грошове зобов'язання платника податків з причин, не пов'язаних із порушенням податкового законодавства, такий платник податків має право на адміністративне оскарження рішень органу державної податкової служби протягом тридцяти календарних днів, що настають за днем надходження податкового повідомлення-рішення (рішення) органу державної податкової служби.

Зазначений у підпункті 8.3 цього пункту тридцятиденний термін для оскарження поширюється, у тому числі на: а) суми грошового зобов'язання з плати за землю, нарахованого органами державної податкової служби фізичним особам; б) рішення про: розподіл суми грошових зобов'язань або податкового боргу між платниками податків, що виникають у результаті реорганізації; погашення грошових зобов'язань або податкового боргу, забезпечених податковою заставою, до проведення такої реорганізації; встановлення солідарної відповідальності за сплату грошових зобов'язань платника податків, який реорганізується, щодо всіх осіб, утворених у процесі реорганізації, що тягне за собою застосування режиму податкової застави щодо всього майна таких осіб; поширення права податкової застави на майно платника податків, який створюється шляхом об'єднання інших платників податків, якщо один або більше з них мали грошові зобов'язання або податковий борг, забезпечений податковою заставою.

Ніяких пояснень з даного приводу відповідачем до суду не надано.

Встановлено, що оскаржуване рішення винесене на підставі протоколу Нікопольського МВ ГУМВС України у Дніпропетровській області №012458 від 27.06.2013 р. про адміністративне правопорушення, яким відносно ОСОБА_2 встановлено порушення ч.2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: 27.06.2013 р. остання продала алкогольне пиво «Львівське» об'ємом 1 л. в магазині «Лотос» неповнолітньому громадянину ОСОБА_3

Торговий павільйон (магазин «Лотос») належить позивачу на праві приватної власності на підставі Свідоцтва на право власності від 25.12.2002 р. №634/7.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 здійснювала підприємницьку діяльність з роздрібного продажу товарів у торговому павільйоні позивача на підставі Договору оренди нежитлового приміщення від 01.01.2013 р. та дозволу Нікопольської міської ради на розміщення об'єкту торгівлі та послуг №169 від 28.09.2007 р.

Статтею 218 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративні комісії при виконавчих органах міських, сільських, селищних рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст.156 цього Кодексу.

Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Нікопольської міської ради постановою по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення від 01.08.2013 р. №294 постановила притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою ОСОБА_2 оскаржила його до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Так, постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.04.2014 р. (справа №182/764/14-а, провадження №2а/0182/40/2014) визнано протиправною та скасовано постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Нікопольської міської ради по справі про адміністративне правопорушення від 01.08.2013 р. №294 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення. Провадження у справі закрито за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Отже, постанова набрала законної сили 15.04.2014 р.

У вказаному судовому рішенні вказано, що в судовому засідання відповідачем не доведено правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення від 27.06.2013 р., на підставі якого було винесено постанову.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки у судовому порядку встановлено відсутність правопорушення за яким винесено оскаржуване рішення, наразі відсутні підстави для застосування до позивача фінансових санкцій у розмірі 6800,00 грн. за порушення правил торгівлі пивом, алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем належним чином не доведено правомірність своїх дій щодо винесення оскаржуваного рішення.

За наведених обставин у сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та нечинним рішення про застосування фінансових санкцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та нечинним рішення про застосування фінансових санкцій - задовольнити.

Визнати протиправним та нечинним рішення про застосування фінансових санкцій від 10.01.2014 р. №000002/04-07-17-03/НОМЕР_1.

В порядку розподілу судових витрат стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 73,08 грн. (сімдесят три грн. 08 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови, виготовленої у повному обсязі.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 14.07.14 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді В.С. Віхрова В.С. Парненко Ю.Ю. Ковтун