Справа № 2а/1770/16/2012
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2012-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Борискін С.А.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"24" травня 2012 р. Справа № 2а/1770/16/2012

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегіі:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_2,

при секретарі Луценку Т.М. ,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції в Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "14" лютого 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції в Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2012 року фізична особа - підприємець (далі ФОП) ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом та просив визнати нечинним податкове повідомлення - рішення від 13.07.2011 року № НОМЕР_1, видане Кузнецовською об'єднаною державною податковою інспекцією (далі Кузнецовська ОДПІ).

В обгрунтування вимог зазначав, що висновки відповідача про порушення ним Закону України «Про податок на додану вартість», Закону України «Про прядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», розділу V Податкового кодексу України є безпідставними.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2012 року позовні вимоги задоволено.

В апеляційній скарзі Кузнецовська ОДПІ, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову про відмову у задоволенні позову. Зазначає, що суд ухвалив судове рішення надавши неналежну правову оцінку обставинам справи, неправильно оцінив надані докази, надавши перевагу одним доказам над іншими.

Розглянувши справу в порядку, визначеному ч.4 ст.196 КАС України, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи убачається, що за результатами планової документальної перевірки ФОП ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, за період з 18.06.2008 року по 17.06.2011 року, складено акт від 29.06.2011 року № 201/17- (а.с.40-48).

На підставі зазначеного акту прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.07.2011 року № НОМЕР_1, яким до позивача застосовано штрафну санкцію на суму 3570 грн. за неподання декларації по ПДВ за січень-березень 2009 року, липень-грудень 2009 року, квітень-грудень 2010 року, січень-червень 2011 року у зв'язку з порушенням пп.2.3.1 п.2.3 ст.2, абз.2 п.9.4 ст.9, абз.1 пп.7.8.1 п.7.8 ст.7 Закону № 168/97 -ВР, абз. «а» пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону № 2181-III, пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 розділу II, п.203.1 ст.203 розділу V Податкового кодексу України (а.с.13).

Правова позиція відповідача полягає у тому, що підставою для нарахування позивачу суми штрафних санкцій є перевищення ним гранично допустимого розміру виручки у 300 тис. грн., одержання якого вимагає реєстрацію особи платником ПДВ та подання декларацій з ПДВ.

При адміністративному оскарженні спірного податкового повідомлення-рішення, скарга ФОП ОСОБА_4 залишена без задоволення, а оспорюване податкове повідомлення-рішення - без змін (а.с.32-35, 37-38).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вказане податкове повідомлення - рішення винесено всупереч вимог Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997року № 168/97 - ВР, із змінами та доповненнями (далі - Закон № 168/97 - ВР) та розділу V Податкового кодексу України .

Так, відповідно до п.9.3 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість» особи, які підпадають під визначення п.2.3. ст.2 Закону, зобов'язані зареєструватися як платники податку у податковому органі за місцезнаходження (місцем проживання).

Податковим періодом відповідно до п.п.7.8.1 п.7.8 ст.7 Закону є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Законом, календарний квартал, з урахуванням того, що: якщо особа реєструється платником податку з дня іншого, ніж перший день календарного місяця, першим податковим періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця; якщо податкова реєстрація особи анулюється у день інший, ніж останній день календарного місяця, то останнім податковим періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання

Пункт 9.4 ст.9 Закону № 168/97 - ВР передбачає, якщо особа, на яку не поширюється дія пункту 2.3 статті 2 цього Закону як платник податку, вважає за доцільне добровільно зареєструватися платником податку і відповідає вимогам підпункту 2.2 статті 2 цього Закону, така реєстрація провадиться за її заявою.

Якщо обсяг оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не більше ніж у два рази, така особа зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступних за таким звітним податковим періодом.

Якщо особа укладає одну чи більше цивільно-правових угод (договорів), унаслідок виконання яких планується здійснення оподатковуваних операцій, обсяг яких перевищуватиме протягом звітного податкового періоду у два чи більше разів суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, то така особа зобов'язана зареєструватися як платник цього податку до кінця такого звітного податкового періоду.

Особа, яка не надсилає таку заяву у визначені строки, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Порядок розгляду заяв про реєстрацію особи платником податку на додану вартість встановлено ст.9 даного Закону, а відповідальність достовірності і своєчасності обчислення та внесення податку до бюджету передбачена пп.10.2 ст.10 Закону № 168/97 ВР.

Також, правовідносини, що виникли з 01.01.2011 року регулюються розділом V Податкового кодексу України. Так, згідно п. 183.4 ст.183 ПК України у разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом. Якщо такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 182.1 статті 182 цього Кодексу, реєстраційна заява подається у строк, визначений пунктом 183.3 цієї статті.

За неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), п.120.1 ст.120 ПК України передбачено накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 03 вересня 2004 року зареєстровано виконавчим комітетом Кузнецовської міської ради як фізична особа - підприємець та з 06.09.2004 року він перебуває на податковому обліку в Кузнецовській ОДПІ, платником ПДВ не реєструвався (а.с.54-55).

Відповідно до свідоцтва про сплату єдиного податку від 17 грудня 2008 року та від 18 грудня 2009 року видами господарської діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 визначено: посередницька діяльність, торгівельна діяльність, лісопильне та стругальне виробництво, тиражування програмного забезпечення та ін. Фактично у перевіреному періоді підприємець здійснював види діяльності: роздрібна та оптова торгівля (а.с.49,53).

Як убачається з матеріалів справи, позивач у перевіреному періоді оподаткування доходів здійснював на спрощеній системі оподаткування та був платником єдиного податку протягом з 01.10.2008 року до 31.12.2008 року, з 01.04.2009 року по 30.06.2009 року, з 01.01.2010 року по 31.03.2010 року, що підтверджується відповідними свідоцтвами.

Згідно поданих звітів, позивач самостійно задекларовано суму одержаного валового доходу (обсяг виручки) за періоди перебування на спрощеній системі оподаткування, а саме: за 4 квартал 2008 року - 498000,00 грн., за 2 квартал 2009 року -480000,00 грн., за 1 квартал 2010 року - 488000,00 грн. (а.с.82-84).

На загальній системі оподаткування ФОП ОСОБА_6 перебував з 18.06.2008 року по 30.09.2008 року, з 01.04.2009 року по 31.03.2009 року, з 01.07.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 року по 31.03.2010 року, однак у вказаний період підприємницьку діяльність не здійснював, доходів не отримував, що підтверджено матеріалами перевірки та не заперечується відповідачем (а.с.42), а тому, позивач не був зобов'язаний відповідно до вимог пп.2.3.1 п.2.3 ст.2, Закону № 168/97 - ВР, п.З розділу III Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, зареєструватись платником ПДВ у порядку, визначеному п.9.4 та п.9.5 ст. 9 ПК України.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності" від 03.07.1998 року № 727/98, із змінами та доповненнями (далі - Указ № 727/98) спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тисяч гривень.

Виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Враховуючи, вищезазначені правові норми та матеріали справи, суд прийшов до правильного висновку про те, що за період перебування на спрощеній системі оподаткування, дохід позивача не перевищував 500000,00 грн., а тому відповідно до ст.5 Указу № 727/98 мав право перебувати на спрощеній системі оподаткування, а отже відповідно до п.6 Указу 727/98 був звільнений від сплати ПДВ.

Доводи податкового органу щодо необхідності врахування доходів позивача за час перебування на спрощеній системі оподаткування до доходів, які він отримував під час переходу на загальну систему оподаткування, а також, фактичного перевищення встановленого пп.2.3.1 п.2.3 ст.2 Закону № 168/97 - ВР та п.З розділу III Положенням про реєстрацію платників податку на додану вартість 29.12.2010 р. за № 1400/1869 обмеження у розмірі 300 тис. грн. для обов'язкової реєстрації платником ПДВ, спростовані судом першої інстанції.

Як встановлено судом, позивачем дотримано усіх умов передбачених Указом України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності" у своїй діяльності протягом 2008-2011 років, що відображено в акті перевірки та при розгляді справи в суді першої інстанції.

Зазначена позиція також підтверджується приписами п. 181.1 ст. 181 ПК України, відповідно до якого у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Доказів на підтвердження того, що мало місце перевищення 300 тис. грн. отриманої позивачем виручки понад встановленого Указом №727/98 обмеження у 500 тис. грн. не надано та не встановлено судом.

З огляду на вищевикладене, є обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що позивач не був зобов'язаний подавати декларацію з ПДВ протягом 2009 - 2011 років, у зв»язку з тим, що не допускав порушення вимог пп.2.3.1 п.2.3 ст.2, абз.2 п.9.4 ст.9, абз.1 пп.7.8.1 п.7.8 ст.7 Закону № 168/97 - ВР), абз.«а» пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону № 2181 III.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200,205,206,212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекція в Рівненській області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "14" лютого 2012 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня отримання її копії.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: ОСОБА_7 ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1,34400

3- відповідачу ОСОБА_3 об'єднана державна податова інспекція в Рівненській області м-н Будівельників , 1,м.Кузнецовськ,Рівненська область,34400