Справа № 2-а-1307/11
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2012-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Іванків О.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"07" березня 2012 р. Справа № 2-а-1307/11

Житомирський апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області на постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від "14" червня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 05 липня 2011 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнати право ОСОБА_4 на отримання додаткової пенсії, як постраждалому від наслідків Чорнобильської катастрофи 4 категорії в розмірі 15% мінімальної пенсії за віком у відповідності до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязано Головне ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України у Рівненській області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_4 додаткову пенсію, передбачену ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 15% від встановленого законодавством мінімального розміру державної пенсії за віком, передбаченої ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосувавши розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 2 вересня 2010 року по 14 червня 2011 року , з урахуванням фактично здійснених виплат та зміни розміру прожиткового мінімуму.

Визнати право ОСОБА_4 на підвищення пенсії, яке передбачене ст..39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Зобовязано Головне ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_4 підвищення до пенсії, передбачене ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, з 01 січня 2011 року по 14 червня 2011 року, з урахуванням фактично здійснених виплат та зміни розміру мінімальної заробітної плати.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за їх безпідставністю.

Відповідно до ст.183-2, 256 КАС України постанову в частині стягнення додаткової пенсії та надбавки до пенсії за один місяць допущено до негайного виконання.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить постанову в частині задоволення позовних вимог скасувати та відмовити у задоволенні позову. Зокрема, відповідач зазначає, що суд не дослідив та не проаналізував постанову Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008р., на підставі якої були здійсненні нарахування вищевказаних виплат та ст.70 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" Кабінету Міністрів надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Встановлено, що позивач є непрацюючим пенсіонером та перебуває на обліку в ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області, віднесений до 4 категорії осіб, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи та проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю. Позивач отримує виплати згідно зі ст. ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", але у меншому розмірі, ніж визначено Законом.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата - у зоні посиленого радіоекологічного контролю - однієї мінімальної заробітної плати.

За змістом ст. 51 зазначеного Закону передбачено, що особам, віднесеним до 4 категорії, додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю, призначається у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком.

Посилання апелянта на ст. 70 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" якою Кабінету Міністрів надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати не узгоджуються з вимогами, викладеними в Конституції України.

Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що при визначенні розміру виплат застосуванню підлягає саме ст. ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008р., № 836 від 26.07.1996р., які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Доводи відповідача щодо правомірності його дій у звязку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Також, є безпідставними доводи апеляційної скарги з приводу того, що при розрахунку вказаного виду додаткової пенсії не застосовуються положення ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Положення частини 3 статті 28 вищезазначеного Закону не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Також, не узгоджуються з приписами ст.256 КАС України доводи апелянта щодо допуску постанови суду до негайного виконання при її прийнятті.

Допущена судом першої інстанції помилка в резолютивній частині оскаржуваної постанови щодо зобов'язання неналежного відповідача не впливає на правильність прийнятого судового рішення і підлягає виправленню судом першої інстанції в порядку ст. 169 КАС України.

Враховуючи викладене, підстави для скасування постанови відсутні.

Керуючись ст.ст. 197,198, 200, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області залишити без задоволення, а постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від "14" червня 2011 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: ОСОБА_5 ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 с. Довговоля,Рівненська область,34300

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області вул. Соборна,28,смт. Володимирець,Рівненська обл., Володимирецький р-н,34300