Справа № 814/3880/13-а
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 року м. Київ К/800/7700/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Черпака Ю.К.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Єланецькому районі Миколаївської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Єланецькому районі Миколаївської області про стягнення коштів за касаційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Єланецькому районі Миколаївської області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Єланецькому районі Миколаївської області звернулось до суду з адміністративним позовом про стягнення з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Єланецькому районі Миколаївської області суму витрат на виплату та доставку пенсії по особовій справі ОСОБА_4, якій була виплачена пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, розташованому на території країн СНД, за період з лютого 2005 року по грудень 2007 року в розмірі 2729,85 гривень.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2013 року адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2014 року залишено без змін постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2013 року.

Не погоджуючись з постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2013 року та ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2014 року, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Єланецькому районі Миколаївської області звернулось з касаційною скаргою, в якій просить скасувати зазначені рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задовольнянні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, суд, в межах ст. 220 КАС України, дійшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Так, судами попередніх інстанції встановлено, що в у період з лютого 2005 року по грудень 2013 року Управлінням Пенсійного фонду України в Єланецькому районі Миколаївської області було виплачено пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_4, що отримала трудове каліцтво на території країн СНД, в сумі 2729,85 гривень, з яких основний розмір пенсії 2686,95 гривень та 42,90 грн. - витрати на виплату та доставку пенсії.

Управлінням ПФУ в Єланецькому районі Миколаївської області та відділенням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань проведені щомісячні звірки виплачених пенсій, які підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду соціального страхування.

Разом з тим, Фондом соціального страхування не прийнято до заліку 2729,85 гривень, витрат на виплату та доставку пенсій громадянам держав-учасників СНД, які отримали каліцтво в державах СНД та переїхали на постійне місце проживання в Україну.

Крім того, позивач неодноразово звертався до відповідача з листами щодо відшкодування зазначеної суми витрат, на що відділенням виконавчої дирекції ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань зазначено, що потерпілі, які отримали каліцтво за межами України та переїхали в Україну на постійне місце проживання, не є застрахованими в України і за них не сплачувались до Фонду страхові внески, а тому здійснення їм страхових виплат за рахунок страхових коштів Фонду є нецільовим використання.

Предметом спору у даній справі є відшкодування витрат з основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві і витрат на виплату та доставку пенсії.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний адміністративний суд дійшли висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо відшкодування витрат з основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві призначеної ОСОБА_4 та витрат на її доставку.

З таким висновком погоджується і колегія суддів Вищого адміністративного суду України, з огляду на наступне.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ (стаття 4 Основ у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг і матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Ураховуючи те, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком, відповідно до статті 25 Основ є Фонд, що також передбачено статтею 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року N 1105-XIV, яка визначає перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом.

Згідно з частиною четвертою статті 26 Основ, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Аналогічне правило закріплене частиною другою статті 24 вказаного Закону, відповідно до пункту 5 якої, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць даної Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі витрати, пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за даною Угодою, несе держава, яка надає забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні розрахунки між державами можуть проводитися лише на підставі двосторонніх договорів.

Таким чином, витрати, понесені органами ПФУ у зв'язку із виплатою та доставкою пенсій по інвалідності від трудового каліцтва (у тому числі й пенсій особам, які стали інвалідами від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР), підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду як належного страховика від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 21-1087во06, від 12 червня 2012 року № 21-165а12 та 21 травня 2013 року № 21-129а13.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на виплату та доставку пенсії по інвалідності громадянам, які отримали трудове каліцтво за межами України, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом ч.2 ст.2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

При цьому право на таке забезпечення, яке встановлено в Україні, не залежить від того, у якій з колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на виробництві із застрахованою особою або виникло професійне захворювання, пов'язане з виконанням нею трудових обов'язків.

За змістом п. «а» ч.1 ст.27 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що громадянам України - переселенцям з інших держав, які не працювали в Україні, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання призначаються незалежно від стажу роботи.

Згідно з абз.2 п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків також зазначеним у ст.8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги.

Правові норми, закріплені ст.1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, (далі - Угода), пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Таким чином, страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, (а в разі виплати такої органами Пенсійного фонду України - відшкодувати останньому витрати), є Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

На підставі викладеного суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо стягнення з відповідача витрат з основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві і витрат на виплату та доставку пенсії по інвалідності громадянам, які отримали трудове каліцтво за межами України.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанції правильно встановили обставини справи, повно дослідили докази по справі та ухвалили рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішень відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС України суд, -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Єланецькому районі Миколаївської області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф. Ситников

В.В. Малинін

Ю.К. Черпак