Справа № 1622/2а-1621/11
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2012-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2012 р.Справа № 1622/2а-1621/11
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Пянової Я.В. , Тацій Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 14.03.2011р. по справі № 1622/2а-1621/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради , Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області

про визнання неправомірними дій та зобовязання перерахувати та виплатити соціальні виплати,

ВСТАНОВИЛА:

27.01.2011 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Октябрської районної у м. Полтаві ради (далі по тексту УПСЗН виконкому Октябрської районної у м. Полтаві ради, перший відповідач), Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області (далі по тексту Центр, другий відповідач), в якому просив суд:

1. Поновити позивачу ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду, що пропущений з поважних причин.

2. Визнати неправомірними дії та відмови ОСОБА_1 від Управління праці та соціального захисту населення виконкому Октябрської районної у м. Полтаві ради та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області у здійсненні перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за період 2005-2010 років, та одноразової компенсації за 2 групу інвалідності в розмірах, що передбачені ст.48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за період 2009-2010 року в розмірах, що передбачені ч.4 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

3. Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Октябрської районної у м. Полтаві ради та Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області здійснити перерахунок, донарахувати і виплатити ОСОБА_1: щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 4 мінімальних заробітних плат за 2005 рік та 5 мінімальних заробітних плат за період 2006-2010 років від мінімальної заробітної плати на час здійснення виплати; одноразової компенсації за 2 групу інвалідності 4у розмірі 15 мінімальних заробітних плат станом на час здійснення виплати; щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни 2 групи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком за період 2009-2010 року.

4. Зобов'язати Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області вчинити дії по контролю за нарахуванням та виплатою Управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Октябрської районної у м. Полтаві ради нарахованих сум ОСОБА_1

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 14.03.2011 р. по справі № 2а-1621/11 позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Октябрської районної у м. Полтаві ради, Полтавського обласного центру по нарахуванню здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації про визнання неправомірними дій, зобовязання перерахувати та виплатити соціальні виплати - залишено без розгляду.

Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції про відмову у задоволенні клопотання про поновлення термінів звернення до суду та залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та постановити нову ухвалу про задоволення клопотання про поновлення термінів звернення до суду і відкриття провадження у справі щодо усіх заявлених в позові вимог та направити справу для продовження розгляду усіх заявлених позовних вимог до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм п.3 ч.1 ст.268 Цивільного кодексу України, ст.73, ч.1 ст.76 Закону України Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку. Стверджує, що оскільки соціальні виплати, які є предметом позову, належать позивачеві за шкоду, заподіяну здоров`ю, як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС, строки позовної давності на його позовні вимоги не поширюються.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приймаючи рішення про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду з позовом про захист своїх прав поза межами строку, встановленого ст.99 КАС України, що зумовило застосування судом наслідків пропущення строку звернення до суду, визначених ст.100 КАС України, та відповідно залишення адміністративного позову без розгляду.

При цьому суд першої інстанції посилається на те, що позивачем при поданні позову про визнання дій незаконними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату одноразової компенсації при встановленні групи інвалідності, щорічної допомоги на оздоровлення за 2005-2009 роки та разової грошової допомоги до 5 травня за 2009-2010 роки пропущено шестимісячний строк звернення до суду, встановлений положеннями ч.2 ст.99 КАС України, підстав поновлення судом не знайдено, у зв`язку з чим позовні вимоги за вказаний період підлягають залишенню без розгляду.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, однак вважає ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 14.03.2011 р. по справі № 1622/2а-1621/11 такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Згідно вимог частин 1 і 2 статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом 27.01.2011 року із вимогами до субєктів владних повноважень (УПСЗН Управління праці та соціального захисту населення виконкому Октябрської районної у м. Полтаві ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області) щодо захисту його порушених прав на отримання: одноразової компенсації при встановленні групи інвалідності, порушення якого мало місце у 2006 році; щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст.48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, порушення права на отримання якої мало місце у 2005-2010 р.р., а також разової грошової допомоги до 5 травня, відповідно до ст.13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, порушення якого мало місце протягом 2009-2010 р.р.

З аналізу положень преамбули Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та положень Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту колегією суддів встановлено, що виплати, передбачені зазначеними Законами, є заходами соціального захисту населення, що постраждало внаслідок аварії на ЧАЕС, та за своєю правовою природою є відповідною соціальною допомогою.

З урахуванням приписів ст.2 КАС України та беручи до уваги зміст правової природи виплат, передбачених Законами України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, через призму оскарження рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, колегія суддів зазначає, що право позивача на отримання вказаних соціальних виплат підлягає захисту в межах річного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України (в редакції, яка діяла до 30.07.2010р.) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

З набуттям чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р. № 2453-VІ зазначений строк звернення з позовом до адміністративного суду було скорочено до шести місяців. Тобто, перебіг шестимісячного строку у спірних правовідносинах розпочався з 30.07.2010 року.

Оскільки до 30.07.2010 року для звернення до суду з адміністративним позовом було встановлено річний строк, позивач не міг бути обізнаний про його скорочення до шести місяців і міг обґрунтовано очікувати на захист свого права в судовому порядку відповідно до ч.2 ст.99 КАС України (в редакції, яка діяла до 30.07.2010р.).

Виходячи з принципу юридичної визначеності та на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 28.03.2006 року по справі Мельник проти України (заява №23436/03), колегія суддів вважає необхідним застосувати до спірних правовідносин положення ч.2 ст.99 КАС України, в редакції, яка діяла до 30.07.2010 року.

Слід відмітити, що як вбачається з матеріалів справи, порушення прав позивача в частині нарахування та виплати виплати одноразової компенсації при встановленні інвалідності в розмірі 15 мінімальних заробітних плат відбулося у 2006 році; порушення прав позивача в частині нарахування та виплати виплати щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 (пяти) мінімальних заробітних плат згідно ст.48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відбувалось протягом 2005-2010 років; порушення прав позивача в частині нарахування та виплати виплати разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком відповідно до ст.13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту відбувалося протягом 2009-2010 років.

Відтак, позивач, не отримавши одноразової компенсації при встановленні 2 групи інвалідності у 2006 році, та кожного року, не отримуючи щорічної допомоги на оздоровлення та разової грошової допомоги до 5 травня в належному розмірі, був обізнаний про порушення своїх прав та мав змогу звернутись до суду за їх захистом.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду з адміністративним позовом (27.01.2011 р.), річний строк на звернення до суду з позовом (27.01.2010 р.) та період, за який позивач просить суд захистити його права, колегія суддів приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту в межах річного строку, починаючи з 27.01.2010 року.

З матеріалів справи вбачається, що виплата ОСОБА_1 одноразової компенсації при встановленні 2 групи інвалідності відбулася у 2006 році.

Виплата позивачеві щорічної допомоги на оздоровлення відбулася: за 2005 рік у березні 2005 року, за 2006 рік в липні 2006 року, за 2007 рік в лютому 2007 року, за 2008 рік в лютому 2008 року, за 2009 року в лютому 2009 року, за 2010 рік у червні 2010 року.

Виплата позивачеві разової грошової допомоги до 5 травня протягом 2009-2010 років здійснювалась не пізніше травня відповідного року.

При цьому колегія суддів зазначає, що зазначені виплати - щорічної грошової допомоги на оздоровлення та допомоги до 5 травня - здійснюються щороку та мають разовий характер. Таким чином, право особи на їх отримання та обов'язок органів соціального захисту населення здійснити такі виплати припиняються з моменту виплати певних сум, а тому після отримання щорічної допомоги на оздоровлення та допомоги до 5 травня в неналежному розмірі позивач мав змогу звернутись до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за наявності поважних причин його пропуску (ч.1 ст.102 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, в силу приписів ч. 4 ст. 11 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для зясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Однак позивачем ані до суду ані першої, ані апеляційної інстанцій не було надано доказів поважності пропуску строку для звернення до адміністративного суду з позовом щодо неправомірними дій, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату одноразової компенсації при встановленні групи інвалідності, щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2005-2009 роки та щорічної допомоги до 5 травня за 2009 рік.

Колегія суддів відхиляє доводи позивача щодо необхідності застосування до спірних правовідносин положень п.3 ч. 1 ст. 268 ЦК України, оскільки цими положеннями не обмежується строк звернення до суду з позовом до оператора ядерної установки про відшкодування ядерної шкоди, а не з позовом до суб'єкта владних повноважень з приводу призначення, перерахунку, надання соціальних виплат, допомоги, що є предметом у спірних правовідносинах.

Посилання позивача на приписи ч. 1 ст.76 Закону України "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку" колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки правовідносини в даній справі повинні розглядатись, в першу чергу, виходячи з правомірності або неправомірності дій чи бездіяльності органу владних повноважень, на звернення для оскарження яких Кодексом адміністративного судочинства України встановлено певний строк.

Крім того, положеннями зазначеного Закону встановлено строк звернення до суду з позовом про відшкодування ядерної шкоди, а не з позовом про перерахунок пенсії.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала (ст.100 КАС України).

Оскільки, позивачем до судів першої та апеляційної інстанції не надано доказів поважності пропуску строку для звернення до суду з позовом про визнання дій незаконними, зобов`язання здійснити перерахунок та провести відповідні виплати одноразової компенсації при встановленні групи інвалідності, щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2005-2009 роки та щорічної допомоги до 5 травня за 2009 рік, а колегією суддів апеляційного суду не знайдено підстав для поновлення такого строку, вимоги апеляційної скарги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала суду першої інстанції в частині залишення без розгляду позову ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та зобовязання перерахунок та провести відповідні виплати одноразової компенсації при встановленні групи інвалідності, щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2005-2009 роки та щорічної допомоги до 5 травня за 2009 рік - прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне відмітити, що щорічна допомога на оздоровлення за 2010 рік ОСОБА_1 виплачена у червні 2010 року, разова грошова допомога до 5 травня у квітні 2010 року.

За таких обставин, беручи до уваги дату звернення позивача до суду з даним позовом (27.01.2011 року), річний строк на звернення до суду та дату, з якої права позивача підлягають захисту (27.01.2010 року), колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 не пропущено строку звернення до суду із позовними вимогами про визнання дій неправомірними, зобов`язання здійснити перерахунок та провести відповідні виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік та разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік.

Таким чином, з урахуванням приписів п.4 ч.1 ст.204 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів дійшла висновку, що внаслідок неправильного застосування норм ч.2 ст.99 КАС України, ухвала Октябрського районного суду м. Полтави від 14.03.2011 р. по справі № 1622/2а-1621/11 в частині залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та зобовязання перерахунок та провести відповідні виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік, разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік не може бути визнана законною, а тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду в цій частині.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199, ст.ст. 202, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 14.03.2011 р. по справі № 1622/2а-1621/11 скасувати в частині залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та зобовязання перерахунок та провести відповідні виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік, разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік .

Справу 1622/2а-1621/11за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Октябрської районної у м. Полтаві ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії направити до Октябрського районного суду м. Полтави для продовження розгляду справи в цій частині позовних вимог.

В іншій частині ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 14.03.2011 р. по справі № 1622/2а-1621/11- залишити без змін.

Ухвала в частині скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає в силу положень ч. 2 ст. 211 КАС України.

В іншій частині ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4