Справа № 2а/2506/10862/11
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" червня 2015 р. м. Київ К/800/32287/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,

секретар: Буденко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 жовтня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 4 квітня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

У травні 2011 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача. Просила визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові здійснити з 1 грудня 2010 року перерахунок її пенсії, зарахувавши до науково-педагогічного стажу період її роботи з 1 січня 2008 року по 31 грудня 2009 року.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що оскільки після призначення пенсії вона продовжувала працювати старшим викладачем кафедри фінансів та обліку Чернігівського факультету бізнесу Державного вищого навчального закладу «Українська академія бізнесу та підприємництва», то має право на перерахунок призначеної пенсії.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 жовтня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 4 квітня 2013 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивачка з 12 липня 2005 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Чернігові та отримує пенсію за віком на підставі ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність». Після призначення пенсії ОСОБА_4 продовжувала працювати.

В січні 2010 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, зарахувавши до науково-педагогічного стажу період її роботи з 1 січня 2008 року по 31 грудня 2009 року на посаді старшого викладача кафедри фінансів та обліку Чернігівського факультету бізнесу Державного вищого навчального закладу «Українська академія бізнесу та підприємництва». Однак, відповідач відмовив їй у вказаному перерахунку з посиланням на те, що учбовий заклад, в якому у зазначений період працювала ОСОБА_4 не акредитований за ІІІ-IV рівнем акредитації.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачка має право на зарахування спірного періоду її роботи у Чернігівському факультеті бізнесу Державного вищого навчального закладу «Українська академія бізнесу та підприємництва» до науково-педагогічного стажу згідно ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» і внаслідок цього має право на перерахунок пенсії, оскільки вона у вказаний період виконувала науково-педагогічну роботу такого рівня, який дозволяє випускати фахівців з освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста (що, згідно статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», є виключним правом вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації).

При цьому суди зазначили, що згідно довідок Державного вищого навчального закладу «Українська академія бізнесу та підприємництва» у 2008 році Академію внесено до державного реєстру вищих навчальних закладів. Українська академія бізнесу та підприємництва надає освітні послуги по підготовці фахівців вищої освіти на рівні кваліфікаційних вимог до молодшого спеціаліста, бакалавра, спеціаліста, магістра за кількома напрямами та спеціальностями, не менш ніж дві третини яких акредитовано за ІІІ-ІV рівнями акредитації, що дає можливість визначити «Українську академію бізнесу та підприємництва» акредитованою за ІІІ рівнем. Відповідно до сертифікатів про акредитацію спеціальності «Міжнародна економіка», «Маркетинг», «Економіка підприємства», «Менеджмент зовнішньоекономічної діяльності», «Фінанси», «Менеджмент організації» акредитовані за ІІ-ІІІ рівнями акредитації.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону висновки суду як першої, так і апеляційної інстанцій зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, до того ж не ґрунтуються на законі.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається при досягненні пенсійного віку: чоловікам - за наявності стажу роботи не менше 25 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 20 років; жінкам - за наявності стажу роботи не менше 20 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 15 років.

Частиною 8 вказаної статті передбачено, що перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням положень статей 22-1, 22-2 цього Закону.

Частиною 17 цієї ж статті передбачено, що пенсіонерам, які після призначення пенсії відповідно до цього Закону працювали за строковим трудовим договором (контрактом) на посадах наукових (науково-педагогічних) працівників не менш як два роки, проводиться перерахунок пенсії з урахуванням стажу наукової роботи після призначення пенсії.

Відповідно до положень Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 257 від 4 березня 2004 року, старший викладач та викладач вищого навчального закладу III-IV рівнів акредитації має право на пенсію, передбачену ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Статтею 1 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що акредитація - це процедура надання вищому навчальному закладу певного типу права провадити освітню діяльність, пов'язану із здобуттям вищої освіти та кваліфікації, відповідно до вимог стандартів вищої освіти, а також до державних вимог щодо кадрового, науково-методичного та матеріально-технічного забезпечення.

Рівень акредитації - рівень спроможності вищого навчального закладу певного типу провадити освітню діяльність, пов'язану із здобуттям вищої освіти та кваліфікації.

Акредитований напрям - напрям, за яким вищий навчальний заклад певного типу отримав право провадити освітню діяльність, пов'язану із здобуттям вищої освіти та кваліфікації.

Акредитована спеціальність - спеціальність відповідного освітньо-кваліфікаційного рівня, за якою вищий навчальний заклад певного типу отримав право провадити освітню діяльність, пов'язану із здобуттям вищої освіти та кваліфікації.

Акредитований вищий навчальний заклад - вищий навчальний заклад, що визнаний спроможним провадити освітню діяльність, пов'язану із здобуттям вищої освіти та кваліфікації, за напрямами і спеціальностями відповідних освітньо-кваліфікаційних рівнів, не менше двох третин з яких є акредитованими.

Стаття 24 цього Закону встановлює визначення конкретних рівнів акредитації вищих навчальних закладів. Згідно з її положеннями вищим навчальним закладом третього рівня акредитації є вищий навчальний заклад, у якому здійснюється підготовка фахівців за напрямами освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра, спеціальностями освітньо-кваліфікаційного рівня спеціаліста, а також за окремими спеціальностями освітньо-кваліфікаційного рівня магістра.

Зміст наведеної статті кореспондується з висновком, що рівень акредитації - це, у першу чергу, здатність здійснювати підготовку фахівців відповідного освітньо-кваліфікаційного рівня.

Отже, склад педагогічних працівників є одним із першочергових показників можливості навчального закладу надавати освітні послуги належного рівня. Підтвердження рівня акредитації певного напряму (спеціальності) водночас підтверджує можливість надання відповідними педагогічними працівниками високого рівня освіти.

Проте, суди першої та апеляційної інстанцій вищенаведених вимог законів не врахували та розглядаючи вказану справу, в порушення вимог ст. 159 КАС України належним чином не з'ясували чи виконувала позивачка у спірний період науково-педагогічну роботу такого рівня, який дозволяє випускати фахівців з освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавра чи спеціаліста (що, згідно статті 24 Закону № 2984-ІІІ, є виключним правом вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації), тобто чи старший викладач кафедри фінансів та обліку факультету бізнесу «Українська академія бізнесу та підприємництва» ОСОБА_4 здійснювала підготовку за напрямами, за якими навчальний заклад отримав право проводити освітню діяльність, пов'язану із здобуттям вищої освіти та кваліфікації.

З'ясування вказаних обставин має істотне значення для вирішення спору.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно ч. 2 ст. 227 цього Кодексу підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, коли судом як апеляційної інстанції, так і судом першої інстанції допущено порушення вищенаведених норм процесуального права, зокрема статей 86, 159 КАС України, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню на підставі ст. 227 КАС України з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 жовтня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 4 квітня 2013 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк