Справа № 2а-2428/12/2670
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2015 року м. Київ К/800/7084/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий:Нечитайло О.М.
Судді: Ланченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.,
за участю секретаря:Латишевої Л.П.,
за участю представників
позивача:Дмуховського І.В.,
відповідача:Декань М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО ІНВЕСТ»

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2014 року

у справі №2а-2428/12/2670

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО ІНВЕСТ»

до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва Державної податкової служби

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13 лютого 2012 року № та №,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКО ІНВЕСТ» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва Державної податкової служби (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13 лютого 2012 року № та №.

Окружний адміністративний суд м. Києва постановою від 12 червня 2012 року позовні вимоги задовольнив, визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення від 13 лютого 2012 року № та №.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 23 січня 2014 року скасував рішення суду першої інстанції та прийняв нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовив.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідач письмових заперечень на касаційну скаргу позивача до суду касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили такі фактичні обставини справи.

Контролюючий орган у період з 23 грудня 2011 року по 23 січня 2012 року провів планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 липня 2010 року по 30 вересня 2011 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2010 року по 30 вересня 2011 року, про що склав акт від 30 січня 2012 року №34/23-5/31305004, яким встановив порушення позивачем вимог пункту 150.1 статті 150 розділу ІІІ, пункту 3 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України, що призвело до завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податку на прибуток за ІІ-ІІІ квартали 2011 року на 86 710 865,00 грн. та заниження податку на прибуток за ІІ-ІІІ квартали 2011 року на 8 479 998,00 грн.

За результатами проведеної перевірки контролюючий орган прийняв податкові повідомлення-рішення від 13 лютого 2012 року №, яким збільшив позивачу суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 8 479 998,00 грн. та №, яким зменшив суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податку на прибуток на 86 710 865,00 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що до другого кварталу 2011 року включаються лише від'ємне значення об'єкта оподаткування, яке виникло у першому кварталі 2011 року, при цьому від'ємне значення об'єкта оподаткування 2010 року, що увійшло до першого кварталу 2011 року, у відповідності до приписів пункту 22.4 статті 22 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не може бути включене до складу від'ємного значення другого кварталу 2011 року.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач відобразив у податковій звітності за ІІ-ІІІ квартали 2011 року від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток з урахуванням від'ємного значення минулих податковий періодів.

Так, позивачем у податковій декларації з податку на прибуток підприємств за ІІ-ІІІ квартали 2011 року у рядку 06.6 «від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) періоду (від'ємне значення рядка 07 Податкової декларації за попередній звітний (податковий) період або від'ємне значення об'єкта оподаткування за І квартал 2011 року» визначене від'ємне значення у розмірі 126 468 855,00 грн., а у рядку 7 податкової декларації «об'єкт оподаткування від усіх видів діяльності (01-оядок 04) (+.-) зазначена сума - 86 710 865,00 грн.

За висновками податкового органу, у зв'язку з набранням чинності 01 квітня 2011 року розділу ІІІ Податкового кодексу України та відсутністю у ньому посилання на облік у ІІ - ІІІ кварталах 2011 року від'ємного значення об'єкта оподаткування, крім того, що виник за наслідками діяльності у І кварталі 2011 року у відповідності до пункту 22.4 статті 22 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», до складу від'ємного значення ІІ-ІІІ кварталів 2011 року не включається від'ємне значення 2009-2010 років.

Отже, спір між сторонами виник з приводу правомірності застосування приписів пункту 3 підрозділу 4 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, яким визначені особливості застосування у 2011-2012 роках пункту 150.1 статті 150 Податкового кодексу України.

Зазначена законодавча норма застосовується у 2011 році з урахуванням такого: якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками першого кварталу 2011 року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат другого календарного кварталу 2011 року.

Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками другого, другого і третього кварталів, другого-четвертого кварталів 2011 року здійснюється з урахуванням від'ємного значення, отриманого платником податку за перший квартал 2011 року, у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Абзац другий пункту 3 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України передбачає право платника податку на прибуток відобразити у складі витрат другого кварталу 2011 року суму від'ємного значення, що є результатом розрахунку об'єкта оподаткування за підсумками першого кварталу 2011 року.

Водночас, розрахунок об'єкта оподаткування за перший квартал 2011 року здійснювався на підставі чинних до 01 квітня 2011 року норм Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Пунктом 6.1 статті 6 вказаного Закону було визначено, що якщо об'єкт оподаткування платника податку з числа резидентів за результатами податкового року має від'ємне значення об'єкта оподаткування (з урахуванням суми амортизаційних відрахувань), сума такого від'ємного значення підлягає включенню до складу валових витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього року у складі валових витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

У 2010 році зазначена норма застосовувалася з урахуванням пункту 22.4 статті 22 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», якою було визначено обмеження щодо врахування у складі валових витрат у порядку статті 6 Закону сум від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток, яке утворилося станом на 01 січня 2010 року.

Як передбачено абзацом другим пункту 22.4 статті 22 вказаного Закону, у 2011 році сума від'ємного значення, яка відповідно до абзацу першого цього пункту не була врахована у складі валових витрат, та від'ємне значення об'єкта оподаткування, яке виникло у 2010 році, підлягають включенню до складу валових витрат у порядку, встановленому статтею 6 цього Закону, без обмежень, встановлених цим пунктом.

Отже, у 2011 році встановлені пунктом 22.4 статті 22 Закону обмеження щодо можливості врахування всієї суми від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток у складі валових витрат не застосовувалися.

При цьому, прямо передбачалося право врахувати у складі валових витрат першого кварталу 2011 року всю суму від'ємного значення об'єкта оподаткування, що виникло у попередніх податкових періодах.

Таким чином, відповідно до зазначених законодавчих норм до складу валових витрат першого кварталу 2011 року підлягали включенню всі суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податку на прибуток - як ті, що утворилися станом на 01 січня 2011 року так і суми, які виникли у попередніх роках.

Отже, розрахунок об'єкта оподаткування за перший квартал 2011 року повинен був здійснюватися з урахуванням у складі валових витрат цього податкового періоду всіх сум від'ємного значення, що утворилися станом на 01 січня 2011 року.

За наведених обставин, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає обґрунтованими висновки першої судової інстанції стосовно того, що до складу валових витрат другого-третього календарних кварталів 2011 року підлягає включенню сума від'ємного значення об'єкта оподаткування за перший квартал 2011 року, яка, у свою чергу, розраховується з урахуванням у складі валових витрат першого календарного кварталу 2011 року сум від'ємного значення, що утворились у попередніх періодах.

З огляду на викладене, доводи податкового органу про завищення позивачем у ІІ-ІІІ кварталах 2011 року суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 86 710 865,00 грн. та заниження грошового зобов'язання з податку на прибуток на 8 479 998,00 грн. не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи.

Відповідно до статті 226 КАС України, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО ІНВЕСТ» задовольнити.

2. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2014 року у справі №2а-2428/12/2670 скасувати.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 червня 2012 року у справі №2а-2428/12/2670 залишити в силі.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.