Справа № 826/8502/13-а
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" червня 2015 р. м. Київ К/800/5054/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

при секретарі Ігнатенко О.В.,

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (далі - СПД ОСОБА_1)

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.01.2015

у справі № 826/8502/13-а

за позовом СПД ОСОБА_1

до державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - Інспекція)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Судове засідання проведено за участю представників:

позивача - не з'явились,

відповідача - Гомольської Я.П.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

У червні 2013 року СПД ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12.02.2013 № , № , № та № .

Справа розглядалася неодноразово. Так, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.08.2014 прийняті у справі судові рішення попередніх інстанцій скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції для перевірки факту допущення Інспекцією незаконної бездіяльності під час вирішення питання щодо видачі позивачеві свідоцтва про сплату єдиного податку та для дослідження виконання СПД ОСОБА_1 законодавчо встановлених вимог щодо оприбуткування готівки, притаманних відповідному режиму оподаткування.

За наслідками нового розгляду справи постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.10.2014 позов задоволено з тих мотивів, що ненадсилання податковим органом платникові вмотивованої відмови у видачі свідоцтва платника єдиного податку в порядку пункту 299.8 статті 299 Податкового кодексу України, не може бути підставою для застосування до такого платника правил загальної системи оподаткування; відображення позивачем у зареєстрованій у податковому органі Книзі обліку доходів і витрат одержаної готівкової виручки свідчить про дотримання СПД ОСОБА_1 правил оприбуткування готівки.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.01.2015 назване рішення суду першої інстанції скасовано; у позові відмовлено. У прийнятті цієї постанови апеляційний суд виходив з того, що Інспекцією було направлено на адресу позивача відмову у видачі свідоцтва платника єдиного податку, тоді як у випадку неодержання результату розгляду податковим органом заяви щодо обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платник не була позбавлена права звернутися із відповідним запитом до Інспекції.

Законність ухвалених у справі судових актів перевіряється у порядку глави 2 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з касаційною скаргою СПД ОСОБА_1, в якій вона просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва зі спору.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України вважає за необхідне задовольнити розглядувані касаційні вимоги з урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями у розгляді справи встановлено, що 01.02.2013 працівниками Інспекції було проведено фактичну перевірку належного позивачеві магазину, оформлену актом № 0007/2657/.

У цьому акті зазначено, що у період з 01.01.2012 по 31.12.2012 СПД ОСОБА_1 перебувала на загальній системі оподаткування, при здійсненні розрахункових операцій з продажу верхнього одягу та взуття реєстратор розрахункових операцій не використовувала, торговий патент для провадження торговельної діяльності не придбавала, готівкові кошти, отримані від реалізації товару, у Книзі обліку доходів і витрат не оприбуткувала.

Наведені обставини стали підставою для прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень від 12.02.2013:

№ про застосування до позивача штрафних санкцій у сумі 752 500 грн. відповідно до статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки»;

№ , відповідно до якого позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в сумі 11 934 грн. за порушення законодавства про патентування господарської діяльності;

№ , згідно з яким СПД ОСОБА_1 визначено штраф у сумі 301 000 грн. за невиконання вимог щодо ведення обліку товарних запасів в порядку пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»

№ , за яким позивачеві визначено штраф у сумі 1 грн. на підставі пункту 1 статті 17 названого Закону.

Приймаючи рішення про задоволення цього позову, суд першої інстанції виходив з того, що 25.01.2012 відповідачем було отримано заяву СПД ОСОБА_1 про застосування спрощеної системи оподаткування у 2012 році.

Відповідно до пункту 299.1 статті 299 Податкового кодексу України свідоцтво платника єдиного податку видається суб'єкту господарювання, який подав до органу державної податкової служби заяву щодо обрання або переходу на спрощену систему оподаткування.

В силу вимог пункту 299.5 цієї ж статті Кодексу свідоцтво платника єдиного податку видається органом державної податкової служби безоплатно протягом 10 календарних днів з дня подання суб'єктом господарювання заяви.

За правилами пункту 299.8 статті 299 Податкового кодексу України у разі відмови у видачі свідоцтва платника єдиного податку орган державної податкової служби зобов'язаний надати протягом 10 календарних днів з дня подання суб'єктом господарювання заяви письмову вмотивовану відмову, яка може бути оскаржена суб'єктом господарювання у встановленому порядку.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13.08.2014 з даної справи було викладено правову позицію відносно того, що протягом 10 календарних днів з дня подання суб'єктом господарювання заяви про застосування спрощеної системи оподаткування податковий орган зобов'язаний або видати свідоцтво про сплату єдиного податку, або надіслати платникові вмотивовану відмову у видачі такого свідоцтва. Невиконання податковим органом жодної з наведених дій слід кваліфікувати як протиправну бездіяльність органу державної податкової служби.

З урахуванням цього висновку суд першої інстанції встановив, що Інспекцією не було виконано зазначених законодавчих вимог, оскільки ані нового свідоцтва про сплату єдиного податку, ані відмови у його видачі на адресу позивача надіслано не було в порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України.

Вказаний висновок не знайшов свого належного спростування під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Так, апеляційний суд зазначив, що Інспекцією подано докази направлення на адресу позивача рішення про відмову у видачі свідоцтва про сплату єдиного податку, без зазначення цих доказів та без здійснення їх правового дослідження.

В силу вимог частини першої статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Оцінка судом доказів на своїм внутрішнім переконанням не означає допустимості їх необґрунтованої оцінки, при якій змістовно тотожні обставини отримують діаметрально протилежне тлумачення, без зазначення причин для цього. Така оцінка обставин справи не може бути визнана об'єктивною. У даному разі зі змісту постанови суду апеляційної інстанції не вбачаються мотиви, що давали йому законні підстави для іншої оцінки фактичних обставин зі спору, зокрема, щодо виконання Інспекцією вимог пункту 299.8 статті 299 Податкового кодексу України.

У зв'язку з цим слід погодитися з правильністю висновку суду першої інстанції про допущену податковим органом протиправну бездіяльність, яка виявилася у невиконанні Інспекцією покладеного на неї обов'язку щодо належного розгляду заяви платника про застосування спрощеної системи оподаткування.

Судом першої інстанції також встановлено, що протягом 2012 року Інспекцією приймалися подані СПД ОСОБА_1 декларації платника єдиного податку та сплачені нею суми цього податку.

Отже, офіційні документи податкової звітності, сплата позивачем єдиного податку свідчать про те, що Інспекція знала (повинна була знати) про використання позивачем у періоді, охопленому перевіркою, спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності; втім будь-які передбачені чинним законодавством дії, спрямовані на позбавлення платника права використовувати цей режим оподаткування, Інспекцією не вчинялися.

Наведені обставини у сукупності були цілком об'єктивно розцінені судом першої інстанції як такі, що обумовлюють право СПД ОСОБА_1 сплачувати єдиний податок протягом 2012 року, що, в свою чергу, з огляду на положення підпункту 5 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України виключає її обов'язок придбавати торговий патент для провадження торговельної діяльності.

Також судом першої інстанції було перевірено факт належного ведення позивачем Книги обліку доходів та витрат шляхом відображення у цій книзі одержаної виручки, що свідчить про дотримання СПД ОСОБА_1 правил оприбуткування готівки, установлених пунктом 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції правомірно задовольнив розглядувані позовні вимоги.

За таких обставин, керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 задовольнити.

2. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.01.2015 у справі № 826/8502/13-а скасувати.

3. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.10.2014 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку статей 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова
І.В. Приходько