Справа № 812/6974/13-а
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року м. Київ К/800/56406/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
секретар: Буденко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної виконавчої служби України на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» до Державної виконавчої служби України в особі відділу примусового виконання рішень про визнання дій незаконними та скасування постанови про стягнення виконавчого збору,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. Просив визнати незаконними дії відповідача та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 24 липня 2013 року (ВП № 38285889) про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» виконавчого збору в сумі 2584141 грн. 83 коп.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року, позов задоволено частково. Скасовано постанову відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 24 липня 2013 року про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» виконавчого збору в сумі 2584141 грн. 83 коп. В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням Господарського суду Донецької області від 16 січня 2013 року (справа № 5006/29/150/2012З стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Холдинг» борг у розмірі 270689919 грн. 34 коп., пеню у розмірі 21459121 грн. 17 коп., 3% річних у розмірі 4317917 грн. 08 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 64380 грн. 00 коп. 4 квітня 2013 року господарським судом Донецької області на виконання вказаного рішення видано наказ № 5006/29/150/2012 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» зазначених коштів.

4 червня 2013 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрив виконавче провадження № 38285889 щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» суми боргу у розмірі 270689919 грн. 34 коп., пені у розмірі 21459121 грн. 17 коп., 3% річних у розмірі 4317917 грн. 08 коп., витрат по сплаті судового збору у розмірі 64380 грн. 00 грн. Зазначеною постановою встановлено семиденний строк на самостійне її виконання, а також передбачено, що при невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк, вказане рішення буде виконано в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій.

7 червня 2013 року постанову про відкриття виконавчого провадження було направлено на адресу боржника - Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», яку останній отримав - 12 червня 2013 року.

На час відкриття виконавчого провадження Публічним акціонерним товариством «Алчевський металургійний комбінат» сплачена заборгованість у розмірі 270689919 грн. 34 коп. на рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Холдинг», про що стягувач 17 червня 2013 року повідомив відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України.

20 червня 2013 року Публічне акціонерне товариство «Алчевський металургійний комбінат» перерахувало товариству з обмеженою відповідальністю «Метінвест Холдинг» пеню в розмірі 21459121 грн. 17 коп. 3% річних - 4317917 грн. 08 коп., судовий збір - 64380 грн. 00 коп., про що цього ж дня (20 червня 2013 року) повідомило відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України.

24 липня 2013 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України виніс постанову ВП № 38285889 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» виконавчого збору в сумі 2584141 грн. 83 коп.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що постанова державного виконавця прийнята не на підставі, не у межах повноважень, та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки сума боргу була сплачена позивачем товариству з обмеженою відповідальністю «Метінвест Холдинг» до відкриття виконавчого провадження, а пеня та інші види заборгованості - до початку примусового виконання зазначеного судового рішення.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

За змістом ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Частиною 5 вказаної статті передбачено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

При цьому в статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено обов'язок державного виконавця щодо надіслання сторонам виконавчого провадження постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як встановлено судами постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 4 червня 2013 року надіслана боржнику без повідомлення про вручення, копія вказаної постанови боржником отримана 12 червня 2013 року. Доказів направлення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 4 червня 2013 року з повідомленням про вручення поштового відправлення відповідачем не надано.

Верховний Суд України в постанові від 28 січня 2015 року (справа № 3-217гс14) висловив правову позицію, відповідно до якої сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в цьому випадку не вчинялися.

Заходами примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням (ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження»).

Положеннями ч. 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про визнання протиправною постанови державного виконавця від 24 липня 2013 року про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 2584141 грн. 83 коп., оскільки боржник до початку примусового виконання судового рішення виконав його добровільно, крім того, державний виконавець не вчиняв будь-яких дій щодо примусового виконання судового рішення.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Згідно частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про незаконність судового рішення, порушення норм матеріального та процесуального права безпідставні, не ґрунтуються на доказах та матеріалах справи.

За таких обставин, коли суди повно і правильно встановили обставини справи, не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій, колегія суддів приходить до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної виконавчої служби України залишити без задоволення, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення,оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк