Справа № 820/13226/14
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" червня 2015 р. м. Київ К/800/56165/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Вербицької О.В.

суддів: Маринчак Н.Є.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТИТАН»

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2014 року

у справі № 820/13226/14

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ТИТАН»
доХарківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТИТАН» (далі по тексту - позивач, ТОВ «ТИТАН») звернулось з позовом до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області (далі по тексту - відповідач, ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2014 року адміністративний позов задоволено частково.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2014 року скасовано постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2014 року. Прийнято нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду апеляційної інстанції, оскаржив його у касаційному порядку, просить скасувати з мотивів порушення норм матеріального та процесуального права та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ТИТАН» з питань правильності обчислення та нарахування податку на додану вартість за період з 01.01.2013 року по 01.04.2014 року та податку на прибуток за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року по взаємовідносинам з ТОВ «Грант Тайм», з питань правильності обчислення та нарахування податку на додану вартість за період з 01.01.2014 року по 31.01.2014 року по взаємовідносинам з ТОВ «БК «ГЕФЕСТ АЛЬЯНС», за результатами якої складено акт від 04.06.2014 року № 880/20-23-22-01-06/30588785.

В акті перевірки зазначено, що позивачем порушено п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, а саме: занижено податок на додану вартість в сумі 718402,00 грн. та завищено податок на додану вартість у розмірі 124360,00 грн.

На підставі висновків, що викладені в акті перевірки, ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.06.2014 року № , яким ТОВ «ТИТАН» визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 891063,00 грн. (за основним платежем - 594042,00 грн. та за штрафними санкціями - 297021,00 грн.).

Суд першої інстанції визнав не обґрунтованими такі висновки ДПІ, з чим погоджується суд касаційної інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2. ст. 198 ПК України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до вимог п. 198.3 ст. 198 ПК України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено судами попередніх інстанцій, між ТОВ «ТИТАН» та ТОВ «Грант Тайм» були здійсненні господарські операції щодо придбання послуг за договорами від 03.01.2013 року № 03/01/13, від 01.02.2013 року № 01/02/13, від 04.03.2013 року № 04/03/13, від 05.03.2013 року № 05/03/13, від 07.05.2013 року № 07/05/13, від 08.05.2013 року № 08/05/13, від 13.05.2013 року № 13/05/13, від 14.05.2013 року № 14/05/13, від 01.08.2013 року № 01/08/13, від 02.09.2013 року № 02/09/13.

27.12.2013 року між ТОВ «ТИТАН» (замовник) та ТОВ «БК «ГЕФЕСТ АЛЬЯНС» (підрядник) укладено договір підряду №27/12/13, відповідно до умов якого підрядник зобов'язується виконати ремонтно-будівельні роботи за адресою: м. Харків, просп. Московський, 256 в об'ємі, визначеному кошторисною документацією, а замовник зобов'язується прийняти та сплатити вказану роботу.

Реальність здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Грант Тайм», ТОВ «БК «ГЕФЕСТ АЛЬЯНС» підтверджується наявними в матеріалах справи актами здачі-приймання робіт (надання послуг), актами приймання виконаних будівельних робіт, довідками про вартість виконаних будівельних робіт, податковими накладними, платіжними дорученнями, тощо.

Вищевказані документи оформлені відповідно до вимог чинного законодавства, Закону України № 996 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є документами первинного обліку.

Використання ТОВ «ТИТАН» придбаних послуг у власній господарській діяльності підтверджується матеріалами справи, зокрема - договорами від 01.01.2013 року № KBD-Titan2013», від 01.05.2013 року № 0105/07, від 01.09.2013 року № 010913/20, від 01.11.2013 року № 011113/6, від 21.01.2013 року № 2101-23, від 21.01.2013 року № 2101-22, від 01.01.2013 року № Б-01/13-36, від 01.01.2013 року № 60/13, від 30.10.2013 року № 30/10-1, від 01.11.2013 року № 01/11-1, від 31.10.2013 року № 31/10-1, від 01.08.2013 року № 01/08-1, від 03.06.2013 року № 03/06-1, від 30.05.2013 року № 30/05-1, від 03.06.2013 року № 03/06-2 укладених між ТОВ «ТИТАН» та ТОВ «Проктер енд Гембл Трейдінг Україна», ТОВ «АГЕНЦІЯ 42», ТОВ «Хоса Плекс Україна», ТОВ «А-Груп», ПАТ «Науково-виробничий центр «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод», ТОВ «РОДОН ФАРМ», ТОВ фірма «РАДІЙ, ЛТД», ТОВ«РОДІЙ ФАРМ», ТОВ «АСТАТ ФАРМ», ПФ «АЛЬФА-УКРАЇНА ЛІЗИНГ», ТОВ «РЕНІЙ ФАРМ», ТОВ «АСТАН».

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що позивач використав виконані ТОВ «БК «ГЕФЕСТ АЛЬЯНС» ремонтно-будівельні роботи у власній господарській діяльності, а саме: роботи були замовлені ТОВ «ТИТАН» для облаштування приміщення аптеки № 51, розташованої за адресою: м. Харків, просп. Московський, 256, що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами.

Отже, з огляду на вищевказані обставини справи, колегія суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо реальності господарських операцій, укладених між позивачем та вищевказаними контрагентами.

Також, судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Грант Тайм» та ТОВ «БК «ГЕФЕСТ АЛЬЯНС» на час спірних відносин були зареєстровані як платники податку (відповідно до вимог чинного законодавства).

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги висновки ОДПІ щодо нікчемності правочинів, з урахуванням всіх обставин справи та вимог законодавства, чинного на час спірних правовідносин.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що саме за вищевказаних обставин справи, суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права, отже, прийняті податковим органом спірні рішення є неправомірними.

В частині відмови в задоволенні позову ТОВ «ТИТАН» сторонами рішення першої інстанції в апеляційному та касаційному порядку не оскаржувалось.

За таких обставин, постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2014 року підлягає скасуванню, а постанова Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2014 року має бути залишена в силі, як така, що помилково скасована.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 210, 214-215, 220 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТИТАН» задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2014 року - скасувати.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2014 року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька
Судді Н.Є. Маринчак
Ю.І. Цвіркун