Справа № 815/3763/15
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2015-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3763/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2015 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за поданням Державної податкової інспекції у Київському районі міста Одеси ГУ ДФС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Даммара» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло подання Державної податкової інспекції у Київському районі міста Одеси ГУ ДФС в Одеській області (далі ДПІ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Даммара», в якому ДПІ, посилаючись на ст.183-3 КАС України, просить підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна ТОВ «Даммара».

В обґрунтування подання заявник зазначив, що згідно наказу ДПІ №310-п від 22.06.2015 року було вирішено провести позапланову виїзну перевірку ТОВ «Даммара», проте головним державним ревізором інспектором Касаджик Л.С. було встановлено відсутність посадових осіб ТОВ «Даммара» за податковою адресою, у звязку з чим відсутній доступ для проведення перевірки, що підтверджує наявність обставин для застосування адміністративного арешту майна, передбачених п.п.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПКУ (відмова платника податків від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її перевірки або від допуску посадових осіб контролюючого органу).

На підставі звернення структурного підрозділу керівником ДПІ 30.06.2015 року о 17.30год прийняте рішення про застосування адміністративного арешту майна ТОВ «Даммара».

Згідно вимог ст.94 КАС України обґрунтованість прийнятого рішення повинна бути підтверджена судом протягом 96 год., з звязку з чим заявник просить задовольнити подання.

Представник ДПІ надав клопотання про розгляд подання у його відсутність у письмовому провадженні, подання підтримав у повному обсязі.

Представник ТОВ «Даммара» до судового засідання не зявився, про судове засідання був повідомлений судом належним чином та своєчасно.

Відповідно до ч.8 ст.183-3 КАС України неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду подання.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що ТОВ «Даммара» () зареєстроване 18.09.2012 року та перебуває на податковому обліку в ДПІ.

22.06.2015 року ДПІ виданий наказ №310-п «Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки», згідно якого заступнику начальника ДПІ ОСОБА_1 доручено організувати проведення позапланової виїзної документальної перевірки субєкта господарювання ТОВ «Даммара» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток та податку на додану вартість за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 року. Перевірку провести з 25.06.2015 року (а.с. 5)

22.06.2015 року оформлено направлення №229 від 22.06.2015 року на перевірку посадовій особі головному державному ревізору-інспектору відділу перевірок платників податків ризикових категорій управління податкового аудиту ДПІ ОСОБА_2 (а.с.6).

25.06.2015 року посадовою особою ОСОБА_2 складені акти №11/22-03 та 12/22-03, в яких зазначено, що ним з метою вручення копій наказу від 22.06.2015 року №310-п та направлення на перевірку №229 від 22.06.2015 року було здійснено виїзд за податковою адресою ТОВ «Даммара» - м. Одеса, вул. Люстдорфська дор.,140а. В ході перевірки фактичного місцязнаходження встановлено, що за вказаною адресою ТОВ «Даммара» знаходиться, однак посадових осіб, а саме директора ОСОБА_3 не встановлено. Станом на 25.06.2015 року неможливо вручити копію наказу та направлення на перевірку, неможливо предявити та підписати направлення на перевірку. У звязку з відсутністю посадових осіб фахівець ДПІ ОСОБА_2 до перевірки не має допуску (а.с.7,8).

26.06.2015 року складено звернення на імя в.о. начальника ДПІ ОСОБА_4, яке складено від імені головного державного ревізора-інспектора відділу перевірок платників податків ризикових категорій управління податкового аудиту ДПІ ОСОБА_2 В зверненні зазначено, що ним, ОСОБА_2, встановлено, що посадові особи ТОВ «Даммара» 25.06.2015 року відсутні за податковою адресою, у звязку з чим відсутній доступ до документів фінансово-господарської діяльності для проведення перевірки, що підтверджує наявність обставин, передбачених пп.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПКУ. Також в зверненні зазначено - просимо застосувати умовний адміністративний арешт. Надані додатки наказ, направлення, акти від 25.06.2015 року. На даному зверненні відсутня підпис ОСОБА_2, вказане звернення підписано заступником начальника ДПІ ОСОБА_1 (а.с.9).

30.06.2015 року о 17.30год. в.о. начальника ДПІ ОСОБА_4 прийняте рішення про застосування адміністративного арешту платника податків.

Згідно рішення в.о. начальника ДПІ ОСОБА_4, розглянувши звернення, додані до нього матеріали про застосування адміністративного майна ТОВ «Даммара», на підставі яких були зясовані обставини передбачені пп.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПКУ, вирішила застосувати умовний адміністративний арешт майна ТОВ «Даммара», що знаходиться за адресою м. Одеса, Люстдорфська дор.,140а (а.с.10).

01.07.2015 року о 16.50год. ДПІ звернулось до суду з даним поданням про підтвердження адміністративного арешту майна, оскільки відповідно до п. 2 ч. 1 ст.183-3 КАС України провадження у справах щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків здійснюється за зверненням органів державної податкової служби при здійсненні ними передбачених законом повноважень на підставі подання таких органів, яке подається до суду першої інстанції протягом двадцяти чотирьох годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.

Відповідно до ч.7 ст.183-3 КАС України у разі постановлення судом ухвали про відкриття провадження у справі суд приймає у триденний строк, але не пізніше ніж протягом 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду.

Згідно з пунктом 94.10 ст.94 ПКУ арешт на майно може бути накладено рішенням керівника органу державної податкової служби (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено).

На підставі досліджених у судовому засіданні матеріалах та наданих доказів суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення подання ДПІ. При цьому суд виходить з наступного.

Пунктом 94.1 ст.94 ПКУ визначено, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом. Пунктом 94.2 ст.94 ПКУ встановлені підстави при з'ясування яких може бути застосовано арешт майна, однією з яких є: «платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу» (пп.94.2.3).

Судом встановлено, що наказ №310-п від 22.06.2015 року «Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки» виданий ДПІ на підставі пп.78.1.2 п.78 ст.78 ПКУ, у якому зазначена підстава проведення перевірка неподання платником податків в установлений законом строк податкової декларації або розрахунків, якщо їх подання передбачено законом.

Згідно п.81.1 ст.81 ПКУ посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відмова платника податків від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Пунктом 81.2 ст.81 встановлено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Дослідивши документи, які видані ДПІ на проведення перевірки судом встановлено, що напрвлення на перевірку №229 від 22.06.2015 року, яке разом з наказом є підставою для її проведення, оформлено з порушенням вимог п.81.1 ст.81 ПКУ, не містить всіх встановлених законом реквізитів, а саме в ньому не зазначена дата початку перевірки. Суд вважає неспроможними доводи, викладені у службової записці в.о.начальника відділу перевірок податків ризикових категорій №124/22-03 від 02.07.2015 року на імя в.о.начальника юридичного відділу ДПІ, що направлення, в якому відсутні дата початку перевірки, виписано на підставі наказу, в якому зазначена дата початку перевірки (а.с.37). Зазначення початку перевірки в наказі не звільняє посадову особу, яка офрмлює напрвлення на перевірку зазначати в ньому всі необхідні реквізити визначені у ст.81 ПКУ.

Крім того, змист ст.81 ПКУ, яка регламентує умови та порядок допуску посадових осіб державної податкової служби до проведення перевірок, свідчить про те, що посадові особи контролюючого органу при прибутті на місце проведення виїзної перевірки для предявлення документів, які надають право на проведення перевірки, повинні мати зустріч та спілкування з платником податків (його посадовими (службовими) особами або його уповноваженими представниками), у залежності від повідинки яких складаються акти про відмову у підпису у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення або про відмову у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки з зазначенням призвищ та посад вказаних осіб субєкта господарювання.

Згідно актів №11/22-03 та 12/22-03 від 25.06.2015 року, складених посадовою особою ОСОБА_2, якій було доручено провести виїзну перевірку ТОВ «Даммара», за податковою адресою ТОВ «Даммара» (м.Одеса, вул. Люстдорфська дор,140а) ним не було встановлено посадових осіб субєкта господарювання. В актах не зазначено, що посадова особа ОСОБА_2 з ким-либо зі сторони субєкта господарювання спілкувався та приймав будь-які заходи для прибуття за місцем реєстрації представника платника податків.

В акті №11/22-03 від 25.06.2015 року зазначено, що у звязку з відсутністю директора неможливо вручити копію наказу на направлення на перевірку, в акті №11/22-03 від 25.06.2015 року про неможливість предявити направлення для підпису, а також зазначено, що у звязку з відсутністю посадових осіб фахівець ДПІ головний ревізор інспектор Л.С.Касаджик до перевірки не має доступу.

Таким чином, жоден акт від 25.06.2015 року (час складання їх не зазначений) не мистить обставин щодо не допуску до перевірки головного ревізора інспектора Л.С.Касаджик посадовими (уповноваженими) особами субєкта господарювання - ТОВ «Даммара».

Рішення про застосування адміністративного арешту платника податків від 30.06.2015 року в.о. начальника ДПІ ОСОБА_4 прийняте на підставі звернення від 26.06.2015 року, яке складено від імені головного ревізора інспектора Касаджик Л.С, але підписано заступником начальника ДПІ ОСОБА_1, та підставі вищевказаних актах від 25.06.2015 року. При цьому в рішенні від 30.06.2015 року в.о. начальника ДПІ ОСОБА_4 зазначає, що на підставі вказаних документів зясовані обставини, передбачені пп.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПКУ, що не відповідає дійсності, оскільки жоден документ не відображає обставин відмови посадових або уповноважених осіб субєкта господарювання від проведення перевірки або від допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки.

У звязку з чим рішення застосування адміністративного арешту платника податків від 30.06.2015 року, яким застосований умовний адміністративний ареш майна ТОВ «Даммара» не ґрунтується на вимогах законодавства.

Акти перевіряючого про відсутність посадових осіб субєкта господарювання за місцем реєстрації повинні реалізовуватися в іншій спосіб, що регламентовано також Методичними рекомендаціями щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДФС України №22 від 31.07.2014 року, які рекомендовані для застосування посадовими (службовими) особами територіальних органів та структурних підрозділів органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів документальних перевірок платників податків з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної фіскальної служби.

Пунктом 1.4.5 Методичних рекомендацій регламентована організація роботи у разі відсутності платника податків за місцезнаходженням та зазначено, що у разі коли при організації документальної перевірки встановлено відсутність платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за місцезнаходженням (місцем проживання), у той же день складається акт перевірки місцезнаходження платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників).

Акт реєструється у Спеціальному журналі реєстрації актів, який ведеться структурним підрозділом, до функцій якого віднесено реєстрацію вхідної та вихідної кореспонденції органу державної фіскальної служби, за формою згідно з додатком 6 до Методичних рекомендацій (додається). В акті на першому аркуші у верхньому лівому куті зазначаються дата реєстрації та номер акта, який складається із порядкового номера Спеціального журналу реєстрації актів, коду структурного підрозділу, що його склав, та коду за ЄДРПОУ платника податків. При цьому підрозділ органу державної фіскальної служби, який встановив відсутність платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за місцезнаходженням (місцем проживання), не пізніше наступного робочого дня після складання цього акта доповідною запискою повідомляє про це керівника (заступника керівника) органу державної фіскальної служби спілкування (телефон, пошта, факс, виїзд за місцезнаходженням тощо) із платником податків щодо з'ясування його фактичного місцезнаходження (місця проживання).

Крім того, відповідними структурними підрозділами вживаються інші заходи, передбачені Порядком обліку платників податків і зборів, затвердженим нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади, що формує державну фінансову політику, та/або іншими відповідними розпорядчими документами органу державної фіскальної служби.

Згідно п.1.4.6 у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників) у допуску посадових (службових) осіб органу державної фіскальної служби до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови, та вживаються заходи, передбачені пунктом 81.2 статті 81 та статтею 94 розділу II Кодексу. Цей акт реєструється у Спеціальному журналі реєстрації актів у порядку, передбаченому пунктом 1.4.5 цього розділу Методичних рекомендацій.

Відповідно до п.1.4.7 у разі ненадання платником податків документів для проведення перевірки працівником підрозділу, який здійснює (очолює) таку перевірку, складається акт у довільній формі, що фіксує такий факт.

Таким чином, акти, які складаються посадовими особами державної податкової служби, при здійсненні перевірок повинні відображати саме ти дії, які мали місце, а в залежності від цих обставин, ці акти реалізуються органами державної податкової служби.

Такої підстави як складення податковим органом акту про не встановлення місцезнаходження платника податків для застосування адміністративного арешту майна платника податків норми Податкового кодексу України (зокрема, стаття 94) не визначають.

Крім того, відповідно до п. 94.6 ст.94 ПКУ керівник органу державної податкової служби (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Належних доказів надіслання рішення керівника про застосування арешту майна ТОВ «Даммара» заявник суду не надав. Надана лише квітанція про направлення поштового відправлення ТОВ «Диммара», проте квітанція є лише розрахунковим документом, документу (опис вкладенного) підтверджучого, що відправлено рішення від 30.09.2015 року суду не надано.

При цьому відповідно до п.94.11 ст.94 ПКУ рішення керівника органу державної податкової служби (його заступника) щодо арешту майна може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Статтею 94 ПКУ не визначенл строку та порядку вручення платнику податків рішення про застосування адміністирвного арешту майна, але встановлення законом права платника податків на його оскарження свідчить про необхідність виконання обовязку податкового орагу вручити це рішення платнику податків до розгляду подання про підтвердження обгрунтованності адміністративного арешту, оскільки це є умовою дотримання реалізації права субєкта господарювання на оскарження цього рішення та відповідно можливості виникнення спору про права, яке повинно розглядатись в позовному провадженні.

З урахуванням встановлених фактів, суд вважає, що подання ДПІ до ТОВ «Даммара» про підтвердження обґрунтованість адміністративного арешту майна ТОВ «Даммара» задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 183-3 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні подання Державної податкової інспекції у Київському районі міста Одеси ГУ ДФС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Даммара» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Одеського окружного адміністративного суду апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови у порядку ст.160,167,185-187 КАС України.

Суддя Катаєва Е.В.

.