Справа № 2а/0770/2515/12
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року м. Київ К/800/62767/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.,

Суддів Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода"

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2014

у справі № 876/2007/13

за позовом Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода"

до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області

про визнання протиправними дій та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.12.2012 позов задоволено: визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області щодо проведення 31.07.2012 документальної невиїзної перевірки суб'єкта господарювання Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода» щодо дотримання строків сплати (перерахування) податку на додану вартість по декларації за березень 2011 року - квітень 2012 року, рішення ОДПС про розстрочення податкового боргу №18 від 29.03.2012, рішення суду про розстрочення № 2а - 1662/10 від 20.01.2012, уточнюючого розрахунку № від 30.03.2012, рішення про проведення якої оформлене наказом від 30.07.2012 № 612; визнано протиправними дії ДПІ щодо складання Додатку 1 до Акту № 1616-15-2 від 31.07.2012 «Про результати проведення документальної невиїзної перевірки» - розрахунок штрафних санкцій; визнано протиправним та скасовано наказ Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області від 30.07.2012 № 612 «Про проведення перевірки суб'єкта господарювання».

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2014 скасовано постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2014 та прийнято нову, якою в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 30.07.2012 начальником Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області прийнято наказ № 612 «Про проведення перевірки суб'єкта господарювання», яким передбачено проведення невиїзної перевірки суб'єкта господарювання - Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода» щодо дотримання строків сплати податку на додану вартість по декларації за березень 2011 року - квітень 2012 року, рішення ОДПС про розстрочення податкового боргу № 18 від 29.03.2012, рішення суду про розстрочення № 2а - 1662/10 від 20.01.2012, уточнюючого розрахунку № від 30.03.2012.

За результатами проведеної відповідачем перевірки дотримання строків сплати (перерахування) податків Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода» по сплаті податку на додану вартість, складено Акт № 161615 - 02 «Про результати проведення документальної невиїзної перевірки» та додаток до акту №1 «Розрахунок ШС», в якому зафіксовано про порушення платником строків сплати (перерахування) податку на додану вартість.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки перевірка не була плановою, то для її проведення мали існувати обставини, передбачені ст. 78 Податкового Кодексу України, про які нічого не зазначено в наказі № 612 від 30.07.2012, що свідчить про порушення відповідачем ст. ст. 78, 79 Податкового кодексу України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з наступного, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податку в порядку, встановленому цим Кодексом.

У відповідності із п. 79.1 ст. 79 Податкового кодексу України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманий в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова.

Згідно із п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Як свідчать матеріали справи, документальну невиїзну перевірку позивача проведено на підставі наказу податкового органу від 30.07.2012 № 612, копію якого із письмовим повідомленням про дату початку та місце проведення такої перевірки направлені на адресу позивача.

Таким чином, судом апеляційної інстанції зроблено вірний висновок, що вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача по проведенню документальної невиїзної перевірки Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода» в частині порушення вимог статей 78,79 Податкового кодексу України та ч.2 ст. 19 Конституції України, а також, щодо визнання незаконним та скасування наказу Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області від 30.07.2012 № 612 «Про проведення перевірки суб'єкта господарювання» задоволенню не підлягають, та, оскільки, на підставі висновків перевірки відповідачем жодних рішень щодо визначення податкових зобов'язань чи донарахування сум податків та застосування фінансових санкцій не приймалося, суд апеляційної інстанції вірно зазначив про відсутність порушень прав позивача.

Позовні вимоги про визнання протиправними дій податкового органу по складанню додатку до Акту №1616-15-2 від 31.07.2012 «Про результати проведення документальної невиїзної перевірки» - розрахунок штрафних санкцій в частині нарахування штрафної санкції в розмірі, що перевищує 1 гривню за кожне порушення вимог пункту 7 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, вірно спростовані апеляційним судом, так, як акт перевірки не можна вважати рішенням суб'єкта владних повноважень, яке породжує певні правові наслідки, спрямоване на регулювання тих чи інших відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин, оскільки акт перевірки лише фіксує факт правопорушення.

Так, судом вірно зазначено, що акт є виключно носієм доказової інформації про виявлені податковим органом під час проведення перевірки порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, обов'язковим документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Контролюючий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб'єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень, що приймаються на підставі такого акта, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податку порушень. Оцінка акта перевірки, в тому числі й оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається уповноваженими законом органами влади при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта. Акт перевірки є лише засобом документування дій контролюючого органу, а предметом оскарження в адміністративному суді можуть бути юридичні наслідки, що безпосередньо випливають з результатів відповідних дій чи бездіяльності.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода".

Доводи, наведені скаржником в касаційній скарзі, колегією суддів відхиляються, оскільки вони не спростовують обставин, що на підставі належних та допустимих доказів встановлені судом апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції належним чином з'ясовані обставини справи та дано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення суду не встановлено.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" - відхилити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, установленому статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А. Моторний
Судді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль