Справа № К/9991/150/12-С
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2015 року м. Київ К/9991/150/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий:Нечитайло О.М.
Судді: Голубєва Г.К.
Пилипчук Н.Г.
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Гагарінському районі м. Севастополя районі АР Крим Державної податкової служби

на постанову Окружного адміністративного суду м. Севастополя від 29.10.2011 р.

та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2011 р.

у справі №2а-295/09/2770

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Севнафтаопт»

до Державної податкової інспекції у Гагарінському районі м. Севастополя,

за участю Прокурора м. Севастополя,

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Севнафтаопт» (далі - позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Гагарінському районі м. Севастополя (далі - відповідач), за участю Прокурора м. Севастополя, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Севастополя від 29.10.2011 р., залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2011 р., позовні вимоги задоволено повністю: визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача №/0/1/2 від 13.05.2008 р. в частині визначення суми податкового зобов'язання на загальну суму 2 524 016,35 грн., у тому числі 1 418 052,00 грн. ПДВ та 1 105 964,35 грн. штрафних санкцій, а також податкове повідомлення-рішення відповідача №/0/1/2 від 13.05.2008 р. в частині визначення суми податкового зобов'язання на загальну суму 1 739 533,10 грн., у тому числі 996 631,00 грн. податку на прибуток та 742 902,10 грн. штрафних санкцій.

Вважаючи, що рішення судів попередніх інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач письмових заперечень на касаційну скаргу відповідача на адресу суду касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до частини 1 статті 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі фактичні обставини справи.

Представниками податкового органу проведена виїзна позапланова документальна перевірка фінансово-господарської діяльності позивача з питання дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 14.08.2006 р. по 29.02.2008 р., за результатами якої складено акт перевірки №569/10/35-004/34579313 від 02.04.20008 р.

Даною перевіркою встановлено порушення пп. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11, пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», внаслідок чого позивачем у 2007 р. занижена сума валових доходів на суми зарахувань коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), що призвело до заниження податку на прибуток у сумі 1 120 815,00 грн., а також порушення пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», у результаті чого занижена сума податку на додану вартість, що підлягала сплаті у бюджет у сумі 834 214,00 грн.

Не погодившись з висновками даного акту перевірки, позивачем були надані до ДПА в м. Севастополі заперечення на акт перевірки, де зазначено, що висновки викладені в акті перевірки є помилковими, оскільки не була досліджена первинна документація товариства, на підставі якої формувались податкові зобов'язання.

За результатами розгляду вказаних заперечень ДПА у м. Севастополі своїм листом від 10.04.2008 р. за №639/10/35-016 повідомила позивача про те, що з метою об'єктивного вивчення викладених у запереченнях фактів, на підставі постанови Ленінського районного суду в м. Севастополі від 10.04.2008 р. позапланова документальна перевірка позивача продовжена на 5 робочих днів.

У зв'язку з цим, була проведена позапланова виїзна перевірка позивача, за результатами якої складено акт перевірки №684/10/35-004/34579313 від 22.04.2008 р.

У ході проведеної перевірки контролюючим органом було встановлено порушення пп. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11, пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», внаслідок чого позивачем занижена сума валових доходів у 2006 р. у розмірі 22 640, 00 грн. та у 2007 р. у розмірі 3 963 884, 36 грн., що призвело до заниження податку на прибуток за 2006 р. у розмірі 5 660,00 грн. та за 2007 р. у розмірі 990 971,00 грн., а також порушення пп. 7.3.1 п. 7.3, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижена сума податку на додану вартість, що підлягала сплаті у бюджет в 2006 р. в сумі 44 433,00 грн. та у 2007 р. в сумі 1 707 963,00 грн.

Разом з тим, з урахуванням прийнятих до уваги податкових накладних, наданих прокуратурою в м. Севастополі та документів, вилучених в рамках кримінальної справи № 970214 та документів, вилучених по кримінальній справі №475013, в рамках якої призначена перевірка, відповідачем здійснений перерахунок суми донарахованого податку на додану вартість та висновки акту перевірки викладені в новій редакції, а саме: абз. 1 пп. 3.1.5 п. 3.1 розділу 3 Акту читати в наступній редакції: «Перевіркою правильності визначення повноти нарахування та своєчасності сплати ПДВ у перевіреному періоді встановлено заниження ПДВ, що підлягав сплаті до бюджету у 2006 р. в сумі 44433,00грн., у 2007 р. - в сумі 1 373 619, 00 грн.». У зв'язку з цим, відповідачем зазначено, що всього по податку на додану вартість донараховано податкових зобов'язань на суму 2 524 016,35 грн., в тому числі 1 418 052, 00 грн. основного платежу та 1 105 964, 35 грн. штрафних санкцій.

Враховуючи викладене, за результатами проведеної перевірки податковим органом прийнято спірні податкові повідомлення - рішення від 13.05.2008 р., а саме:

№/0, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 1 739 533, 10 грн., у тому числі 996 631,00 грн. основного платежу та 742 902,00 грн. штрафних санкцій;

№/0, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 2 524 016, 35 грн., у тому числі 1 418 052, 00 грн. основного платежу та 1 105 964, 35 грн. штрафних санкцій.

За результатами адміністративного оскарження податкові повідомлення-рішення відповідача від 13.05.2008 р. №/0, №/0 залишені без змін, а скарги позивача - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3.1 ст. 3 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», об'єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 цього Закону на: суму валових витрат платника податку, визначених статтею 5 цього Закону; суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із статтями 8 і 9 цього Закону.

Таким чином, на правильність визначення платником податку об'єкту оподаткування податком на прибуток мають вплив такі чинники, як: валовий дохід, валові витрати та амортизаційні відрахування.

Відповідно до п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно з пп. 4.1.1 п. 4.1 с. 4 вказаного Закону валовий дохід включає: загальні доходи від продажу товарів (робіт, послуг), у тому числі допоміжних та обслуговуючих виробництв, що не мають статусу юридичної особи, а також доходи від продажу цінних паперів, деривативів, іпотечних сертифікатів участі, іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, сертифікатів фондів операцій з нерухомістю (за винятком операцій з їх первинного випуску (розміщення), операцій з їх кінцевого погашення (ліквідації) та операцій з консолідованим іпотечним боргом відповідно до закону).

Згідно з п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Крім того, в силу п. 8.1.1 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» під терміном "амортизація" основних фондів і нематеріальних активів слід розуміти поступове віднесення витрат на їх придбання, виготовлення або поліпшення, на зменшення скоригованого прибутку платника податку у межах норм амортизаційних відрахувань, установлених цією статтею.

При цьому, що стосується ПДВ, то відповідно до пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Системний аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що показники як суми валового доходу, так і суми валових витрат та амортизаційних відрахувань, а також суми податкового кредиту та податкових зобов'язань перевірялись відповідачем виключно на підставі документів, вилучених в рамках кримінальної справи №970214 та виділених на додаткову перевірку, документів, вилучених по кримінальній справі №475013, в рамках якої призначена перевірка, та наданих прокуратурою у м. Севастополі матеріалів про господарську діяльність ТОВ «Севнафтаопт», вилучених в ході обшуку 24.12.2007 р. в офісі ПП «Омега-Інтертрейд», та даних про надходження на розрахунковий рахунок позивача грошових коштів, з чого колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про неповноту та необ'єктивність висновків перевірки, адже ненадання позивачем первинних документів бухгалтерського та податкового обліку до перевірки було обумовлено їх вилученням співробітниками відділу по боротьбі з економічними злочинами УМВС України м. Севастополя 24.12.2007 р., що підтверджується також наявними в матеріалах справи протоколами обшуку та виїмки, а не неналежним веденням підприємством даних видів обліку.

Також судом апеляційної інстанції обґрунтовано зазначено, що перевіряючи правильність визначення платником податків суми податкового зобов'язання з того чи іншого виду податку, податковий орган повинен, враховуючи як завищення, так і заниження податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях, визначити їх правильно, враховуючи всі елементи бази оподаткування та перевіряючи ті первинні документи податкового та бухгалтерського обліку, які були покладені платником податків в основу задекларованих ним у податкових деклараціях зобов'язань, а не окремої їх частини, з якої неможливо достовірно встановити факт порушення податкового законодавства.

Суд апеляційної інстанції надаючи оцінку обставинам справи виходив з того, що доводи відповідача про безтоварність операцій за участю позивача з ТОВ «Укрпап», ПП «Омега-Інтертрейд», ПП «Сервіс-Трейд», та ПП «Кіото-Інвест», спростовується наявними у матеріалах справи укладеними договорами, актами виконаних робіт, податковими накладними, реєстрами отриманих та виданих податкових накладних та банківськими виписками, що в повній мірі свідчить про фактичне здійснення господарських операцій між позивачем із зазначеними контрагентами.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними посилання податкового органу на пояснення та протоколи допитів директора ПП «Омега-Інтертрейд» та ТОВ «Севнафтаопт» ОСОБА_4, гр. ОСОБА_5, директора ТОВ «Укрпап» ОСОБА_6, засновника ТОВ «Укрпап» ОСОБА_7, гр. ОСОБА_8, як на докази безтоварності господарських операцій позивача з вказаними контрагентами, оскільки інформації стосовно наявності кримінальних справ та винесення вироків у відношенні посадових осіб позивача та його контрагентів податковим органом не надано.

Жодних інших належних та допустимих доказів на підтвердження доводів касаційної скарги відповідачем не надано, висновки про безтоварність укладених позивачем з контрагентами правочинів базуються виключно на припущеннях та домислах.

Таким чином, суд касаційної інстанції погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що відповідачем не доведено вчинення позивачем відображеного в акті перевірки №684/10/35-004/34579313 від 22.04.2008 р. заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та ПДВ, та правильності визначення ним спірних податкових зобов'язань внаслідок неповноти дослідження первинних документів, що свідчить про безпідставність визначення відповідачем податкового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 1 739 533, 10 грн., в тому числі 996 631, 00 грн. основного платежу та 742 902,00 грн. штрафних санкцій, а також податкових зобов'язань з податку на додану вартість у розмірі 2 524 016, 35 грн., в тому числі 1 418 052, 00 грн. основного платежу та 1 105 964, 35 грн. штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій стосовно наявності правових підстав для задоволення позовних вимог та скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

Мотивація та докази, наведені у касаційній скарзі, не дають адміністративному суду касаційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Гагарінському районі м. Севастополя районі АР Крим Державної податкової служби залишити без задоволення.

2. Постанову Окружного адміністративного суду м. Севастополя від 29.10.2011 р. та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2011 р. у справі №2а-295/09/2770 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
СуддіГолубєва Г.К.
Пилипчук Н.Г.