Справа № 2а-1241/10/0970
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року м. Київ К/800/64734/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Білуги С.В.

суддів Заїки М.М.

Швеця В.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Івано-Франківського міського центру зайнятості на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2014 року у справі за позовом Івано-Франківського міського центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до ОСОБА_2 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю,

встановила:

У березні 2010 року Івано-Франківський міський центр зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звернувся до ОСОБА_2 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2014 року, в задоволені позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Івано-Франківський міський центр зайнятості, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо правильності застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що 14.05.2009 ОСОБА_2 звернулась до Івано-Франківського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, відповідно до Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». 21 травня 2009 року відповідачу було надано статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю.

27 листопада 2009 року Івано-Франківським міським центром зайнятості було винесено наказ № 89 щодо відшкодування коштів у сумі 9223,93 грн. виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_2 за період перебування її на обліку в Івано-Франківському міському центрі зайнятості з 13.06.2009 по 26.11.2009. Таке рішення було прийнято відповідно до п. 2 та п. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», акту № 244 від 27.11.2009 Івано-Франківського міського центру зайнятості розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення та реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу відділу державної реєстрації виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, якими встановлено, що з 20.12.2004 ОСОБА_2 є керівником ТзОВ «Веста Трейд».

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову суди попередніх інстанцій виходили з того, що стягнення з відповідача суми виплаченої допомоги по безробіттю є протиправним та необгрунтованим.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно частини 1 статті 2 Закону України «Про зайнятість населення» безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Згідно частинами 2, 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є допомога по безробіттю.

Згідно з пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 року за № 915/5136), якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

Відповідно до підпункту 1 пункту 5.5 розділу 5 зазначеного Порядку виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб'єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами).

Підпунктом 1 пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198, передбачено, що центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітних, зокрема, з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг).

Таким чином, наведені норми припинення виплати допомоги по безробіттю та зняття безробітних з обліку пов'язують із укладенням ними цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду. Отже, укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, такого договору є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов'язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2015 року №21-20а15.

Водночас висновки позивача про те, що в період з 13.06.2009 по 26.11.2009 ОСОБА_3 відносилась до зайнятого населення відповідно до статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.

Зокрема рішенням Івано-Франківського міського суду від 22.02.2010 у справі № 2-2743/2010 визнано недійсними відомості щодо ОСОБА_2, як керівника «Веста Трейд», які внесені до Єдиного державного реєстру на підставі реєстраційної картки Ф № 1.6 від 20.12.2004. При розгляді даної справи суд встановив, що ОСОБА_4 звільнена з ТзОВ «Веста Трейд» з 31.03.2004 та жодних доходів в ТзОВ «Веста Трейд» не отримувала. Вищевказане рішення Івано-Франківського міського суду набрало законної сили 05.03.2010.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судами також було встановлено, що згідно із наказом ТзОВ «Веста-Трейд» № 5 від 31.03.2004 та витягу з трудової книжки, ОСОБА_2 звільнена з посади директора згідно пункту 5 статті 36 Кодексу законів про працю України з 31.03.2004, а з 01.04.2004 прийнята на посаду секретаря-референта в ТзОВ «ТТК», звідки звільнена в зв'язку з скороченням штату 12.05.2009. Жодних документальних підтверджень про те, що ОСОБА_2 відносилась до зайнятого населення в розумінні статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» позивачем суду надано не було.

Виходячи з наведеного суди першої та апеляційної інстанції прийшли до обґрунтованих висновків, відмовляючи в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи викладене, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло б призвести до невірного вирішення спору, а тому оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Івано-Франківського міського центру зайнятості залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2014 року у справі за позовом Івано-Франківського міського центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до ОСОБА_2 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Білуга

Судді М.М. Заїка

В.В. Швець