Справа № 0670/9931/11
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2012-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Літвин О.Т.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"26" березня 2012 р. Справа № 0670/9931/11

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегіі:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_2,

при секретарі Бєляєвій Т.В. ,

за участю сторін:

розглянувши апеляційну скаргу Державного комітету України із земельних ресурсів на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "25" січня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного комітету України із земельних ресурсів про скасування наказу №306-кт від 20.09.2011р., поновлення на посаді ,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом в якому просив скасувати наказ Голови Комісії з проведення реорганізації Державного комітету України із земельних ресурсів № 306-кт від 20 вересня 2011 року про його звільнення з посади начальника відділу Держкомзему у Черняхівському районі Житомирської області за порушення присяги державного службовця в частині сумлінного виконання своїх обов'язків. Також просив поновити його на раніше займаній посаді. Вважає зазначений наказ незаконним, безпідставним та таким, що підлягає скасуванню. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що підставою для винесення оскаржуваного наказу послужив акт комплексної перевірки діяльності Відділу держкомзему у Черняхівському районі Житомирської області від 12 вересня 2011 року. Зазначає що перевіряємий період охоплював також той період коли він не перебував на посаді начальника відділу, а саме з 20 вересня 2009 року по 09 червня 2010 року. Крім того, зазначає що перевірка проводилась в період відпустки, а тому був позбавлений можливості подавати свої пояснення, заперечення щодо висновків комісії.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 25 січня 2012 року позов задоволено. Постановлено визнати протиправним та скасувати наказ Голови Комісії з проведення реорганізації Державного комітету України із земельних ресурсів №306-кт від 20 вересня 2011 року про звільнення ОСОБА_3 з посади начальника відділу Держкомзему у Черняхівському районі Житомирської області.

Даною постановою ОСОБА_3 поновлено на посаді начальника відділу Держкомзему у Черняхівському районі Житомирської області з 20 вересня 2011 року.

В апеляційній скарзі Держкомзем України порушує питання про скасування постанови у зв»язку з неповним з»ясуванням судом обставин справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи. Так, зазначається в апеляційній скарзі, поза увагою суду залишились встановлені перевіркою факти порушень за період роботи позивача, яким суд не дав правильної правової оцінки. Допущені судом порушення норм процесуального права призвели до неправильних висновків та помилкового рішення.

Заслухавши доповідь судді -доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок, умови проходження і припинення державної служби встановлено Законом України «Про державну службу»та нормами КЗпП України. Спеціальні підстави припинення державної служби передбачені статтею 30 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до статті 17 Закону України "Про державну службу", несумлінне виконання державним службовцем своїх обов'язків є одним з проявів порушення Присяги державного службовця, а отже, може бути підставою для припинення державної служби на підставі пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України "Про державну службу".

Згідно ст.14 Закону України «Про державну службу» дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 про скасування наказу та поновлюючи його на роботі суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідачем не надано суду переконливих доказів порушення позивачем присяги державного службовця, а також його безвідповідального та несумлінного ставлення до своїх посадових обовязків та неспроможності здійснювати службову діяльність з дотриманням основних принципів державної служби.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та підтверджується дослідженими у справі доказами.

Судом встановлено, що позивач працював начальником відділу Держкомзему у Черняхівському районі Житомирської області. Наказом голови Державного комітету України із земельних ресурсів № 505-кт від 20 серпня 2009 року позивача вперше було звільнено із займаної посади з 20 серпня 2009 року, за систематичне невиконання без поважних причин покладених на нього обов'язків, згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України(а.с.12-13 т.1).

На підставі постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2010 року ОСОБА_3 наказом голови Державного комітету України із земельних ресурсів № 391- кт від 09 червня 2010 року було поновлено на раніше займаній посаді(а.с.14 т.1).

Наказом Голови Комісії з проведення реорганізації Державного комітету України із земельних ресурсів № 306-кт від 20 вересня 2011 року позивача було звільнено з посади начальника відділу Держкомзему у Черняхівському районі Житомирської області з 20 вересня 2011 року за порушення присяги державного службовця в частині сумлінного виконання своїх обов'язків відповідно до ст. 7 Кодексу законів про працю України та пункту 6 статті 30 Закону України Про державну службу.

Підставою для винесення зазначеного наказу став акт комплексної перевірки діяльності відділу Держкомзему у Черняхівському районі Житомирської області від 12 вересня 2011 року та службова записка голови комісії з проведення комплексної перевірки діяльності відділу Держкомзему у Черняхівському районі Житомирської області ОСОБА_4Д.(а.с.11 т.1).

Як вбачається з акту комплексної перевірки діяльності відділу Держкомзему у Черняхівському районі Житомирської області від 12 вересня 2011 року (т.1 а.с.67-136 ), комісією запропоновано розглянути питання про звільнення ОСОБА_3 за порушення вимог чинного законодавства в роботі відділу та порушень фінансово-бюджетної дисципліни.

Так, що стосується виявлених порушень чинного законодавства у роботі відділу, судом встановлено наступне.

Відповідно до розділу 2 акту перевірки, комісією перевірялось планування роботи відділу, організація роботи з документами та здійснення контролю за їх виконанням (а.с.70-74 т.1). За висновками комісії в цій частині, позивачем було порушено вимоги Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, та інших матеріальних носіїв, які містять конфіденційну інформацію та Інструкцію з діловодства у ОСОБА_5 комітеті України по земельних ресурсах.

Проте, акт перевірки в цій частині не конкретизований, не містить вказівки на конкретні порушення, дати їх вчинення та доказів.

Суд першої інстанції правильно зазначив у висновках, що оскільки в перевіряємий комісією період на посаді начальника відділу окрім позивача працювали і інші особи, неможливо розмежувати періоди в які були допущені порушення та визначити міру відповідальності позивача, якщо порушення мали місце.

Відповідно до розділу 5 акту перевірки, комісією перевірялась фінансово- господарська діяльність відділу. Перевірці підлягала фінансово-господарська діяльність відділу за період з 01січня 2009 року по 12 вересня 2011 року (а.с. 82-103 т.1).

Фактично позивач відповідав за додержання фінансово-господарської дисципліни у відділі в період з 01 січня 2009 року по 20 серпня 2009 року та з 09 червня 2010 року по 18 січня 2011 року. В інші періоди позивач не був відповідальним за роботу відділу оскільки не перебував на посаді начальника відділу.

Як вбачається з акту перевірки, комісія дійшла висновку про вчинення посадовими особами очолюваного позивачем відділу порушеннь при наданні адміністративних послуг щодо підготовки інформації про грошову оцінку земельної ділянки на замовлення юридичних осіб за завищеними розцінками на загальну суму 5351 грн. Зокрема, члени комісії вважають максимально встановленою ціною такої послуги суму в 47,00 грн. На думку перевіряючих, договори, якими регламентується надання відділом зазначених адміністративних послуг за договірними розцінками, мають узгоджуватись з Головним управлінням Держкомзему у Житомирській області, територіальними підрозділами інспекції по цінах та Антимонопольного комітету. При цьому, в акті перевірки не зазначено жодного нормативного акту, яким регламентується таке узгодження.

Виходячи з наведеного, суд дав правильну правову оцінку зазначеним обставинам вказав на необгрунтованість висновків комісії в цій частині.

В акті перевірки комісією також зроблено висновок про недоотримання відділом коштів від надання адміністративних платних послуг в результаті надання замовникам в одній довідці двох різних інформацій.

Оскільки відповідачем стандарти надання адміністративних платних послуг в сфері їх управління не затверджувались , а роз"яснень Центрального органу виконавчої влади у сфері земельних ресурсів щодо застосування розцінок і тарифів на платній основі не надходило, суд правильно зазначив у судовому рішенні, що висновки членів комісії щодо змісту довідок та інших документів, що видавались відділом, а також щодо процедури їх надання, є лише припущеннями, а тому визнати даті факти порушенням фінансово-бюджетної дисципліни немає підстав.

Комісією в акті перевірки зроблено висновок про завищення в бухгалтерському обліку відповідальним працівником відділу вартості основних засобів в сумі 26312 грн. Зокрема, в акті перевірки зазначено, що комісією відділу не визначено розмір збитків від нестач зниклих матеріальних цінностей (двигуна, коробки передач, кришки капоту та акумулятора автомобіля РАФ-2203010, який перебуває на балансі відділу, та не списано з обліку вартість таких збитків.

Відповідно до пункту 12 Типової інструкції про порядок списання матеріальних цінностей з балансу бюджетних установ, затвердженої наказом Держказначейства та Міністерством економіки України від 10.08.2001 р. №142/181. яка була чинною на момент виявлення нестачі запасних частин, недостачі матеріальних цінностей, виявлені в результаті інвентаризації, понад норми природних втрат, втрати від псування, стихійного лиха (повені, пожежі та інше), а також, коли конкретні винуватці не встановлені (втрати від нерозкритих крадіжок, тощо), списуються з балансів лише після ретельної перевірки, відсутності винних осіб і вжиття потрібних заходів задля недопущення фактів втрат в подальшому.

Як встановлено в процесі розгляду справи, за результатами виявлених нестач Черняхівським РВ УМВС України в Житомирській області проводилися оперативно-розшукові заходи, спрямовані на встановлення винних осіб, про що зазначено і в самому акті перевірки (а.с. 166, 167 т.1).

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що до завершення проведення оперативно-розшукових заходів щодо встановлення осіб, винних у розкраданні матеріальних цінностей, які перебувають на балансі відділу, списання таких цінностей не допустиме та прямо суперечить пункту 12 Типової інструкції.

Відтак, висновки комісії щодо можливості списання з обліку нестач та завищення в обліку вартості основних засобів на суму 26312 грн. до завершення розслідування органами УМВС є безпідставними.

Комісією також зроблено висновок про невірне відображення в бухгалтерському обліку вартості придбаного програмного забезпечеппя на суму 1600 грн. Відповідно до висновків комісії, придбане програмне забезпечення мало бути відображене на рахунку 12 нематеріальні активи плану рахунків бюджетних установ.

Суд першої інстанції визнав цей висновок необгрунтованим, виходячи з приписів Інструкції з обліку основних засобів та інших необоротних активів бюджетних установ, затвердженої наказом Держказначейства України від 17.07.2000 р. №64 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 31.07.2000 р. за №459/4680, та офіційних роз'яснень Держказначейства України, викладених у листі від 25.08.2005 р. №07-04/1654-6902, відповідно до яких лише придбані (створені) нематеріальні активи, по яких передається право власності бюджетній установі, зараховуються на баланс бюджетної установи за первісною вартістю (за фактичними витратами на їх придбання та виготовлення) на рахунок 12 Нематеріальні активи.

З таким висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив висновки комісії щодо невідображення спеціалістом з ведення бухгалтерського обліку відділу на позабалансовому рахунку вартості орендованого відділом приміщення на суму 175518 грн., про незаконне надання довідок про нормативну грошову оцінку земель та довідок по обліку земель на замовлення сільських рад району та територіальних органів УМВС України на безоплатній основі, в результаті чого відділом нібито недоотримано коштів в сумі 2600 грн., щодо порушення при заповненні поземельних книг, ведення державного земельного кадастру, та щодо запобігання та протидії корупції.

Проаналізувавши докази, подані відповідачем на обгрунтування правомірності оскаржуваного наказу, суд дійшов правильного висновку про те, що викладені у акті перевірки висновки про порушення вимог чинного законодавства в роботі відділу та фінансово-бюджетної дисципліни, не можуть бути поставлені у вину позивачу у зв"язку з :

-відсутністю належних доказів про наявність зазначеного порушення як такого взагалі ;

-неможливістю розмежувати вину кожного з керівників відділу конкретно, і ОСОБА_3 зокрема, які були відповідальними в період, охоплений перевіркою.

Виходячи з наведеного, суд правильно зазначив, що відповідачем - ОСОБА_5 комітетом України із земельних ресурсів в судовому засіданні не надано переконливих доказів того, що ОСОБА_3 були усвідомлено вчинені конкретні дії чи бездіяльність, що вказані в акті перевірки та в наказі про його звільнення, що могли б бути кваліфіковані як така несумлінність. Відповідачем не надано доказів того, що позивач умисно не виконував належним чином свої обовязки або не виконував свої обовязки належним чином внаслідок недбалого, безвідповідального ставлення до них.

Правильно суд прийняв до уваги і той факт, що у період, охоплений первіркою - з 01 січня 2009 року по 30 червня 2011 року ( 911 календарних днів), позивач не працював на посаді начальника відділу з 20 серпня 2009 року по 09 червня 2010 року (293 календарних дні- мав вимушений прогул по вині відповідача), перебував у відпустці з 06 вересня 2010 року по 25 вересня 2010 року (20 днів) (а.с.36 т.1), з 15 грудня 2010 року по 05 лютого 2011 року (50 днів) (а.с.43-45 т.1), з 10 травня 2011 року по 23 червня 2011 року (45 днів) (а.с.63 т.1), чому відповідач не дав належної оцінки, розглядаючи питання про його звільнення.

За таких обставин, коли факти несумлінного виконання позивачем службових обов'язків не доведені, суд дійшов правильного висновку про протиправність наказу, виданого відповідачем про звільнення позивача з посади за порушення Присяги державного службовця протиправним та про недоведеність субєктом владних повноважень, що при звільненні позивача він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому обгрунтовано поновив його на посаді з дня звільнення.

Постанова суду першої інстанції є законною, обгрунтованою, підстав для її скасування не встановолено.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200,205,206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного комітету України із земельних ресурсів залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 25 січня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: ОСОБА_6 ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 вул.Урицького,17,смт.Черняхів,Житомирська область,12300

3- відповідачу ОСОБА_5 комітет України із земельних ресурсів вул.Народного ополчення, 3,м.Київ,Південна Частина Києва, Київ,03680