Справа № 2-а-3172/11/0603
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2012-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Зайцев А.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"09" березня 2012 р. Справа № 2-а-3172/11/0603

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегіі:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Бучик А.Ю.

ОСОБА_2,

при секретарі Бєляєвій Т.В. ,

за участю сторін:

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від "03" січня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 оборони України про визнання права на отримання грошової допомоги та стягнення грошової допомоги ,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2011 року підполковник запасу Збройних Сил України ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 оборони України про визнання дій відповідача по невиплаті йому одноразової грошової допомоги у зв"язку з інвалідністю внаслідок виконання обов"язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов»язку та просив стягнути на його корисить одноразову грошову допомогу в розмірі 54-місячного грошового забезпечення на підставі положень ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу".

Постановою Бердичівського міськрайонного суду від 03 січня 2012 року у позові ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування постанови з прийняттям нової про задоволення позову з підстав порушення судом норм матеріального права. Так, зазначає в апеляційній скарзі ОСОБА_3, суд помилково вважав правомірною відмову у виплаті йому одноразової грошової допомоги у зв"язку з отриманням страхової виплати. Проте, вкакзує позивач, дані обставини не були предметом спору, оскільки страхова виплата ним отримана у зв"язку з захворюванням, а одноразову грошову допомогу йому належить виплатити у зв"язку з інвалідністю.

Заслухавши доповідь судді -доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд встановив, що позивач перебував на військовій службі і звільнений в запас наказом Головнокомандувача Сухопутних військ Збройних Сил України № 346 від 03 грудня 2004 року за пунктом 67 підпункту «б» (за станом здоров»я та реформуванням Збройних Сил України) Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України (а.с.38).

З матеріалів справи вбачається, що у 1986 році ОСОБА_3, виконуючи інтернаціональний обов»язок в Республіці Афганістан, та веденні бойових дій, дістав мінно-вибухову травму , що підтверджено висновком ЦВЛК ОСОБА_4 оборони України від 10.11.2005р.(а.с.5).

З приводу травми, ОСОБА_3 31 січня 2006 року вперше був обстежений Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією і за результатами обстеження йому встановлена третя група інвалідності (травма пов»язана з виконанням обов»язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов»язку) строком на 5 років, про що видана відповідна довідка (а.с.39).

Повторно ОСОБА_3 переосвідчений на облМСЕК 11 лютого 2009 року і йому довічно встановлена 2 група інвалідності (травма пов»язана з виконанням обов»язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов»язку) (а.с.8)

Згідно довідки НАСК «Оранта» ОСОБА_3 за його зверненням була виплачена страхова сума двома платежами : 09.11.2004 року-1700 грн., 10.12.2004 року- 3825 грн.

В зв»язку з встановленням другої групи інвалідності позивач, посилаючись на положення Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, затвердженого постановою КМ України за №499 від 28 травня 2008 року, звернувся за стягненням одноразової грошової допомоги.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»(в редакції на час звільнення позивача зі служби та встановлення інвалідності) військовослужбовці, а також військовозобов'язані, призвані на збори, підлягають державному обов'язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті в розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня населення України на час загибелі або смерті, а також в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів), у розмірі, залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті.

Умови страхування і порядок виплат страхових сум військовослужбовцям і військовозобов'язаним, призваним на збори, та членам їх сімей встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України «Про умови державного обовязкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобовязаних, призваних на збори, і порядок виплати їм та членам їх сімей страхових сум»від 19.08.92 № 488 державне обовязкове особисте страхування військовослужбовців і військовозобовязаних, призваних на збори проводиться Національною акціонерною страховою компанією «Оранта»за рахунок коштів державного бюджету, що виділяються ОСОБА_4 оборони, ОСОБА_4 транспорту та звязку, Національній гвардії, Адміністрації Державної прикордонної служби, ОСОБА_4 внутрішніх справ, Службі безпеки, Службі зовнішньої розвідки та іншим військовим формуванням, що створені Верховною Радою України.

Пунктом 6 зазначених Умов передбачено, що Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»виплачує страхові суми у разі втрати застрахованим працездатності, що сталася внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних в період проходження служби (зборів), - у розмірі залежно від ступеня втрати працездатності, що визначається у процентному відношенні до загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з обставин справи, страхову суму у розмірі 5525,00 грн. позивачу було виплачено у відповідності та з дотриманням зазначених нормативно-правових актів.

Таким чином, ОСОБА_3 скористався своїм правом, передбаченим статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на отримання коштів у випадку часткової втрати працездатності.

12.05.2006 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов'язок і військову служб». Частиною 3 статті 41 вказаного закону передбачалось, що у разі каліцтва, заподіяного військовослужбовцю під час виконання службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі від трирічного до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України, і призначається пенсія по інвалідності.

Відповідно до частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»у редакції Закону України від 03.11.2006, який набув чинності в цій частині 01.01.2007, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов'язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

21.02.2007 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 284, якою затверджено «Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році».

Пунктом 2 зазначеного Порядку встановлено, що військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обовязків військової служби виплачується грошова допомога у розмірі 54-місячного грошового забезпечення інвалідам 2 групи.

Позивача було звільнено зі служби 03.12.2004 року, а другу групу інвалідності встановлено 31.01.2006 року, тобто більш ніж через три місяці після звільнення зі служби.

Разом з цим, частиною 9 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»у редакції Закону України від 03.11.2006 передбачалось, що якщо військовослужбовці, військовозобов'язані або резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, проходять службу у військовому резерві, та члени їх сімей одночасно мають право на отримання одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених цією статтею, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими законами, виплата відповідних грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором особи, яка має право на отримання таких виплат, а пунктом 8 Порядку та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році встановлено, що за наявності права на грошову допомогу та інші передбачені законами України виплати у зв'язку із загибеллю (смертю), заподіянням каліцтва або настанням інвалідності військовослужбовця та інвалідності особи, звільненої з військової служби, члени сім'ї або утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовослужбовець та особа, звільнена з військової служби, мають право лише на одну з них.

Враховуючи, що зазначені вище зміни до законодавства України щодо права на отримання одноразової грошової допомоги особами, звільненими з військової служби та яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання в період проходження військової служби, набули чинності після отримання позивачем страхової суми і не мають зворотної дії у часі, та те, що позивач скористався передбаченим статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»правом на отримання коштів у випадку часткової втрати працездатності, колегія суддів вважає правомірною відмову відповідача щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги в разі інвалідності у розмірі, передбаченому частиною 3 статті 41 Закону України «Про військовий обов'язок та військову службу», частиною 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»зі змінами та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2007 № 284.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача у зазначеній частині.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, при вирішенні цієї справи, не допущено, правова оцінка обставин по справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від від 03 січня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: ОСОБА_5 ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,13312

3- відповідачу ОСОБА_4 оборони України пр-т Повітрофлотський , 6,м.Київ,03168