Справа № 805/1959/15-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 р. Справа № 805/1959/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління юстиції у Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про стягнення заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції, трьох процентів річних від простроченої суми, компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, компенсації за затримку розрахунку та відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління юстиції у Донецькій області (далі за текстом - відповідач) про стягнення з Головного управління юстиції у Донецькій області заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції в сумі 8 306,61 грн., трьох процентів річних від простроченої суми в сумі 117,54 грн., компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату в сумі 109,75 грн., компенсації за затримку розрахунку в сумі 18 087,52 грн. та відшкодування моральної шкоди в сумі 12 180,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що працювала на посаді начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шахтарську реєстраційної служби Шахтарського міськрайонного управління юстиції, який входить до складу реєстраційної служби Головного управління юстиції у Донецькій області. 20 листопада 2014 року позивача було звільнено наказом № 358А/2 від 14 листопада 2014 року. Заборгованість по заробітній платі у період з вересня по листопад 2014 року склала 4 529,06 грн., однак сплачена не була. Вважає, що відповідач у відповідності вимог ст. 83 Кодексу законів про працю України (далі за текстом КЗпП України) повинен виплатити грошову компенсацію за не використані дні щорічної відпустки у розмірі 3 596,44 грн. Тому, позивач зауважує, що сума за час затримки виплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції становить 8 306,61 грн. Три проценти річних від простроченої суми становлять 117,54 грн. Згідно «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 сума компенсації з урахуванням коефіцієнтів для визначення суми компенсації за затримку виплати заробітної плати, що належить позивачу, за не вчасно виплачену заробітну плату складає 109,75 грн. Відповідно до ст. 117 КЗпП України підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за час затримки в день фактичного розрахунку. З часу звільнення позивача, розрахунок затримано на 176 днів, у звязку з чим, заборгованість по заробітній платі складає 18 087,52 грн. Посилаючись на приписи ст. 237-1 КЗпП України, позивач вважає, що відповідач зобовязаний відшкодувати моральну шкоду, заподіяну неправомірними діями, у розмірі десяти мінімальних заробітних плат, тобто 12 180,00 грн.

Позивач до суду не прибула, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. На електрону пошту суду позивач надіслала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача зявився до суду та надав письмові заперечення, в яких зазначив, що Наказ № 358А/2 від 14 листопада 2014 року щодо звільнення ОСОБА_1 не видавався, власник підпису у трудовій книжці позивача від 20 листопада 2014 року - начальник управління кадрової роботи та державної служби ОСОБА_2 заперечує щодо власноручного виконання напису та підпису вище вказаного документу. Разом із цим, відповідач повідомляє, що печатка, якою було скріплено підпис ОСОБА_2 у трудовій книжці позивача на момент здійснення підпису була примусово вилучена начальником відділу державної реєстрації нерухомого майна Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьк ОСОБА_3, що обєктивно ставить під сумнів справжність підпису начальника управління кадрової роботи та державної служби ОСОБА_2 При цьому, відповідач зазначає, що відповідно до Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та подання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595 Про деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та падання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей (далі за текстом Тимчасовий порядок), відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шахтарського міськрайонного управління юстиції 24 листопада 2014 року переміщено та перереєстровано за адресою: вул. Маяковського, 39 м. Селидове, Донецька область, 85400. Заробітна плата працівникам, які перемістились разом з установою та виконують свої функціональні обовязки на підконтрольній владі України території, фактично перерахована в повному обсязі. Також зазначає, що у звязку з тим, що позивач не перемістилась разом з установою на контрольовану територію, виплата заборгованості їй по заробітній платі буде здійснена до 31 грудня 2015 року відповідно до Порядку погашення заборгованості із виплат заробітної плати, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, розробленого Кабінетом Міністрів України згідно вимог Закону України від 13 січня 2015 року №85-VIII «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за споживчі енергетичні ресурси», який набрав чинності 07 лютого 2015 року.

До канцелярії суду від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника управління. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, у звязку з їх безпідставністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження, та фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 (далі - позивач) з 18 листопада 2013 року по 20 листопада 2014 року працювала на посаді начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шахтарську реєстраційної служби Шахтарського міськрайонного управління юстиції, який входить до складу реєстраційної служби Головного управління юстиції у Донецькій області, тобто перебувала на державній службі та отримувала заробітну плату з державного бюджету.

Згідно викладеного у позові, наказом начальника Головного управління юстиції у Донецькій області № 358 А/2 від 14 листопада 2014 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади за ч. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін, про що зроблено запис у трудовій книжці (а.с. 17).

Втім, у запереченнях відповідача зазначено, що наказу № 358 А/2 від 14 листопада 2014 року взагалі не існує, а власник підпису у трудовій книжці позивача від 20 листопада 2014 року начальник управління кадрової роботи та державної служби ОСОБА_2 заперечує щодо власноручного виконання напису та підпису вище вказаного документу, також, печатка, якою було скріплено підпис ОСОБА_2 у трудовій книжці позивача на момент здійснення підпису була примусово вилучена начальником відділу державної реєстрації нерухомого майна Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьк ОСОБА_3, що обєктивно ставить під сумнів справжність здійсненого запису та підпису начальника управління кадрової роботи та державної служби ОСОБА_2

Тобто, позивачка перебувала у трудових відносинах з Головним управлінням юстиції у Донецькій області, однак, факт її звільнення не підтверджений жодним наявним доказом по справі, зокрема, оригіналу Наказу № 358 А/2 від 14 листопада 2014 року, табелів обліку робочого часу та оригіналу трудової книжки суду не надано.

Відповідач заперечує проти звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шахтарську реєстраційної служби Шахтарського міськрайонного управління юстиції, вважає її працюючою але не переміщеною з власної ініціативи разом з організацією на контрольовану українською владою територію за місцем перереєстрації підприємства на підставі Наказу Головного управління юстиції у Донецькій області №69/2 від 18 листопада 2014 року «Про переміщення Головного та територіальних управлінь юстиції, відділів державної виконавчої служби, відділів державної реєстрації актів цивільного стану, державних нотаріальних контор» (а.с.63-66).

Відповідно додатку до зазначеного наказу, відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Шахтарському району реєстраційної служби Шахтарського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області перереєстрований за адресою: 85400, м. Селидове, вул. Маяковського, 39.

Згідно Довідки Головного управління юстиції у Донецькій області від 15 червня 2015 року № 051-21/111, ОСОБА_1 обіймає посаду начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Шахтарському району реєстраційної служби Шахтарського міськрайонного управління юстиції з 18 листопада 2013 року, проте станом на теперішній час свої повноваження не здійснює.(а.с. 46)

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 70 КАС України передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За приписами частини 3 статті 86 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Позивачем не надано достовірних, достатніх доказів та не доведено суду факту розірвання трудових відносин з відповідачем. Сторонами не оскаржується факт перебування у трудових відносинах у вересні, жовтні, листопаді 2014 року, але жодним чином не доведено факту здійснення своїх повноважень кожною із сторін у цей період, зокрема, на території, де проводиться антитерористична операція. Проте, Наказом Головного управління юстиції у Донецькій області №69/2 від 18 листопада 2014 року «Про переміщення Головного та територіальних управлінь юстиції, відділів державної виконавчої служби, відділів державної реєстрації актів цивільного стану, державних нотаріальних контор», зобовязано керівникам управлінь юстиції, відділів державної виконавчої служби, відділів державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційних служб, державних нотаріальних контор, розташованих на територіях Новоазовського, Тельманівського, Шахтарського, Ясинуватського, Старобешівського, Амвросіївського, Новоазовського районів, міст Донецька, Макіївки, Горлівки, Докучаєвська, Єнакієвє, Жданівки, Кіровське, Сніжне, Тореза, Харцизька, Шахтарська, Ясинуватої: до 25.11.2014 зареєструвати зміну місцезнаходження підвідомчих установ у державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційних служб; до 28.11.2014 забезпечити переміщення працівників підвідомчих установ на території, підконтрольній українській владі (а.с.63-66).

Спірні правовідносини по виплаті заробітної плати регулюються Конституцією України, Кодексом законів про працю України та іншими законодавчими актами України.

Статтею 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до статті 94 Кодексу законів про працю України заробiтна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразi, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працiвниковi за виконану ним роботу.

Статтею 98 КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звiльненнi працiвника виплата всiх сум, що належать йому вiд пiдприємства, установи, органiзацiї, провадиться в день звiльнення.

З позовних вимог вбачається, що заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 в період з вересня по листопад 2014 року складає 4529,06 грн., зокрема, за вересень 1644,33 грн., жовтень 2055,41 грн., листопад 829,32 грн. Грошова компенсація за не використані дні щорічної відпустки становить 3596,44 грн.

Суд зауважує, що виведена позивачем загальна сума заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції в розмірі 8 306,61 грн., а також три проценти річних від простроченої суми у розмірі 117,54 грн., з посиланням на норми статті 625 Цивільного кодексу України, зокрема, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, - не містить правових підстав, оскільки, глава 51 ЦК України не передбачає відповідальність за зобовязаннями щодо трудових правовідносин, повязаних із виплатами заборгованості по заробітній платі, саме, державним службовцям, а повязана виключно із виконанням зобовязань у сфері господарської діяльності.

Відповідно довідки, виданої Головним територіальним Управлінням юстиції у м. Краматорську, про заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 від 09 червня 2015 року №04.2-14/543, у період з 01 вересня 2014 року по 17 листопада 2014 року загальна сума доходу склала 2311,94 грн., а загальна сума, за винятком відповідних податків, зборів та інших обовязкових платежів, що утримуються з заробітної плати, та нарахована до виплати, складає 1844,90 грн. За вересень 2014 року нараховано 2068,34 грн. (сума до виплати складає 1619,81 грн.), за жовтень 0 грн. та за листопад 2014 року нараховано компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 243,60 грн. (сума до виплати складає 225,09 грн.). (а.с.47)

Тобто, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги щодо заборгованості по заробітній платі та за не використані дні щорічної відпустки з урахуванням індексу інфляції в розмірі 8 306,61 грн., а також три проценти річних від простроченої суми у розмірі 117,54 грн. Позовні вимоги щодо компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату в сумі 109,75 грн. та компенсації за затримку розрахунку в сумі 18 087,52 грн., суд вважає їх також необґрунтованими та похідними від основних позовних вимог, які спростовані відповідачем наданою до суду довідкою від 09 червня 2015 року №04.2-14/543, відомості в якій суперечать наведеному в позовній заяві розрахунку та відсутністю жодного підтвердження щодо такого розрахунку. Розрахунок, зроблений позивачем по заборгованості із заробітної плати з урахуванням індексу інфляції та компенсації в розмірі трьох процентів річних за весь час прострочення виконання зобовязань по сплаті боргу, передбаченого нормами ст. 625 ЦК України, жодним чином не впливає на нарахування, виплату заробітної плати та сплату заборгованості по ній та до заробітної плати не застосовується, оскільки вона ґрунтується на нормах трудового законодавства в межах трудових правовідносин, або спеціальними законодавчими актами.

Також, довідкою Головного управління юстиції у Донецькій області від 15 червня 2015 року № 051-21/111, ОСОБА_1 з 18 листопада 2013 року обіймає посаду начальника відділу ДРАЦС по Шахтарському району реєстраційної служби Шахтарського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, проте свої повноваження на теперішній час не здійснює.

Надана позивачем в якості доказу копія трудової книжки не враховується судом як доказ звільнення ОСОБА_1 із займаної посади за відсутності її оригіналу та наказу про звільнення, зокрема, відповідачем спростований факт звільнення позивача, наданням зазначеної довідки до суду.

Разом з цим, відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" з квітня 2014 року на території Донецької та Луганської областей проводиться антитерористична операція.

У звязку з чим, сформовано та діє особливий порядок фінансування бюджетних установ, організацій, підприємств, які знаходяться на території проведення антитерористичної операції і визначений наступними нормативно-правовими актами.

Постановою Кабінету міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595 Про деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей визначено, що міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям забезпечити до 1 грудня 2014 року переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Вищевказаною постановою Кабінету міністрів України, затверджено Тимчасовий Порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, яким визначено деякі умови такого фінансування, у тому числі і в частині заробітної плати бюджетних установ, зокрема:

У населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Заробітна плата (грошове забезпечення, суддівська винагорода) працівникам (військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу) установи за період, коли установа розміщувалася на тимчасово неконтрольованій території, а у подальшому територія була повернута під контроль органів державної влади, або установа була переміщена в населений пункт, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі контрольована територія), виплачується у повному обсязі за рахунок кошторису (плану використання бюджетних коштів) установи.

Заробітна плата (грошове забезпечення, суддівська винагорода) виплачується та виплати за час щорічної відпустки працівникам (військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу) установи, яка переміщена на контрольовану територію, здійснюються, якщо установа продовжує функціонувати і працівники (військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу) виконують свої обовязки.

У разі переміщення установи з тимчасово неконтрольованої на контрольовану територію після набрання чинності цим Порядком видатки на забезпечення діяльності такої установи, у тому числі на оплату праці (грошове забезпечення), протягом місяця з дня переміщення здійснюються згідно із затвердженим кошторисом (планом використання бюджетних коштів).

Протягом місяця з дня переміщення установи на контрольовану територію до положення, штатного розпису та кошторису (плану використання бюджетних коштів) такої установи в установленому порядку вносяться зміни з урахуванням зміни чисельності працівників та наявних умов для здійснення їх функцій.

Після закінчення місячного строку видатки на забезпечення діяльності установи, яка переміщена на контрольовану територію, здійснюються лише відповідно до кошторису (плану використання бюджетних коштів) з урахуванням внесених змін.

Наявними матеріалами справи встановлено, що відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шахтарського міськрайонного управління юстиції, який входить до складу реєстраційної служби Головного управління юстиції у Донецькій області 24 листопада 2014 року було переміщено з непідконтрольної частини території України на підконтрольну українській владі, про це свідчать відомості у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців, де зазначена адреса: Маяковського 39, м. Селидове, 85400, а також додаток до Наказу Головного управління юстиції у Донецькій області №69/2 від 18 листопада 2014 року «Про переміщення Головного та територіальних управлінь юстиції, відділів державної виконавчої служби, відділів державної реєстрації актів цивільного стану, державних нотаріальних контор». (а.с.63-66)

Законом України Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси від 13 січня 2015 року № 85-VIII (далі за текстом Закон №85-VIII) встановлено додаткові гарантії щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція. До 31 грудня 2015 року цим громадянам має бути погашена заборгованість із виплат заробітної плати, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, а також встановлено додаткові гарантії захисту житлових та майнових прав громадян, звільнених на підставі зазначених обставин, до моменту їх працевлаштування, за умови отримання ними статусу зареєстрованого безробітного.

Тобто, позивач може отримати заборгованість по заробітній платі до 31 грудня 2015 року, але за умови переміщення за своєю посадою до фактичного (перереєстрованого) місцезнаходження відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шахтарського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (м. Селидове), або до Головного управління юстиції у Донецькій області (м. Краматорськ), та приступити до виконання своїх функціональних обовязків, або отримати статус зареєстрованого безробітного до моменту працевлаштування в населених пунктах, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Тому, звернення до суду з вимогами, зазначеними в позовній заяві є передчасним.

Крім цього, суд зазначає, що на теперішній час, Постановою Правління Національного Банку України від 06 серпня 2014 року № 466 Про призупинення здійснення фінансових операцій було зобов'язано учасників внутрішньодержавних платіжних систем (органи Державної казначейської служби України) призупинити здійснення усіх видів операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою. Вимогами Наказу Державної казначейської служби України № 200 від 24 липня 2014 року Про затвердження Порядку функціонування Державної казначейської служби України у надзвичайному режимі Управління Державної казначейської служби України у м. Донецьку Донецької області було передислоковано до м. Маріуполь.

Тому, будь-які виплати в населених пунктах, які не контролюються українською владою, на теперішній час не здійснюються.

Також, перевіривши наведені у позовній заяві обставини, із якими позивач повязує завдання йому моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно частини другої ст. 23 Цивільного кодексу України встановлено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності до п.3 Постанови Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків

Згідно п.5 зазначеної Постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд зазначає, що наведене у позовні заяві вираження моральних страждань має загальний характер та не має прямого звязку із обставинами, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги. Судом не встановлено обставин, що підтверджують спричинення позивачу моральної шкоди.

З урахуванням наведеного, суд вважає звернення ОСОБА_1 до суду передчасним, з урахуванням діючого законодавства України, зокрема, Закону України №85-VIII від 13 січня 2015 року, яким закріплено погашення заборгованості з виплат по заробітній платі, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, а також встановлено додаткові гарантії захисту житлових та майнових прав громадян, звільнених на підставі зазначених обставин, до моменту їх працевлаштування, за умови отримання ними статусу зареєстрованого безробітного.

Отже, відповідачем до 31 грудня 2015 року має бути сплачена в добровільному порядку заборгованість по заробітній платі на підставі Порядку погашення заборгованості із виплат заробітної плати, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, розробленого Кабінетом Міністрів України згідно вимог зазначеного Закону.

З огляду на зазначене, суд встановив, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Головного управління юстиції у Донецькій області заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції в сумі 8 306,61 грн., трьох процентів річних від простроченої суми в сумі 117,54 грн., компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату в сумі 109,75 грн., компенсації за затримку розрахунку в сумі 18 087,52 грн. та відшкодування моральної шкоди в сумі 12 180,00 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями ст. ст. 4-15, 51, 69-72, 86, 94, 122, 158-164, 167, 185-186, 254, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління юстиції у Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про стягнення заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції, трьох відсотків річних від простроченої суми, компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, компенсації за затримку розрахунку та відшкодування моральної шкоди залишити без задоволення.

Постанова Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова прийнята та підписана «25» червня 2015 року.

Суддя Голошивець І.О.