Справа № 2-а-1844/10/0270
Суддя: Леванчук А. О.
Дата ухвалення: 2011-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-1844/10/0270
Головуючий у 1-й інстанції: Поліщук І.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2011 р. м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Леванчука Андрія Олексійовича

суддів: Курка Олега Петровича, Аліменка Володимира Олександровича

при секретарі: Афанасьєвій Зінаїді Володимирівні

за участю представників сторін:

позивач (апелянт) : ОСОБА_2

відповідач : ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної інспекції з контролю за цінами у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 24.11.2010 року у справі за адміністративним позовом Державної інспекції з контролю за цінами у Вінницькій області до комунального підприємства "Комунсервіс" Липовецької міської ради" про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

Державна інспекція з контролю за цінами у Вінницькій області звернулися до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до комунального підприємства "Комунсервіс" Липовецької міської ради" про стягнення заборгованості.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 24.11.2010 року в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Державна інспекція з контролю за цінами у Вінницькій області подала апеляційну скаргу, в якій просять скасувати незаконну, на думку позивача, постанову суду першої інстанції та постановити нову про задоволення позову в повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення. Вважає, що судом першої інстанції неповно зясовані обставини, які мають істотне значення для справи, а встановлені судом висновки не повністю відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування судового рішення.

В судовому засіданні представник позивача (апелянт) вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення даної апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, комунальне підприємство "Комунсервіс" Липовецької міської ради" надає комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, вивезення побутових відходів та рідких нечистот.

Рішенням 13 сесії 5 скликання Липовецької міської ради від 12.07.2007 року № 241 "Про встановлення тарифів на вивезення твердих побутових відходів КП "Комунсервіс" затверджено тарифи на надання послуг з вивезення твердих побутових відходів, які введено в дію з 01.01.2008 року, в розмірі за 1 м. куб.:

- населення - 23,35 грн.,

- інші споживачі - 27,10 грн.

17.10.2008 року на 20 сесії 5 скликання Липовецька міська рада прийняла рішення № 349 "Про внесення змін до рішення 2 сесії міської ради 5 скликання від 06.07.2006 року № 30 щодо надання комунальних послуг КП "Комунсервіс", яким затверджено тарифи на надання послуг з вивезення рідких нечистот, які введено в дію з 01.12.2008 року, в розмірі за 1 м. куб.:

- населення - 16,51 грн.,

- інші споживачі - 19,62 грн.

З 22.03.2010 року по 31.03.2010 року посадовими особами Державної інспекції з контролю за цінами у Вінницькій області проведено перевірку діяльності відповідача з питань додержання порядку формування, встановлення та застосування цін і тарифів з 01.08.2008 року по 01.03.2010 року, за результатами якої було складено акт від 31.03.2010 року № 000078.

Перевіркою встановлено, що за період з 01.01.2008 року по 01.03.2010 року формування тарифів на послуги з вивезення рідких нечистот відповідачем не відповідає вимогам постанови КМУ від 27.07.2006 року № 297 "Про внесення змін до деяких постанов КМУ", наказу Міністерства економіки України від 07.03.2007 року № 67 "Про затвердження Порядку надання висновків щодо розрахунків економічно обґрунтованих планових витрат на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, виробництва, транспортування, послуг з вивезення побутових відходів, а також технічного обслуговування ліфтів" та постанови КМУ від 26.07.2006 року № 1010 "Про затвердження порядку формування тарифів на вивезення побутових відходів".

На підставі вищезгаданого акту Державною інспекцією з контролю за цінами у Вінницькій області прийнято Рішення № ІЦ-02-12/31 про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, яким вирішено стягнути з комунального підприємства "Комунсервіс" в доход державного бюджету необґрунтовано отриману суму виручки - 31402 грн. та штраф у сумі - 62804 грн.

Вінницький окружний адміністративний суд в своєму рішенні прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Апеляційна інстанція повністю погоджується з доводами суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з положень п.п. 2,3 ст. 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на затвердження органам місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про ціни і ціноутворення" державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи встановлюються на ресурси, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, на товари і послуги, що мають вирішальне соціальне значення, а також на продукцію, товари і послуги, виробництво яких зосереджено на підприємствах, що займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

За ст. 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується, зокрема, на принципі регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, перелік яких визначено цим Законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей.

Пункт 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг відносить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваження щодо встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності (п. 2 ч. 1. ст. 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Аналіз змісту вище перерахованих нормативно-правових актів свідчить, що тарифи на комунальні послуги затверджуються органами місцевого самоврядування. Таким чином, відповідальність за правомірність і правильність встановлення тарифів на вказані послуги може покладатися лише на орган місцевого самоврядування. Підприємство комунальної власності не несе відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність органів місцевого самоврядування, що їх утворили, адже підприємство не є суб'єктом владних повноважень, уповноваженим здійснювати регулювання цін і тарифів на комунальні послуги.

За таких обставин судова колегія приходить до однозначного висновку, що рішення відповідача в частині застосування до позивача економічних санкцій за порушення порядку встановлення тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення є неправомірним.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про ціни та ціноутворення" вся необґрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін та діючого порядку визначення вартості будівництва, що здійснюється із залученням коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів, а також коштів державних підприємств, установ та організацій підлягає вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації. Крім того, в позабюджетні фонди місцевих Рад стягується штраф у двократному розмірі необґрунтовано одержаної суми виручки. Вказані суми списуються з рахунків підприємств і організацій в банківських установах за рішенням суду.

Таким чином, апеляційна інстанція приходить до однозначного висновку, що відповідальність за порушення дисципліни цін може наставати лише у разі застосування суб'єктами господарювання цін і тарифів, що не відповідають встановленим державним фіксованим цінам (тарифам) або граничному рівню цін (тарифів) або граничним відхиленням від державних фіксованих цін і тарифів. Відтак, факти порушення позивачем державної дисципліни цін відсутні, а, отже, відсутній і склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 14 Закону України "Про ціни та ціноутворення".

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що судом першої інстанції зроблено правильний висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

За ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної інспекції з контролю за цінами у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 24.11.2010 року у справі за адміністративним позовом Державної інспекції з контролю за цінами у Вінницькій області до комунального підприємства "Комунсервіс" Липовецької міської ради" про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 24.11.2010 року у справі за адміністративним позовом Державної інспекції з контролю за цінами у Вінницькій області до комунального підприємства "Комунсервіс" Липовецької міської ради" про стягнення заборгованості без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 24.01.11.

Головуючий суддя Леванчук Андрій Олексійович

Судді Аліменко Володимир Олександрович

ОСОБА_4