Справа № 2-а-1355/10/2211
Суддя: Голота Л. О.
Дата ухвалення: 2011-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-1355/10/2211
Головуючий у 1-й інстанції: Савіцький Л.П.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2011 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Голоти Л. О.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Нетішині Хмельницької області на постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25 листопада 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в місті Нетішині Хмельницької області про перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2010 року позивач звернулася в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у місті Нетішині Хмельницької області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, визнання дій незаконними та зобов'язання суб'єкта владних повноважень нарахувати і виплатити недоплачену надбавку до пенсії відповідно до ст. 50,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи .

Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25.11.2010 року позов задоволено частково, а саме: поновлено позивачу пропущений строк звернення до суду; визнано дії відповідача неправомірними та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у місті Нетішині Хмельницької області здійснити перерахунок та виплатити пенсії позивачу починаючи з 01.11.2006 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року відповідно до ст. ст. 50,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити в задоволені позовних вимог посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та невірне застосування норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є постраждалим від наслідків Чорнобильської катастрофи І категорії, непрацюючим пенсіонером, інвалідом ІІІ групи, внаслідок захворювання пов'язаного з наслідками катастрофи на Чорнобильській АЕС Відповідно до ст. 49 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ст. 50 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особам, віднесеним до постраждалих першої категорії, що є інвалідами ІІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Статтею 54 вказаного Закону встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів ІІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року, зокрема, були внесенні зміни до ст. ст. 50, 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, якими суттєво обмежено права осіб, які є постраждалими внаслідок катастрофи на ЧАЕС.

Однак, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року зазначені зміни були визнані неконституційними і втратили чинність. У звязку з цим продовжила діяти попередня редакція ст. ст. 39, 50, 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За таких обставин позивач має право на призначення щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, та державної пенсії у розмірах, відповідно, 50 % та не менше 6 мінімальних пенсій за віком.

Отже, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами при визначенні розміру виплат позивачеві застосуванню підлягають ст. ст. 39, 50, 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а не постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, № 654 від 16.07.2008 року Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян, № 836 від 26.07.1996 року Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на підставі яких були нараховані ці виплати, оскільки останні істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Зі змісту ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи випливає, що за основу нарахування державної пенсії, щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, підвищення до пенсії як дитині війни, береться мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно чинного законодавства визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Частиною першою статті 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачеві слід визначати державну пенсію, додаткову пенсію виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Своїми діями відповідач допустив звуження змісту та обсягу прав та свобод позивача, передбачених статтею 22 Конституції України, в якій зазначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Виходячи з приписів частини 2 статті 152 Конституції України та дати ухвалення рішень Конституційним Судом України, колегія суддів погоджується з висновками суду, щодо наявності у відповідача обовязку нараховувати та сплачувати позивачу пенсії, що передбачено ст. 50, 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Проте, судом першої інстанції необгрунтовано поновлено пропущений позивачем строк звернення до адміністративного суду, невірно надано оцінку поважності причин його пропуску та помилково зобовязано відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу пенсії за період з 01.11.2006 року по 06.05.2010 року.

Згідно частини 2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про пропущення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи, що законодавець визначив можливість суду першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі вирішувати одночасно і питання про поновлення строків, за наслідками якого суд, якщо не знайде підстав для його поновлення, залишає позов без розгляду, що в свою чергу не позбавляє особу права на повторне звернення до суду з аналогічними вимогами.

Колегія суддів приходить до висновку, що вимоги заявлені позивачем за межами строків звернення до адміністративного суду, слід залишити без розгляду.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст. 99 КАС України, право позивача на отримання державної та додаткової пенсії підлягає захисту за період з 04.05.2010 року, оскільки позов подано до суду 04.11.2010 року.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи викладене та положення ст. 195 КАС України, беручи до уваги надане суду апеляційної інстанції право перегляду рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Нетішині Хмельницької області задовольнити частково .

Постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25 листопада 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в місті Нетішині Хмельницької області про перерахунок пенсії, - скасувати .

Позовні вимоги в частині зобов'язання управління Пенсійного фонду України в місті Нетішині Хмельницької області нарахувати та виплатити позивачу державну та додаткову пенсії відповідано до ст. ст. 50,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 01.11.2006 року по 03.05.2010 року, - залишити без розгляду.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в місті Нетішині Хмельницької області щодо ненарахування і невиплати позивачу державної і додаткової пенсії як особі, постраждалій від наслідків Чорнобильської катастрофи згідно ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в місті Нетішині Хмельницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_2, державну пенсію як особі, постраждалій від наслідків Чорнобильської катастрофи І категорії, інваліду ІІІ групи, згідно ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, розмір якої встановлений ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з 04.05.2010 року по 04.11.2010 року та виплатити різницю між перерахованою та фактично виплаченою пенсією.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст 212 КАС України.

Головуючий Голота Л. О.

Судді Совгира Д. І.

ОСОБА_3