Справа № 810/2563/14
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2015 року м. Київ К/800/56581/14

Вищий адміністративний суд України у складі: головуючого судді Бухтіярової І.О., суддів Костенка М.І., Приходько І.В.,

за участю секретаря судового засідання Бовкуна В.В.,

представника позивача Коцупатрого О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області

на постанову Київського окружного адміністративного суду від 23.05.2014 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2014 року

у справі № 810/2563/14

за позовом державного сільськогосподарського підприємства «Головний селекційний центр України» (далі - позивач, ДСП «ГСЦУ»)

до Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області (далі - відповідач, Переяслав-Хмельницька ОДПІ)

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ДСП «ГСЦУ» звернулось у квітні 2014 року до суду з позовом до Переяслав-Хмельницької ОДПІ про визнання протиправними дій щодо відмови у прийнятті податкової декларації з податкового розрахунку фіксованого сільськогосподарського податку за 2014 рік та про зобов'язання прийняти податкову декларацію позивача з податкового розрахунку фіксованого сільськогосподарського податку за 2014 рік.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 23.05.2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2014 року, позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати у повному обсязі рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Вважає, що рішення судів попередніх інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач у своїх запереченнях на касаційну скаргу зазначає, що рішення судів попередніх інстанцій прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинство України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому засіданні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 13.02.2014 року на виконання вимог ст. 308 Податкового кодексу України (далі - ПК України) позивачем подано до податкового органу податкову декларацію з розрахунком фіксованого сільськогосподарського податку за 2014 рік, що підтверджується квитанцією від 13.02.2014 року № 2.

26.02.2014 року на адресу позивача надійшов лист відповідача від 25.02.2014 року № 308/10/17-18-00-10/2 з відмовою у прийнятті вказаної декларації з підстав, що вона заповнена не в повному обсязі (не подано розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва).

04.03.2014 року підприємство повторно подало до податкового органу декларацію з розрахунком фіксованого сільськогосподарського податку (з урахуванням зауважень відповідача), що підтверджується квитанцією від 04.03.2014 року № 2.

18.03.2014 року позивач отримав лист відповідача від 11.03.2014 року № 496/10/17-18-00-10 з відмовою у прийнятті потворної вказаної декларації з підстав, що підприємством порушено передбачений ст. 308 ПК України термін підтвердження статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що у зв'язку з недотримання податковим органом встановленого законодавством п'ятиденного терміну для винесення рішення про відмову у прийнятті декларації та надсилання такого рішення платнику, позивач фактично був позбавлений права у встановлений ст. 308 ПК України строк (до 20 лютого поточного року) усунути недоліки декларації і подати її повторно.

Суд касаційної інстанції вважає за правильне погодитися з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог, беручи до уваги наступне.

Як вірно зазначено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 13.02.2014 року позивач подав до податкового органу декларацію з розрахунком фіксованого сільськогосподарського податку, у встановлений ст. 308 ПК України для такого подання строк.

Станом на 20.02.2014 року позивач від податкового органу не отримав відмови у прийнятті вказаної декларації.

25.02.2014 року Переяслав-Хмельницькою ОДПІ було винесено рішення про відмову у прийнятті зазначеної декларації позивача.

Перевіряючи законність та обґрунтованість неприйняття відповідачем податкової декларації, суди попередніх інстанцій вірно виходили з наступного.

Відповідно до ст. 308 ПК України сільськогосподарські товаровиробники для набуття і підтвердження статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку щороку, до 20 лютого, подають контролюючим органам за своїм місцезнаходженням станом на 1 січня поточного року, зокрема, загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок, розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва, відомості (довідку) про наявність земельних ділянок.

Пунктом 49.8. ст. 49 ПК України встановлено, що прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Відповідно до п. 49.9. ст. 49 ПК України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Відповідно до п. 49.11 ст. 49 ПК України, у разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що повторно подану підприємством (з урахуванням зауважень) декларацію від 04.03.2014 року, податковий орган відмовився прийняти саме з підстав пропущення позивачем встановленого ст. 308 ПК України строку на її подання.

Таким чином, враховуючи той факт, що внаслідок протиправних дій податкового органу щодо винесення рішення від 25.02.2014 року про відмову у прийнятті декларації з розрахунком сільськогосподарського податку позивача від 13.02.2014 року (винесено з порушенням встановленого ст. 49 ПК України терміну) підприємство було позбавлене можливості вчасно подати декларацію з розрахунком сільськогосподарського податку, та той факт, що рішення відповідача про відмову у прийнятті податкової звітності позивача від 11.03.2014 року винесене за відсутності законодавчо визначених підстав для такої відмови, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Однак, суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність зміни резолютивної частини постанови суду першої інстанцій з огляду на те, що пункти 2 та 3 резолютивної частини постанови містять не вірний висновок по суті вимог, оскільки резолютивна частина постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог у справі, предметом оскарження в якій є протиправність відмови податкового органу у прийнятті податкової декларації має містити висновок про визнання протиправною відмову податкового органу прийняти податкову декларацію, а податкової декларації такою, що подана платником податків у день її фактичного отримання органом державної податкової служби (із зазначенням дати). Вимоги про зобов'язання податкового органу прийняти податкову декларацію, визнання протиправними рішення, дії, бездіяльності податкового органу, визнання поданої декларації податковою звітністю, визнання податкової декларації поданою варто розглядати як вимогу про визнання протиправною відмови у прийнятті податкової декларації, поданої платником податків на певну дату.

Відповідні висновки суду можуть бути викладені в мотивувальній частині рішення з посиланням на абзац десятий частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, яка надає право суду прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав позивача. У резолютивній частині відображається власне протиправність відмови у прийнятті податкової декларації, поданої платником податків на певну дату. Суди повинні розглянути питання щодо протиправності відмови у прийнятті податкової декларації, незважаючи на те, в якій словесній формі сформульовані позовні вимоги позивача, якщо зі змісту таких вимог вбачається, що вони спрямовані на відновлення прав платника податків, порушених внаслідок такої відмови.

Відповідно до ст. 225 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а судове рішення, яке змінюється, є помилковим тільки в частині.

За наведених обставин та з урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку про необхідність зміни постанови Київського окружного адміністративного суду від 23.05.2014 року шляхом заміни в резолютивній частини пунктів 2 та 3 наступного змісту: «Визнати протиправними дії Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Київській області щодо відмови у прийнятті податкової декларації Державного сільськогосподарського підприємства «Головний селекційний центр України» з податкового розрахунку фіксованого сільськогосподарського податку за 2014 рік. Зобов'язати Переяслав-Хмельницьку об'єднану державну податкову інспекцію ГУ Міндоходів у Київській області прийняти податкову декларацію Державного сільськогосподарського підприємства «Головний селекційний центр України» з податкового розрахунку фіксованого сільськогосподарського податку за 2014 рік» на пункт 2 наступного змісту: «Визнати протиправною відмову Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Київській області прийняти податкову декларацію з податкового розрахунку фіксованого сільськогосподарського податку за 2014 рік, а податкову декларацію з податкового розрахунку фіксованого сільськогосподарського податку за 2014 рік визнати такою, що подана Державним сільськогосподарським підприємством «Головний селекційний центр України» у день її фактичного отримання, а саме 13.02.2014 року.

Враховуючи викладене вище, рішення суду першої інстанції про визнання протиправними дій щодо відмови у прийнятті податкової декларації з податкового розрахунку фіксованого сільськогосподарського податку за 2014 рік та про зобов'язання прийняти податкову декларацію позивача з податкового розрахунку фіксованого сільськогосподарського податку за 2014 рік підлягає зміні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 160, 167, 220-232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 23.05.2014 року у справі № 810/2563/14, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2014 року, змінити шляхом заміни пунктів 2 та 3 резолютивної частини постанови наступного змісту: «Визнати протиправними дії Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Київській області щодо відмови у прийнятті податкової декларації Державного сільськогосподарського підприємства «Головний селекційний центр України» з податкового розрахунку фіксованого сільськогосподарського податку за 2014 рік. Зобов'язати Переяслав-Хмельницьку об'єднану державну податкову інспекцію ГУ Міндоходів у Київській області прийняти податкову декларацію Державного сільськогосподарського підприємства «Головний селекційний центр України» з податкового розрахунку фіксованого сільськогосподарського податку за 2014 рік» на пункт 2 наступного змісту: «Визнати протиправною відмову Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Київській області прийняти податкову декларацію з податкового розрахунку фіксованого сільськогосподарського податку за 2014 рік, а податкову декларацію з податкового розрахунку фіксованого сільськогосподарського податку за 2014 рік визнати такою, що подана Державним сільськогосподарським підприємством «Головний селекційний центр України» у день її фактичного отримання, а саме 13.02.2014 року.

В іншій частині постанову Київського окружного адміністративного суду від 23.05.2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2014 року у справі № 810/2563/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути переглянута з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: І.О. Бухтіярова

Судді: М.І. Костенко

І.В. Приходько