Справа № 2а-8154/10/1870
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" травня 2015 р. м. Київ К/9991/28270/11

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Карася О.В.

Олендера І.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Охтирської міжрайонної державної податкової інспекції Сумської області

на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2010 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2011 року

у справі № 2а-8154/10/1870

за позовом Тростянецького міського споживчого товариства Сумської області

до Охтирської міжрайонної державної податкової інспекції Сумської області

про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2010 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2011 року, адміністративний позов Тростянецького міського споживчого товариства Сумської області (далі - Тростянецьке МСТ Сумської області; позивач) до Охтирської міжрайонної державної податкової інспекції Сумської області (далі - Охтирська МДПІ Сумської області; відповідач) задоволено. Скасовано рішення № від 12 липня 2010 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями у справі, відповідач оскаржив їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, Охтирська МДПІ Сумської області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2010 року, ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2011 року та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено планову виїзну перевірку Тростянецького МСТ Сумської області з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 липня 2007 року по 31 березня 2010 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2007 року по 31 березня 2010 року, за результатами якої складено акт № 88/2332/01766715 від 23 червня 2010 року.

На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом прийнято рішення № від 12 липня 2010 року, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 550 924,85 грн.

Перевіркою встановлено порушення товариством пунктів 1, 2, 9 статті 3, статті 8 Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 265/95-ВР) у зв'язку з незастосуванням реєстраторів розрахункових операцій при перевищенні магазинами № 39 (с. Лучка) та № 54 (с. Новоукраїнка) граничного розміру річного обсягу розрахункових операцій з продажу товарів у розмірі 75 000,00 грн. на один структурний підрозділ, незабезпеченням зберігання фіскального звітного чека № 2002 за 01 вересня 2009 року в магазині № 51 (с. Ніцаха), фіскального звітного чека № 0201 за 15 серпня 2008 року в магазині № 30 (с. Артеморястівка), фіскального звітного чека № 0844 за 27 березня 2008 року в магазині № 33 (с. Мартинівка), а також використанням незареєстрованої книги обліку розрахункових операцій в магазині № 51 (с. Ніцаха).

Задовольняючи адміністративний позов, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що незастосування реєстратора розрахункових операцій після досягнення структурними підрозділами позивача граничного розміру річного обсягу розрахункових операцій з продажу товарів (надання послуг) у розмірі 75 000,00 грн. не може бути підставою для застосування до товариства штрафних (фінансових) санкцій на підставі пункту 1 частини 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР, оскільки в спірному випадку відсутні факти невідповідності між вартістю реалізованого товару та обліком готівки за даними книг обліку розрахункових операцій. Крім того, суди зазначили, що чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством не передбачено відповідальності за порушення строків переходу з обліку розрахункових операцій із застосуванням розрахункових книжок на облік цих операцій із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій.

Проте, із вказаними доводами погодитись не можна, зважаючи на таке.

Згідно з пунктом 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Пунктом 1 частини 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР передбачено, що за порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність, у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій.

Відповідно до статті 10 Закону № 265/95-ВР перелік окремих форм та умов проведення діяльності у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, яким дозволено проводити розрахункові операції без застосування реєстраторів розрахункових операцій з використанням розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, а також граничний розмір річного обсягу розрахункових операцій з продажу товарів (надання послуг), при перевищенні якого застосування реєстраторів розрахункових операцій є обов'язковим, встановлюються Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики і Державної податкової адміністрації України.

У пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2000 року № 1336 «Про забезпечення реалізації статті 10 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» встановлено граничний розмір річного обсягу розрахункових операцій з продажу товарів (надання послуг), у разі перевищення якого застосування реєстратора розрахункових операцій є обов'язковим, для форм та умов проведення діяльності, визначених, зокрема, в пункті 4 переліку (роздрібна торгівля та громадське харчування на території села, що здійснюється підприємством споживчої кооперації, а також сільськогосподарськими товаровиробниками, які використовують продукцію власного виробництва) - 75 000,00 грн. на один структурний (відокремлений) підрозділ (пункт продажу товарів (надання послуг)).

При цьому слід враховувати, що в розглядуваній ситуації обсяг розрахункових операцій з продажу товарів має обчислюватись за календарний рік.

Календарний рік - проміжок часу з 01 січня по 31 грудня, який триває 365 або 366 (у високосному році) календарних днів.

В наведеному випадку контролюючим органом при дослідженні під час здійснення перевірки книг обліку розрахункових операцій з'ясовано, що магазинами № 39 (с. Лучка) та № 54 (с. Новоукраїнка) перевищено граничний розмір річного обсягу розрахункових операцій у розмірі 75 000,00 грн. за календарний рік, а саме - в магазині № 39 (с. Лучка) обсяг розрахункових операцій за період з 01 січня 2009 року по 16 листопада 2009 року склав 75 018,97 грн., а в магазині № 54 (с. Новоукраїнка) за період 01 січня 2008 року по 15 жовтня 2008 року - 75 139,36 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2001 року № 121 «Про терміни переведення суб'єктів підприємницької діяльності на облік розрахункових операцій у готівковій та безготівковій формі із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій» передбачено, що строк переведення суб'єктів підприємницької діяльності на облік операцій із застосуванням реєстратора розрахункових операцій складає один місяць з дати перевищення граничного розміру річного обсягу розрахункових операцій.

А відтак, зазначені структурні (відокремлені) підрозділи були зобов'язані з 16 грудня 2009 року та з 15 листопада 2008 року відповідно при проведенні розрахункових операцій застосовувати реєстратори розрахункових операцій.

В той же час, слід мати на увазі, що штрафні (фінансові) санкції, застосовані за порушення вимог Закону № 265/95-ВР, до набрання чинності Податковим кодексом України (01 січня 2011 року) за своєю правовою природою були адміністративно-господарськими санкціями.

Згідно із статтею 250 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ГК України) адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

За змістом частин 4, 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів до своєчасного їх подання.

Таким чином, для правильного вирішення спору суду необхідно надати встановленим під час проведення перевірки порушенням вимог законодавства у сфері застосування реєстраторів розрахункових операцій належну оцінку та виокремити правомірно застосовану суму від тієї, що застосована поза межами визначеного статтею 250 ГК України гранично допустимого строку, зокрема у разі необхідності, шляхом витребування у податкового органу розрахунку штрафних (фінансових) санкцій.

Крім того, судами попередніх інстанцій не враховано, що 16 листопада 2010 року позивачем уточнено позовні вимоги та поставлено питання про скасування рішення № від 12 липня 2010 року в частині застосування суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 549 564,85 грн. Тобто, факт порушення пункту 9 статті 3 та статті 8 Закону № 265/95-ВР Тростянецьким МСТ Сумської області не оспорюється.

Відповідно до частин 2, 3 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Отже, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій не виконано вимоги щодо об'єктивності, всебічності та повноти розгляду справи.

В зв'язку з цим, відповідно до вимог статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду слід врахувати, що згідно з частиною 1 статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить установити при ухваленні судового рішення у справі.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну Охтирської міжрайонної державної податкової інспекції Сумської області задовольнити частково.

Скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2011 року.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Карась О.В.

Олендер І.Я.