Справа № 816/1512/15
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/1512/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сич С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко О.С.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області, 4 Державного пожежно-рятувального загону ОСОБА_2 управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області з охорони об'єктів, третя особа: Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

08 травня 2015 року ОСОБА_1 /надалі - позивач/ звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області /надалі - відповідач-1/, 4 Державного пожежно-рятувального загону ОСОБА_2 управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області з охорони об'єктів /надалі - відповідач-2, ДПРЗ-4/, третя особа: Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської області , з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 08.06.2015 /а.с. 163-165/, про визнання протиправними дій ОСОБА_2 управління ДСНС України в Полтавській області щодо відмови в перерахунку грошового утримання (заробітної плати) за період з 25 липня по 25 серпня 1986 року та не врахування в довідці про заробітну плату (грошове утримання) всіх постанов та нормативних документів, які регламентують порядок плати праці протиправними; зобов'язання ОСОБА_2 управління ДСНС України в Полтавській області провести перерахунок грошового утримання (заробітної плати) за вказаний період з 25 липня по 25 серпня 1986 року та видати оновлену довідку про грошове утримання з урахуванням перерахунку, включаючи всі перераховані нормативно-правові документи через підпорядкований підрозділ 4 Державний пожежно-рятувальний загін з охорони об'єктів ДСНС України в Полтавській області.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що розрахунок грошового забезпечення за роботу (службу) в зоні Чорнобильської АЕС за період з 25.07.1986 по 25.08.1986 не відповідає фактичним обставинам, оскільки, при заповненні довідки про фактичну заробітну плату у зоні відчуження не враховані положення окремих нормативно-правових актів часів Радянського Союзу, з яких знято гриф "секретно", та які є чинними.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області не забезпечив явку в судове засідання свого уповноваженого представника, надіслав до суду клопотання, в якому просив розглянути справу без участі представника відповідача. У письмових запереченнях проти адміністративного позову відповідач -1 зазначав, що положення нормативних актів, із зазначенням яких позивач обґрунтував позовні вимоги, поширюють свою дію на працівників, безпосередньо зайнятих на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а не на військовослужбовців органів внутрішніх справ, до числа яких входив позивач під час відрядження до м. Чорнобиль у 1986 році. Пояснював, що довідка для призначення пенсії позивачу згідно вимог закону може надаватися лише із заробітку, одержаного за роботу у зоні відчуження за фактично відпрацьований час з 25.07.1986 по 25.08.1986 і складових грошового утримання, тобто без урахування виплати за час перебування у резерві в стані бойової готовності і із премії, що була виплачена безпосередньо за учать у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а не визначена системами оплати праці. Зазначав про пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача-2 4 Державного пожежно-рятувального загону ОСОБА_2 управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області з охорони об'єктів у судове засідання не з'явився, надіслав до суду письмові заперечення, у яких просив розглянути справу за його відсутності. У письмових запереченнях проти позову відповідач -2 просив відмовити у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на те, що позивачу видано довідку від 11.03.2015 № Т-6/49/01-18, згідно якої розмір його заробітку з 25.07.1986 по 25.08.1986 становить 309 крб. 76 коп., з урахуванням збереженого за основним місцем служби грошового забезпечення за 32 доби 157 крб. 44 коп. Пояснював, що положення нормативних актів, із зазначенням яких позивач обґрунтував позовні вимоги, поширюють свою дію на працівників, безпосередньо зайнятих на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а не на військовослужбовців органів внутрішніх справ, до числа яких входив позивач під час відрядження до м. Чорнобиль у 1986 році.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, хоча у матеріалах справи наявні докази, що він належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідачів та третьої особи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та є інвалідом ІІ групи.

Як вбачається з матеріалів справи, у 1986 році позивач проходив службу на посаді командира відділення сьомої воєнізованої пожежної частини загону ВПО по охороні Кременчуцького нафтопереробного заводу.

У період з 25.07.1986 по 25.08.1986 позивач виконував службові обовязки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується наказом Управління внутрішніх справ виконкому Полтавської обласної ради народних депутатів № 105лс від 16.09.1986 "По особовому складу" та довідкою, виданою 25.08.1986, за змістом якої ОСОБА_1 працював в зоні Чорнобильської АЕС безвиїзно 32 доби (приступив до виконання службових обов'язків в зоні Чорнобильської АЕС 25.07.1986 та виїхав із зони Чорнобильської АЕС 25.08.1986) /а.с. 63-64, 70/.

За заявою ОСОБА_1 від 10.03.2015 позивачу видано довідку 4 Державного пожежно-рятувального загону ОСОБА_2 управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області з охорони об'єктів від 11.03.2015 № Т-6/49/01-18 про заробітну плату (грошове утримання), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках /а.с. 125, 141/.

У лютому 2015 року позивач звернувся із заявою до ОСОБА_2 управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області із заявою від 15.02.2015 про проведення перерахунку грошового забезпечення та видачу довідки про грошове утримання за службу в зоні ЧАЕС за 25.07.1986 по 25.08.1986 /зворот а.с. 70/.

ОСОБА_2 управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області від 18.03.2015 вих. № 01-Т-155/12 позивача повідомлено про відсутність підстав для перерахунку грошового утримання, нарахованого в зоні ЧАЕС з 25 липня по 25 серпня 1986 року та рекомендовано звернутися до ДПРЗ-4 з охорони об'єктів.

26.03.2015 позивач повторно звернувся до ОСОБА_2 управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області із заявою про проведення перерахунку грошового забезпечення та видачу довідки про грошове утримання за службу в зоні ЧАЕС з 25 липня по 25 серпня 1986 року /а.с. 69/

ОСОБА_2 управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області від 10.04.2015 вих. № 03-Т-212/05 ОСОБА_1 повідомлено, що ОСОБА_3 управління звернулося до ДСНС України з питання направлення до МВС України запиту про надання роз'яснень щодо порядку нарахування в органах внутрішніх справі грошового утримання за час роботи в зоні Чорнобильської АЕС згідно вказівок від УПО МВС УРСР від 17.12.1986 №3/7/1587 та від 31.03.1987 №3/7/382, зокрема, щодо виплати за час перебування у резерві в стані постійної бойової готовності, та зазначено, що при отриманні відповіді заявника буде повідомлено додатково /а.с. 73/.

Наведене стало передумовою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Умови оплати праці в період виконання позивачем робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначалися постановами та розпорядженнями ОСОБА_4 Міністрів СРСР та УРСР у залежності від категорії працюючих (працівники, особи рядового та начальницького складу, військовозобовязані, призвані на збори, військові строкової служби) та місця знаходження працівника залежно від встановлених зон в період виконання цих робіт (1-ша, 2-га, 3-тя зони небезпеки, зона іонізуючого випромінювання (30-ти кілометрова зона).

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В силу положень статті 70 зазначеного Закону громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах, зокрема, свої законні інтереси.

Як зазначено у листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13.04.2001 №03-3/1652-018-2 "Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища", листом Держкомпраці УРСР від 13.06.1989 №10-769 повідомлено про зняття грифу "секретно" з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_4 СРСР, ОСОБА_4 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156, ОСОБА_4 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195, ОСОБА_4 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987 №1497-378, розпоряджень від 03.09.1986 №1767-рс і від 11.12.1986 №2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови ОСОБА_4 Міністрів УРСР від 08.05.1986 №168-5, від 10.06.1986 №207-7, розпорядження ОСОБА_4 Міністрів УРСР від 10.09.1986, від 16.12.1986 №694-рс, від 06.01.1988 №12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення ОСОБА_4 Міністрів УРСР: №4с від 09.05.1986, №58с від 11.06.1986, №132с від 16.09.1986, №179с від 25.12.1986, №8с від 22.01.1988. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Серед розсекречених нормативних актів наявні й ті, на які посилається відповідач, а саме: наказ МВС СРСР № 0152 від 27.05.1986 про оголошення постанови Держкомпраці від 07.05.1986 №153/10-43 та Положення про грошове утримання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджене наказом МВС СРСР № 090 від 19.03.1984, які було розсекречено у 2004 році.

ОСОБА_4 Міністрів СРСР та ВЦРПС "Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, повязаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища" від 05.06.1986 №665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови ОСОБА_4 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови ОСОБА_4 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195) провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Разом з тим, розпорядженням ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964рс передбачалася оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Відповідно до постанови ОСОБА_4 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195 "Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, повязані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища" (постанова ОСОБА_4 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7) надано право керівникам міністерств і відомств і їх заступникам здійснювати оплату праці працівників, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії у відповідних зонах небезпеки, у розмірах, передбачених розпорядженням ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964.

На виконання розпорядження ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964 рс наказом МВС СРСР № 0149 від 26.05.1986 дозволено Міністру внутрішніх справ УРСР здійснювати виплати грошового утримання військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, зайнятих на роботах у І- ІІІ зонах небезпеки такому порядку: ІІІ зона - п'ятикратний розмір, ІІ зона - чотирьохкратний розмір, І зона - трьохкратний розмір у порівнянні з діючими законодавством нормами.

Пунктом 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_4 СРСР, ОСОБА_4 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156 "Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС" передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100%.

Пунктом 1 цієї ОСОБА_4 також передбачено виплату військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справи, які виконують службові обов'язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадові оклади та оклади за військове та спеціальне звання в подвійному розмірі.

ОСОБА_4 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195 (постанова ОСОБА_4 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7 (в редакції, чинній на час перебування позивача у зоні ЧАЕС) дозволено підприємствам, організаціям, установам залучати працівників на роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, у вихідні і святкові дні з оплатою у подвійному розмірі, встановлено максимальний розмір премії - 60 процентів тарифної ставки (оклада) в місяць.

Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що в усіх випадках премія, передбачена підпунктом 3 пункту 1 постанови ОСОБА_4 Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 р. N 207-7 (207с-86-п ) (не більш як 400 карбованців на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобіганням забрудненню навколишнього природного середовища, після проведеного розрахунку додається до суми обчисленого заробітку.

Таким чином, виплата премії та її максимальний розмір визначений нормативно-правовими актами, а відтак працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

Вищенаведеною ОСОБА_4 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195 (постанова ОСОБА_4 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7) таких випадків (позбавлення або зменшення розміру премії) не передбачено.

Відповідачем не надано суду доказів позбавлення чи зменшення розміру премії ОСОБА_1 за час перебування в зоні ЧАЕС.

Виходячи з пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_4 СРСР, ОСОБА_4 Міністрів СРСР, ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156, пунктів 1, 4 постанови ОСОБА_4 Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195, пункту 1 постанови ОСОБА_4 Міністрів УРСР і Української республіканської ОСОБА_4 професійних Спілок від 10.06.1986 №207-7, оплата за роботу у зонах небезпеки провадиться з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці (посадовий оклад + оклад за спеціальне звання), підвищеної у два рази (накази МВС СРСР від 11.05.1986 №0130 та від 30.06.1986 №0189, вказівка МВС СРСР від 30.05.1986 №35з).

На підставі вказівки МВС СРСР від 21.10.1986 №1/5725 видана вказівка ГУ ДПО від 17.12.1986 №3/7/1587 "Про компенсацію робітникам зведеного закону протипожежної служби за постійне перебування у місті Чорнобилі в резерві у стані бойової готовності", якою визначена тарифна ставка години надходження у стані бойової готовності, як одна третина години робочого часу з виплатою за обліковий період одинарної тарифної ставки, а робітникам із числа начальницького складу окладу за спеціальне звання.

Крім того, постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 №153/10-43 встановлено, що працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, заохочення й винагороди нараховувати відповідно до діючих положень на збільшені, згідно пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_4 СРСР, ОСОБА_4 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156 тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади.

Вказаною постановою також визначено, що для працівників, безпосередньо зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії, в зоні іонізуючого опромінення, встановлюється шестигодинний робочий день (пункт 4). З огляду на викладене, інший час підлягав врахуванню як знаходження в резерві в стані бойової готовності.

Статтею 3 Закону України "Про правонаступництво України" передбачено, що закони та інші нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України. Порядок та умови оплати праці осіб, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, визначено переліченими вище нормативно-правовими актами, що є діючими на даний час.

Згідно вимог статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

*Тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов'язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Враховуючи наведене, суд відхиляє доводи відповідача про те, що на військовослужбовців органів УВС не поширює дію положення пунктів 1, 4 постанови ОСОБА_4 Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195, пункту 1 постанови ОСОБА_4 Міністрів УРСР і Української республіканської ОСОБА_4 професійних Спілок від 10.06.1986 №207-7 та інших нормативно-правових актів, наведених вище.

Крім того, зважаючи на особливий статус осіб, відряджених до зони Чорнобильської АЕС, безпідставними на переконання суду є доводи відповідача про необхідність застосування при розрахунку грошового забезпечення позивача за період з 25.07.1986 по 25.08.1986 лише вимог Положення про грошове утримання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженого наказом МВС СРСР від 19.03.1984 №090, оскільки за таких обставин мав би місце неоднаковий підхід до забезпечення соціального захисту громадян, які належать до однієї категорії учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 25.07.1986 по 25.08.1986 виконував службові обовязки у зоні Чорнобильської АЕС загалом 32 доби, з них: 32 добу - у 1 зоні безвиїзно /а.с. 70/.

Як встановлено з наказу Управління внутрішніх справ виконкому Полтавської обласної ради народних депутатів від 16.09.1986 № 105лс "По особовому складу" на дату прибуття з Чорнобильської АЕС позивач перебував на посаді командира відділення сьомого воєнізованого пожежного загону ВПО по охороні Кременчуцького нафтопереробного заводу у званні старшого сержанта внутрішньої служби /а.с. 63-64/.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що розрахунок грошового забезпечення позивача за період з 25.07.1986 по 25.08.1986 має проводитись з урахуванням приписів всіх зазначених вище нормативних актів, якими врегульовано порядок оплати праці робітників та службовців: з нарахуванням подвійного окладу, з урахуванням кратності зони небезпеки кратності 5 -, 4 -, 3 -, з нарахуванням премії у розмірі 60% тарифної ставки, що повинна бути підвищена на 100%, тобто вдвічі, а також подвійною оплатою за роботу у вихідні дні, з урахуванням обчислення за одну годину як 1/3 години робочого часу за період несення служби у стані бойової готовності, врахуванням шестигодинного робочого дня, понад середньомісячну заробітну плату.

Разом з тим, як встановлено зі змісту довідки від 11.032015 № Т-6/49/01-18 /а.с. 141/ та листа відповідача від 18.03.2015 № 01-Т-155/12 /а.с. 71-72/, позивачу:

- збережена та нарахована за основним місцем служби середня заробітна плата (грошове забезпечення) в розмірі 157,44 крб. за 32 доби з розрахунку середньоденного грошового забезпечення за попередні два місяці - 4,92 крб.;

- з одинарного посадового окладу (посадовий оклад - 150,00 крб.) застосовано кратність 2 по 1 зоні небезпеки (кратність знижено на одиницю по п.1 постанови ОСОБА_4 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7), у зв'язку із збереженням за місцем служби середньомісячного грошового забезпечення. Таким чином, нарахована кратність 2 по 1 зоні небезпеки - 309,76 крб. (сумарна кратність в 1 зоні - 3).

- відповідно до вказівки Управління пожежної охорони МВС УРСР від 17.12.1986 №3/7/1587, адресованої у 1986 ОПО УВС м. Полтава нараховано виплату за час перебування у резерві в стані бойової готовності 51,61 крб., з розрахунку одинарного розміру окладу за посадою (150,00 крб : 31 дн.) х 32 доби х 1/3.

Будь-які інші нарахування відповідачем не здійснювались.

ОСОБА_4 Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846).

У відповідності до пункту 7 вказаного Порядку, до заяви про призначення пенсії за віком додається, у тому числі, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, форма якої затверджена постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 №122; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Таким чином, неврахування при розрахунку грошового забезпечення позивача за період перебування останнього у зоні Чорнобильської АЕС вищенаведених вимог безпосередньо впливає на призначення пенсії ОСОБА_1

Суд зазначає, що не може бути визнана достатньою та належною підставою для відмови у перерахунку грошового забезпечення позивача відсутність у відповідача розяснень щодо порядку застосування згаданих нормативно-правових актів.

Суд відхиляє посилання відповідача на те, що у позивача відсутнє право на нарахування подвійного посадового окладу та окладу за спеціальне звання з огляду на те, що подвійність окладу замінено на кратність, оскільки вони ґрунтуються на припущенні. Натомість нормативно-правові акти, що передбачали виплату посадового окладу та окладу за спеціальне звання в подвійному розмірі, діяли одночасно із нормативно-правовими актами, які встановлювали кратність оплати за зонами небезпеки, та не суперечили одне одному. Також суд оцінює критично доводи відповідача про те, що кратність підлягає зменшенню на одиницю у разі збереження за місцем роботи середньомісячного заробітку, оскільки таких вимог чинні нормативно-правові акти не містили.

Доводи відповідача про відсутність підстав для оплати вихідних позивача у подвійному розмірі з огляду на те, що за роботу у вихідний день працівникам органів внутрішніх справ надавався інший день відпочинку, суд вважає непідтвердженими, оскільки відповідачем не надано доказів того, що позивачу надавалися такі дні відпочинку за роботу у зоні ЧАЕС 27 липня 1986 року, 3, 10, 17, 24 серпня 1986 року (кожна неділя серпня), крім того, у зоні ЧАЕС діяв 6 - денний (36-годинний) робочий тиждень, тому враховуючи положення ОСОБА_4 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195 і постанови ОСОБА_4 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7, оплата праці за роботу у неділю підлягала у подвійному розмірі.

За вищенаведених обставин, суд відхиляє як необґрунтовані доводи відповідача про відсутність підстав для перерахунку грошового забезпечення позивача за період перебування останнього у зоні ЧАЕС.

Стовно доводів відповідача про пропущення позивачем строку звернення до суду з позовом, суд зазначає наступне.

Рішенням Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 роз'яснено, що ".... у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.".

Крім того, більшість нормативних документів довгий час знаходилися під грифом "таємно", тобто були недоступними для позивача та протягом тривалого часу останній не міг про них знати.

Позивач звернувся до відповідача -1 про перерахунок грошового утримання та видачу довідки у лютому 2015 року та у березні 2015 року, на які отримав відмову.

Таким чином, позивачем не пропущено строк звернення до суду з даними позовом.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач на час виконання службових обов'язків у зоні Чорнобильської АЕС перебував на службі в органах внутрішніх справ, зокрема в УВС Полтавського облвиконкому /а.с. 19/.

ОСОБА_4 Кабінету Міністрів України від 31.01.1992 № 46 "Про порядок організації воєнізованої пожежної охорони Міністерства внутрішніх справ України" установлено, що воєнізована пожежна охорона Міністерства внутрішніх справ України створюється в містах, які є важливими адміністративними центрами, а також на підприємствах й інших об'єктах незалежно від форм власності та господарювання, які мають особливо важливе значення або підвищену пожежну і вибухову небезпеку.

Відповідно до положень частини 2 статті 4 Закону України від 17.12.1993 № 3745-XII "Про пожежну безпеку" Міністерство внутрішніх справ України, зокрема, забезпечує здійснення державного пожежного нагляду, пожежної охорони населених пунктів і об'єктів, координує діяльність міністерств, інших центральних органів державної виконавчої влади з питань удосконалення пожежної охорони.

Відповідно до абз. 7 статті 1 Закону України від 10.01.2002 № 2925-III "Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України" до загальної структури Міністерства внутрішніх справ України входили підрозділи та допоміжні служби державної пожежної охорони.

Законом України від 18.09.2003 № 1181-IV "Про внесення змін до деяких законів України" у Законі України "Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України" виключено абзац сьомий статті 1.

Відповідно до положень частини 2 статті 4 Закону України від 17.12.1993 № 3745-XII "Про пожежну безпеку" у редакції Закону України від 18.09.2003 № 1181-IV "Про внесення змін до деяких законів України" Міністерство України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи зокрема забезпечує здійснення державного пожежного нагляду, пожежної охорони населених пунктів і об'єктів, координує діяльність міністерств, інших центральних органів виконавчої влади з питань удосконалення пожежної охорони.

Відповідно до пунктів 1, 6 Положення про Міністерство України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, затвердженого Указом Президента України від 05.03.2004 № 283/2004, Міністерство України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи (МНС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

МНС України є головним (провідним) органом у системі центральних органів виконавчої влади щодо забезпечення реалізації державної політики у сфері захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, наслідків Чорнобильської катастрофи, рятувальної справи, пожежної безпеки, створення та функціонування системи страхового фонду документації, поводження з радіоактивними відходами, профілактики травматизму невиробничого характеру.

МНС України здійснює свої повноваження безпосередньо та через урядові органи державного управління, утворені у складі Міністерства, свої територіальні органи, підрозділи та спеціальні формування, навчальні заклади, а також підприємства, установи та організації, що належать до сфери його управління.

Згідно пунктів 1, 6 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого Указом Президента України від 16.01.2013 № 20/2013, Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра оборони України (далі - Міністр).

ДСНС України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, профілактики травматизму невиробничого характеру, а також гідрометеорологічної діяльності.

ДСНС України здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, а також міжрегіональні (повноваження яких поширюються на кілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи (у разі їх створення).

Відповідно до положень пункту 1 Положення про ОСОБА_3 управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, затвердженого наказом Державної служби з надзвичайних ситуацій від 18.08.2014 № 474, ОСОБА_3 управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області є територіальним підрозділом Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, уповноваженим на забезпечення реалізації державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійцно-рятувальних служб, профілактики травматизму невиробничого характеру.

ОСОБА_3 управління є правонаступником прав і обов'язків Територіального управління Міністерства надзвичайних ситуацій України у Полтавській області та Управління Держтехногенбезпеки у Полтавській області.

Таким чином, підрозділи та допоміжні служби державної пожежної охорони було виключено зі структури Міністерства внутрішніх справ України та повноваження щодо забезпечення здійснення державного пожежного нагляду, пожежної охорони населених пунктів і об'єктів віднесено до Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, у подальшому забезпечення реалізації державної політики у сфері захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, наслідків Чорнобильської катастрофи, рятувальної справи, пожежної безпеки, створення та функціонування системи страхового фонду документації, поводження з радіоактивними відходами, профілактики травматизму невиробничого характеру віднесено до повноважень Державної служби України з надзвичайних ситуацій, територіальним органом якої є ОСОБА_3 управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, а отже останнє у спірних правовідносинах є належним відповідачем.

Суд зазначає, що Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців підтверджено, що засновником юридичної особи 4 Державного пожежно-рятувального загону ОСОБА_2 управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області з охорони об'єктів є ОСОБА_3 управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області /а.с. 160/.

Згідно пункту 1.3 Положення про 4 Державний пожежно-рятувальний загін ОСОБА_2 управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області з охорони об'єктів, затвердженого наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 10.10.2014 № 572, ДПРЗ-4 підпорядковується ОСОБА_2 управлінню ДСНС України у Полтавській області.

Отже, 4 Державний пожежно-рятувальний загін з охорони об'єктів ОСОБА_2 управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області з охорони об'єктів фактично є підрозділом ОСОБА_2 управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області та підпорядковується йому.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення і не надав доказів правомірності відмови у перерахунку позивачу грошового утримання (заробітної плати).

За приписами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, та вважає за необхідне визнати дії ОСОБА_2 управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку грошового забезпечення за період з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року протиправними та зобов'язати ОСОБА_3 управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області провести перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період роботи останнього по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року з урахуванням постанови ОСОБА_4 Міністрів СРСР та ВЦРПС № 655-195 від 05 червня 1986 року, постанови ОСОБА_4 Міністрів УРСР і Української республіканської ОСОБА_4 професійних Спілок від 10 червня 1986 року № 207-7, постанови ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, ОСОБА_4 Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07 травня 1986 року, а також наказів МВС СРСР № 0130 від 11 травня 1986 року, № 0149 від 26 травня 1986 року, № 0189 від 30 червня 1986 року, постанови Держкомітету СРСР з праці і соціальних питань і ВЦРПС № 153/10-43 від 07 травня 1986 року, вказівки УПО МВС № 3/7/1587 від 17 грудня 1986 року та МВС СРСР № 1/5725 від 21 жовтня 1986 року, та видати довідку про грошове забезпечення з урахуванням перерахунку.

При цьому, визначення конкретного розміру грошового утримання знаходиться поза компетенцією суду.

Оскільки спір вирішено на користь позивача, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача, повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області, 4 Державного пожежно-рятувального загону ОСОБА_2 управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області з охорони об'єктів, третя особа: Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Визнати дії ОСОБА_2 управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку грошового забезпечення за період з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року протиправними.

Зобов'язати ОСОБА_3 управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області провести перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період роботи останнього по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року з урахуванням постанови ОСОБА_4 Міністрів СРСР та ВЦРПС № 655-195 від 05 червня 1986 року, постанови ОСОБА_4 Міністрів УРСР і Української республіканської ОСОБА_4 професійних Спілок від 10 червня 1986 року № 207-7, постанови ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, ОСОБА_4 Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07 травня 1986 року, а також наказів МВС СРСР № 0130 від 11 травня 1986 року, № 0149 від 26 травня 1986 року, № 0189 від 30 червня 1986 року, постанови Держкомітету СРСР з праці і соціальних питань і ВЦРПС № 153/10-43 від 07 травня 1986 року, вказівки УПО МВС № 3/7/1587 від 17 грудня 1986 року та МВС СРСР № 1/5725 від 21 жовтня 1986 року, та видати довідку про грошове забезпечення з урахуванням перерахунку.

ОСОБА_4 набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

ОСОБА_4 може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 30 червня 2015 року.

Суддя С.С. Сич