Справа № 812/460/15
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 липня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/460/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Секірської А.Г.,

при секретарі Лященку А.Ю.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1, довіреність від 10.03.2015 № 2;

представника відповідача ОСОБА_2, довіреність від 20.04.2015 № 0136/12-14-10;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Луганськобленерго до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2015 року ТОВ «Луганськобленерго» (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області (далі Відповідач) з вимогами про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо заборони у прийнятті податкових електронних документів ТОВ Луганськобленерго у відповідності до вимог договору про визнання електронних документів від 12.01.2015 № 120120151;

- зобов'язати відповідача забезпечити прийняття податкових електронних документів ТОВ Луганськобленерго у відповідності до вимог договору про визнання електронних документів від 12.01.2015 № 120120151.

В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне.

12.01.2015 між позивачем та відповідачем укладено договір № 120120151 про визнання електронних документів (далі Договір). Договір укладено в електронній формі відповідно до Законів України Про електронні документи та електронний документообіг, Про електронний цифровий підпис та Наказу ДПА України від 10.04.2008 № 233, яким затверджено Інструкцію з підготовки та подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (далі Інструкція).

На підтвердження укладення договору з Центрального порталу прийому звітності ДФС України, версія 2.2.5.11 отримано квитанцію № 2 про реєстрацію договору під № НОМЕР_1 та про його збереження.

В період з січня по червень 2015 року відповідно до п.1.1 параграфу 3 договору позивач надсилав до ДПІ податкові документи в електронному вигляді у форматі, затвердженому ДПА України, а ДПІ забезпечувало прийняття таких податкових документів в електронному вигляді згідно умов п.3.1 договору.

Однак з 04.06.2015 позивач позбавлений можливості надсилати до органу ДПІ податкові документи в електронному вигляді, при спробах зареєструвати податковий документ з бази даних державної податкової служби Єдиного вікна подання електронної звітності ДФС України, версія 2.2.6.33 надходить відповідь, що порушено вимоги Інструкції, а саме для платника , код ДПІ 1214, не укладено договір про визнання електронної звітності.

05.06.2015 позивач звернувся до ДПІ з листом № 23-01/05/06 із вимогою відновити позивачу можливість подання до ДПІ податкових документів в електронному вигляді відповідно до чинного законодавства та діючого договору від 12.01.2015 № 120120151 про визнання електронних документів із застосуванням чинних сертифікатів відкритих ключів, письмової відповіді не надано.

Пунктом 4 розділу 6 додатка 1 до Інструкції встановлені підстави розірвання договору в односторонньому порядку, а саме орган ДПС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Інших підстав для розірвання договору в односторонньому порядку з боку органів ДПС вказаною Інструкцією не передбачено.

З моменту укладання договору і по теперішній час посилені сертифікати відкритих ключів позивача чинні до 24.12.2015 і позивач не проводив дій щодо зміни місця реєстрації.

У судовому засіданні представник позивача збільшив позовні вимоги, просив також зобов'язати відповідача прийняти податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2015 року з додатками на п'яти аркушах, подану в електронній формі 22.06.2015 позивачем у встановлені Податковим кодексом України строки до бази даних державної податкової служби.

Зазначену позовну вимогу представник позивача обґрунтував тим, що ТОВ Луганськобленерго є середнім платником податків, подання ним податкової звітності з податку на додану вартість на друкованих носіях п.49.4 ст.49 Податкового кодексу України не передбачена, а отже за відсутності можливості подати дану податкову звітність у встановлені терміни та порядку (в електронній формі) позивач 17.06.2015 вимушений подати до ДПІ податкову декларацію з ПДВ за травень 2015 року з додатками на п'яти аркушах в друковані формі із супровідним листом за вих.№ 33-01/17/06.

Крім того, позивач намагався здати зазначену декларацію в електронній формі, проте згідно квитанції № 1 від 22.06.2015 даний документ не прийнято через неукладення договору про визнання електронної звітності.

Також представник позивача надав письмові пояснення від 01.07.2015, в яких зазначив, що подана 22.06.2015 в електронному вигляді та 17.06.2015 у роздрукованому паперовому вигляді декларація з ПДВ за травень 2015 року заповнена з дотриманням вимог п.48.3 та п. 48.4 ст.48 Податкового кодексу України шляхом зазначення всіх обов'язкових реквізитів, й направлена до ДПІ у порядку та строки, визначені ст.49 Податкового кодексу України. Тому позивач вважає необґрунтованою визначену податковим органом підставу неприйняття декларації з ПДВ за травень 2015 року, вказану у квитанції № 1 від 22.06.2015 не укладено договір про визнання електронної звітності.

У зв'язку з численними встановленнями ДПІ місцезнаходження підприємства, 22.05.2015 та 04.06.2015 воно вимушене було здійснювати реєстраційні дії щодо підтвердження відомостей про юридичну особу, передбачених Законом України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, проте з моменту реєстрації товариства і по теперішній час воно не змінювало місцезнаходження.

Крім того, підтвердженням того, що позивач є належним платником податків, є копії платіжного доручення від 12.06.2015 № 2, яким здійснено оплату податку на прибуток приватних підприємств за 2014 рік, та виписки по рахунку станом на 27.04.2015, з якої вбачається порядок оплати товариством податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, передбаченого ст.266 Податкового кодексу України.ЛІУТНФ0303

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення проти позову від 24.06.2015 (а.с.46), від 30.06.2015 (а.с.79), в яких зазначив, що в рамках проведення податкового контролю 22.05.2015 встановлено факт відсутності за місцем реєстрації ТОВ Луганськобленерго, про що відділом податкової міліції складено та направлено до ДПІ у м. Сєвєродонецьку відповідну довідку.

На підставі довідки 25.05.2015 складено рішення про доцільність направлення державному реєстратору повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за ф. 18-ОПП, повідомлення направлене державному реєстратору поштовим відправленням 25.05.2015. 08.06.2015 в результаті проведених заходів відділом податкової міліції повторно встановлений та задокументований факт відсутності за місцем реєстрації підприємства, про що 09.06.2015 повідомлено державного реєстратора по встановленій формі.

Відповідно до п.4 р.6 типового договору про визнання електронних документів орган ДПС має право розірвати договір в односторонньому порядку у разі зміни платником місця реєстрації.

Оскільки був встановлений факт відсутності підприємства за місцем реєстрації, відповідачем 03.06.2015 прийнято рішення про розірвання договору про електронний документообіг.

На підставі викладеного, представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 № 851-IV (Закон № 851) встановлює основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону № 851 електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу.

Згідно із п.8 ч.1 ст.1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» посилений сертифікат відкритого ключа (далі - посилений сертифікат ключа) - сертифікат ключа, який відповідає вимогам цього Закону, виданий акредитованим центром сертифікації ключів, засвідчувальним центром, центральним засвідчувальним органом.

Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів (ст.4 Закону України «Про електронний цифровий підпис»).

Наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 за № 320/15011, затверджено Інструкцію з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку (далі Інструкція № 233), яка визначає загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису. Ця Інструкція поширюється на Державну податкову адміністрацію України та її територіальні органи, платників податків, які за власним бажанням подають податкові документи в електронному вигляді.

Відповідно до п.1 Інструкції № 233 квитанцією про одержання податкового документа в електронному вигляді (далі - перша квитанція) є електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт і час одержання податкового документа в електронному вигляді; квитанція про приймання податкового документа в електронному вигляді (далі - друга квитанція) є електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт та час приймання (неприймання) податкового документа в електронному вигляді у базу даних органів ДПС.

Відповідно до п.2 р.ІІ Інструкції № 233 для подання податкових документів до органів ДПС в електронному вигляді платник податків повинен мати, зокрема, чинні посилені сертифікати відкритих ключів, сформованих акредитованим центром сертифікації ключів для платника податків та уповноважених посадових осіб платника податків, підписи яких є обов'язковими для податкової звітності у паперовій формі.

Відповідно до п.5 Інструкції № 233 платник податків:

5.1 отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці;

5.2 отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді;

5.3 ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки);

5.4 надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії;

5.5 після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю Луганськобленерго зареєстровано як юридична особа реєстраційною службою Луганського міського управління юстиції 18.02.2014 (а.с.21), взято на облік як платника податків у ДПІ у м. Сєвєродонецьку Луганської області 19.02.2014 згідно довідки про взяття на облік платника податків від 19.12.2014 № 204 (а.с.20).

На виконання вимог Інструкції № 233, 24.12.2014 позивачем подано чотири заявки на формування посилених сертифікатів підписувача ЕЦП № DS-59 (а.с.13), № BS-00 (а.с.14), № 39104114S-57 (а.с.15), № 39104114С-58 (а.с.16).

Згідно картки приєднання № 39104114 до Договору про надання послуг з обробки даних, видачі та обслуговування посилених сертифікатів відкритих ключів електронного цифрового підпису (а.с.12), Центром сертифікації ключів Україна позивачу сформовані та видані посилені сертифікати підписувача ЕЦП:

- реєстраційний номер 6852860f, строк чинності з 25.12.2014 по 24.12.2015 (на підпис директора) (а.с.17);

- реєстраційний номер 68528702, строк чинності з 25.12.2014 по 24.12.2015 (на підпис бухгалтера) (а.с.18);

- реєстраційний номер 68528605, строк чинності з 25.12.2014 по 24.12.2015 (цифрова печатка) (а.с.19);

- реєстраційний номер 68528607, строк чинності з 25.12.2014 по 24.12.2015 (цифрова печатка) (а.с.20).

12.01.2015 між ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ Міндоходів у Луганській області та платником податків в особі ОСОБА_3 (керівник ТОВ Луганськобленерго) укладено договір № 120120151 про визнання електронних документів (далі Договір), предметом якого відповідно до п.1 є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (далі ЕЦП) до органу ДПС засобами телекомунікаційного звязку або на електронних носіях, як оригіналу (а.с.8-9).

Проте, 04.06.2015 при спробі надіслання податкового документу (податкової накладної J1201207, додаток № 2 № 32 від 29.05.2015) з бази даних ДПС Єдиного вікна подання електронної звітності ДФС України, версія 2.2.6.33 надійшла відповідь: «Документ не прийнято. Виявлено помилки: Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку, затвердженої наказом ДФС України від 10.04.2008 № 233, а саме для платника , код ДПІ: 1214, не укладено Договір про визнання електронної звітності», що підтверджується квитанцією № 1 від 04.06.2015 (а.с.11).

Згідно із п.7.6 р.ІІІ Інструкції № 233 якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

05.06.2015 позивачем направлено лист № 23-01/05/06 відповідачеві з вимогою відновити ТОВ «Луганськобленерго» можливість подання до ДПІ податкових документів в електронному вигляді відповідно до чинного законодавства та діючого Договору віл 12.01.2015 № 120120151 про визнання електронних документів із застосуванням чинних сертифікатів відкритих ключів (а.с.21-22).

Зазначений лист отримано відповідачем 05.06.2015 (а.с.21), доказів надання позивачу відповіді відповідачем не надано.

Судом встановлено, що відповідно до п. 4 р.6 Договору від 12.01.2015 № 120120151 орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

У разі припинення дії Договору надісланий платником податків податковий документ в електронному вигляді не приймається (п.5 р.6 Договору).

Додаток 1 до Інструкції № 233 містить Примірний договір про визнання електронних документів, відповідно до п.4 якого орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого в разі зміни Платником місця реєстрації; п.5 - у разі припинення дії Договору надісланий Платником податків податковий документ в електронному вигляді не приймається.

В ході судового розгляду справи представник відповідача зазначив як підставу для одностороннього розірвання договору від 12.01.2015 № 120120151 зміну платником місця реєстрації з посиланням на наступні обставини.

22.05.2015 в.о. начальника ДПІ у м. Сєвєродонецьку ОСОБА_4 направлено заступнику начальника Оперативного управління ОСОБА_5 запит № 332/12-14-15-03/12 на встановлення місцезнаходження платника податків у звязку з відпрацюванням підприємства згідно наказу № 110 від 05.09.2014 (ймовірна податкова яма) за лютий 2015 року та вручення запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження від 22.05.2015 № 8624/12-14-15-03/21 (а.с.86, 88).

22.05.2015 головним державним ревізором інспектором відділу організації та супроводження перевірок платників податків ОСОБА_6 складено ОСОБА_3 № 494/12-14-15-03/21 перевірки місцезнаходження платника податків ТОВ «Луганськобленерго», згідно якого внаслідок перевірки даного місцезнаходження встановлено, що зазначене підприємство за юридичною адресою: 93401, АДРЕСА_1, не знаходиться, керівник ОСОБА_3В, за зазначеною адресою не перебуває, документи, які підтверджують місцезнаходження підприємства не встановлені (а.с.85).

Також 22.05.2015 уповноваженими особами відповідача складено довідку про неможливість вручення запиту № 8624/12-14-15-03/21 від 22.05.2015 про надання пояснень та їх документального підтвердження ТОВ «Луганськобленерго» (а.с.88) у звязку з відсутністю підприємства за місцезнаходженням (а.с.87).

22.05.2015 в.о. начальника Оперативного управління ДПІ у м. Сєвєродонецьку ОСОБА_5 складено довідку № 321 про встановлення місцезнаходження платника податків ТОВ «Луганськобленерго», згідно якої місцезнаходження платника податків не встановлено (а.с.52).

25.05.2015 відповідачем прийнято рішення про доцільність направлення державному реєстратору повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за ф. № 18-ОПП (а.с.51), та 25.05.2015 реєстратору направлене відповідне повідомлення форми № 18-ОПП № 8695/12-14-18/18 (а.с.50).

04.06.2015 заступником начальника ДПІ у м. Сєвєродонецьку ОСОБА_7 направлено заступнику начальника Оперативного управління ОСОБА_5 запит № 579/12-14-15-03/21 на встановлення місцезнаходження платника податків у звязку з відпрацюванням підприємства згідно наказу № 110 від 05.09.2014 (ймовірна податкова яма) за березень 2015 року (а.с.82).

04.06.2015 головним державним ревізором інспектором відділу організації та супроводження перевірок платників податків ОСОБА_6 та старшим державним інспектором відділу обслуговування платників податків ОСОБА_8 складено ОСОБА_3 № 512/12-14-15-03/21 перевірки місцезнаходження платника податків ТОВ «Луганськобленерго», згідно якого внаслідок перевірки даного місцезнаходження встановлено, що зазначене підприємство за юридичною адресою: 93401, АДРЕСА_1, не знаходиться, керівник ОСОБА_3В, за зазначеною адресою не перебуває, документи, які підтверджують місцезнаходження підприємства не встановлені (а.с.83).

Також 04.06.2015 уповноваженими особами відповідача складено довідку про неможливість вручення запиту № 9137/12-14-15-03/21 від 03.06.2015 про надання пояснень та їх документального підтвердження ТОВ «Луганськобленерго» у звязку з відсутністю підприємства за місцезнаходженням (а.с.84).

08.06.2015 в.о. начальника Оперативного управління ДПІ у м. Сєвєродонецьку ОСОБА_5 складено довідку № 345 про встановлення місцезнаходження платника податків ТОВ «Луганськобленерго», згідно якої місцезнаходження платника податків не встановлено (а.с.49).

09.06.2015 відповідачем прийнято рішення про доцільність направлення державному реєстратору повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за ф. № 18-ОПП (а.с.48), та 09.06.2015 реєстратору направлене відповідне повідомлення форми № 18-ОПП № 39104114 (а.с.47).

Суд не приймає посилання представника відповідача на відсутність юридичної особи за місцезнаходженням, засвідчену вищенаведеними актами органу доходів і зборів, як на доказ зміни реєстрації платника податку з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи: місцезнаходження юридичної особи (ч.2 ст.17 Закону), відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу, а також відомості про зарезервовані найменування юридичних осіб (ч.5 ст.17 Закону).

Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - Єдиний державний реєстр) - автоматизована система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб підприємців місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону

виступають від її імені (далі - виконавчий орган) (ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців»).

Згідно із ч.1 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

В матеріалах справи містяться витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 08.06.2015 (а.с.26-30), від 01.07.2015, з яких вбачається, що відомості щодо зміни місцезнаходження або щодо відсутності за місцезнаходженням юридичної особи позивача до Єдиного державного реєстру не вносилися, тому дії відповідача щодо заборони у прийнятті податкових електронних документів ТОВ Луганськобленерго з підстав неукладення договору є неправомірними, оскільки у відповідача не було підстав для одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів від 12.01.2015 № 120120151, передбачених п.4 р.6 зазначеного договору.

Суд не приймає посилання представника відповідача на інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.06.2015, відповідно до якої відомості про речові права ТОВ «Луганськобленерго» на нерухоме майно відсутні (а.с.89) як на доказ зміни реєстрації підприємства, оскільки єдиним доказом зміни реєстрації платника є витяг з Єдиного державного реєстру з відповідними відомостями.

Таким чином, суд вважає позовну вимогу про визнання протиправними дій відповідача щодо заборони у прийнятті податкових електронних документів ТОВ Луганськобленерго у відповідності до вимог договору про визнання електронних документів від 12.01.2015 № 120120151 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача прийняти податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2015 року з додатками на п'яти аркушах, подану в електронній формі 22.06.2015 позивачем у встановлені Податковим кодексом України строки до бази даних державної податкової служби, суд зазначає наступне.

Згідно із п.49.1 ст.49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Судом встановлено, що 17.06.2015 позивачем листом № 33-01/17/06 направлено податкову декларацію з податку на додану вартість з додатками на пяти аркушах (а.с.68-76) на паперових носіях (а.с.43-44).

Згідно відповіді ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ Міндоходів у Луганській області від 22.06.2015 № 10588/12-14-18/03, фактично декларація з ПДВ за травень 2015 року по ТОВ «Луганськобленерго» направлена до ДПІ на паперових носіях, що не передбачено Податковим кодексом України. Відповідно до п.49.9 ст.49 р. ІІ Кодексу податкова декларація з ПДВ за травень 2015 року по ТОВ «Луганськобленерго» не може бути визнана як податкова звітність, зареєстрована в ДПІ у м. Сєвєродонецьку зі статусом «до відома».

Відповідно до вимог п.49.8 ст. 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Згідно із п. 49.9 ст.49 Податкового кодексу України за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Відповідно до п.49.4 ст.49 Податкового кодексу України платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством (п.49.4 ст.49 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.2 р.ІІІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 966 від 23.09.2014, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.10.2014 за № 1267/26044, декларація та додатки до неї, а також інша податкова звітність з податку на додану вартість, зазначена у пункті 8 розділу І цього Порядку, подаються до контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податку, засобами електронного звязку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

З огляду на вищенаведене, суд вважає відмову відповідача у прийнятті декларації з ПДВ за травень 2015 року у паперовому вигляді правомірною, тому що законодавством передбачено подання декларацій з ПДВ виключно засобами електронного звязку в електронній формі.

22.06.2015 позивач намагався подати податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2015 року, проте документ не прийнято з посиланням на виявлення помилок не укладено Договір про визнання електронної звітності (а.с.42).

Відповідно до п. 49.13 ст.49 Податкового кодексу України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Оскільки судом встановлено протиправність дій відповідача щодо заборони у прийнятті податкових електронних документів ТОВ Луганськобленерго у відповідності до вимог договору про визнання електронних документів від 12.01.2015 № 120120151, суд має розглянути питання щодо протиправності відмови у прийнятті податкової декларації, незважаючи на те, в якій словесній формі сформульовані позовні вимоги позивача, якщо зі змісту таких вимог вбачається, що вони спрямовані на відновлення прав платника податків, порушених внаслідок такої відмови.

Відповідно до частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, в даному випадку суд вважає за необхідне для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною відмову Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області прийняти податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2015 року, а податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2015 року вважати такою, що подана Товариством з обмеженою відповідальністю «Луганськобленерго» 22 червня 2015 року.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача забезпечити прийняття податкових електронних документів ТОВ Луганськобленерго у відповідності до вимог договору про визнання електронних документів від 12.01.2015 № 120120151, суд не знаходить підстав для їх задоволення з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому. Судом у конкретній справі вирішується спір, предмет якого існує на час розгляду справи. Суд не може розглядати вимоги на майбутнє у звязку із вірогідним настанням певних наслідків. Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобовязання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Згідно із частиною 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору складає 0,06 розміру мінімальної заробітної плати.

При зверненні до суду з даним адміністративним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 75,00 грн., що підтверджується квитанцією від 08.06.2015 № 111 (а.с. 2).

Таким чином, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, витрати зі сплати судового збору в розмірі 36,54 грн. підлягають стягненню з Державного бюджету в особі Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Луганськобленерго.

На підставі частини 3 статті 160 КАС України у судовому засіданні 01 липня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено до 03 липня 2015 року, про що згідно вимог частини 2 статті 167 КАС України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Луганськобленерго до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції в м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області щодо заборони у прийнятті податкових електронних документів Товариства з обмеженою відповідальністю Луганськобленерго у відповідності до вимог договору про визнання електронних документів від 12.01.2015 № 120120151.

Визнати протиправною відмову Державної податкової інспекції в м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області прийняти податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2015 року, а податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2015 року вважати такою, що подана Товариством з обмеженою відповідальністю «Луганськобленерго» 22 червня 2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з Державного бюджету в особі Державної податкової інспекції в м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Луганськобленерго судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 36,54 грн. (тридцять шість гривень 54 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено 03 липня 2015 року.

Суддя ОСОБА_9