Справа № 2а/0570/9894/12
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" червня 2015 р. м. Київ К/800/26521/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
секретар: Буденко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області, третя особа ОСОБА_4 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2012 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача. Просив скасувати постанову відповідача від 18 січня 2012 року про відкриття виконавчого провадження в частині накладення арешту на нерухоме майно, яке перебуває у нього в іпотеці, та зняти арешт з вказаного майна.

Позовні вимоги обґрунтовував відсутністю правових підстав для звернення стягнення на предмет застави для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2013 року, позов задоволено частково. Знято арешт з майна, яке є предметом застави за договором іпотеки № 156/156-НЖ від 25 жовтня 2004 року, накладений згідно постанови відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області про відкриття виконавчого провадження від 18 січня 2012 року № ВП 30676248. В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду апеляційної інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 25 жовтня 2004 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 156-НЖ, згідно умов якого банк надав кредит - грошові кошти у національній валюті в сумі 100000,00 доларів США строком до 24 жовтня 2014 року та договір іпотеки № 156/156-НЖ, який посвідчено приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу, за яким ОСОБА_4 передала в іпотеку Публічному акціонерному товариству «УкрСиббанк» житлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

26 жовтня 2004 року до Державного реєстру іпотек внесено реєстраційний запис про реєстрацію обтяження зазначеного нерухомого майна.

18 січня 2012 року відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» боргу в сумі 396 270,40 доларів США та 108 504 грн. 39 коп. на підставі виконавчого листа № 2-155/1, виданого 5 грудня 2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя. Вказаною постановою накладено арешт на все майно ОСОБА_4, в тому числі і на вищевказаний предмет іпотеки. 21 січня 2012 року було зареєстровано обтяження (арешт) на вищезазначене нерухоме майно.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскільки право застави у Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» виникло з дати укладення договору іпотеки, тобто раніше ніж набрало законної сили рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» суми боргу за кредитним договором, то іпотекодержатель має пріоритетне право на задоволення забезпечених іпотекою вимог.

Проте, повністю погодитися з такими висновками суду апеляційної інстанції не можна.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону висновки суду як першої, так і апеляційної інстанцій зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, до того ж не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 6 ст. 3 вказаного Закону у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

У відповідності до ст. 7 цього ж Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Пунктом 5.3.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5, передбачено, що стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. За постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, винесеною у виконавчому провадженні про звернення стягнення на заставлене майно, стягнення звертається на вільне від застави майно боржника.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Проте, суди першої та апеляційної інстанцій вищезазначених вимог не врахували та в порушення вимог ст. 159 КАС України не з'ясували розміру заборгованості ОСОБА_4 перед як іпотекодержателем, вартості предмета іпотеки, зокрема, як станом на день укладання договору, так і на день виконання його, та чи не перевищує вартість предмета іпотеки розміру заборгованості боржниці перед Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» як іпотекодержателем.

З'ясування вказаних обставин має істотне значення для вирішення спору, оскільки без їх з'ясування висновок суду про не порушення прав касатора не ґрунтується на законі та матеріалах справи, є передчасним.

За правилами статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до положень частини 2 статті 227 цього Кодексу підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, коли суди першої та апеляційної інстанцій неповно з'ясували обставини справи, тобто порушили норми процесуального права, зокрема, статті 86, 159, 161 КАС України, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а касаційний суд в силу ст. 220 КАС України не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не можуть залишатися без змін і підлягають скасуванню на підставі ч. 2 ст. 227 КАС України з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2013 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк