Справа № 2а/0570/10829/12
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року м. Київ К/9991/79981/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
секретар: Буденко В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Донецької обласної організації «Захист справедливості» в інтересах ОСОБА_4 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, третя особа Донецька обласна організація «Захист справедливості» в інтересах ОСОБА_4 про визнання дій неправомірними та скасування постанови,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2012 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. Просив визнати неправомірними дії відповідача та скасувати постанову про накладення штрафу від 2 серпня 2012 року (ВП №32535803).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 4 жовтня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2012 року скасовано постанову Донецького окружного адміністративного суду від 4 жовтня 2012 року та прийнято нову постанову про задоволення позову.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду апеляційної інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та залишення в силі постанови суду першої інстанції.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням Апеляційного суду Донецької від 23 лютого 2012 року Публічне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» зобов'язано внести виправлення в трудову книжку ОСОБА_4 шляхом викладення запису № 4 від 1 грудня 1975 року відповідно до п. 2.13 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях», затвердженої Постановою Держкомтруда СРСР від 20 червня 1974 року.

На виконання вказаного судового рішення Київським районним судом м. Донецька видано виконавчий лист, за яким 10 травня 2012 року державним виконавцем Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

17 травня 2012 року Публічним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на виконання зазначеного судового рішення внесено запис у трудову книжку ОСОБА_4

Ухвалою Київського районного суду м. Донецька від 5 липня 2012 року визнано неправомірними дії представника Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області при виконанні рішення Апеляційного суду Донецької області від 23 лютого 2012 року та зобов'язано представника Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області задовольнити вимогу заявника та усунути порушення, допущені при внесенні виправлень до трудової книжки ОСОБА_4, привівши їх у відповідність до рішення Апеляційного суду Донецької області від 23 лютого 2012 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Донецька від 10 липня 2012 року за заявою Донецької обласної громадської організації «Захист справедливості» в інтересах ОСОБА_4, роз'яснено рішення Київського районного суду м. Донецька від 5 липня 2012 року та зазначено про внесення виправлень до трудової книжки ОСОБА_4 наступного змісту: «переведений у службі погрузки та вигрузки залізничного цеху на дільницю бункери доменного цеху вантажником».

16 та 31 липня 2012 року боржник отримував вимоги державного виконавця про призначення виконання рішення суду на 18 липня 2012 року та на 2 серпня 2012 року і у зв'язку з цим направляв на адресу Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції заяви про відкладення провадження виконавчих дій у зв'язку з оскарженням в апеляційному порядку ухвали Київського районного суду м. Донецька від 10 липня 2012 року.

2 серпня 2012 року відповідач виніс постанову про накладення на Публічне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» штрафу в розмірі 850 грн. у зв'язку з невиконанням рішення суду.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 17 вересня 2012 року скасовані ухвали Київського районного суду м. Донецька від 5 липня 2012 року та від 10 липня 2012 року, справу направлено на новий розгляд.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції вважав обґрунтованою постанову державного виконавця про накладення на Публічне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» штрафу через невиконання рішення суду, оскільки боржник не виконав рішення суду відповідно до ухвали суду про роз'яснення рішення, яке підлягало виконанню.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з недоведеності невиконання боржником судового рішення без поважних причин. При цьому, суд виходив з того, що боржник на підставі рішення суду, яке підлягало виконанню, вніс запис у трудову книжку ОСОБА_4, а судові рішення про усунення порушень, допущених при внесенні виправлень до трудової книжки ОСОБА_4 та про роз'яснення судового рішення, яке підлягає виконанню були ним оскаржені, про що він повідомляв відповідача та просив про відкладення виконавчих дій, надавав відповідні докази, а згодом - скасовані.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частиною 1 ст. 11 зазначеного Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 89 цього Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що штраф на боржника накладено всупереч ч. 1 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження», а відтак обґрунтовано задовольнив позов.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Згідно частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про незаконність судового рішення, порушення норм матеріального та процесуального права безпідставні, не ґрунтуються на доказах та матеріалах справи.

За таких обставин, коли суд апеляційної інстанції повно і правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій, колегія суддів приходить до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Донецької обласної організації «Захист справедливості» в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк