Справа № 2-а-1936/11
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2012-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Волощук В.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"10" квітня 2012 р. Справа № 2-а-1936/11

Житомирський апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області на постанову Олевського районного суду Житомирської області від "19" грудня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 19 грудня 2011 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії ОСОБА_3 Пенсійного фонду в Олевському районі Житомирської області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_5 коштів, передбачених ст.ст. 39,51 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобовязано ОСОБА_3 Пенсійного фонду в Олевському районі Житомирської області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_5 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, передбаченої ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановивши її на рівні двох мінімальних заробітних плат, визначених законодавством щомісячно, за період з 01.02.2011 року по 22.07.2011 року, з урахуванням фактично отриманих коштів.

Зобовязано ОСОБА_3 Пенсійного фонду в Олевському районі Житомирської області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_5 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю передбачену ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановивши її на рівні 25% мінімальної пенсії за віком, визначеної ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, за період з 01.02.2011 року по 22.07.2011 року, з урахуванням фактично отриманих коштів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України в Олевському районі Житомирської області, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить постанову скасувати та відмовити у задоволенні позову. Зокрема, апелянт зазначає, що фінансування витрат за вказаним законом проводиться за рахунок коштів державного бюджету, в межах наданих розрахунків та виділених коштів з державного бюджету. Також, апелянт посилається на Закон від 14.06.2011 року як на підставу для задоволення вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в порядку, передбаченому п.2 ч.1 ст.197 КАС України, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що позивач є непрацюючим пенсіонером та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду Олевського району, віднесений до 3 категорії осіб, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи та проживає в зоні гарантованого добровільного відселення. Позивач отримує виплати згідно зі ст. ст. 39, 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, але у меншому розмірі, ніж визначено Законом.

Відповідно до ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

- у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати;

За змістом ст. 51 зазначеного закону передбачено, що особам, віднесеним до 3 категорії, додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю, призначається у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком.

У відповідності до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру виплат застосуванню підлягає саме ст.ст. 39,51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836 та № 530 від 28.05.2008 року, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Доводи апелянта щодо правомірності його дій у звязку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Також, є безпідставними доводи апеляційної скарги з приводу того, що при розрахунку вказаного виду додаткової пенсії не застосовуються положення ст.28 Закону України Про загальнообовзкове державне пенсійне страхування.

Положення частини 3 статті 28 вищезазначеного Закону не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Також, є безпідставним посилання апелянта на Закон №3491-VI, який набрав чинності 19.06.2011 року, оскільки постанова Кабінету Міністрів України, яка прийнята на виконання вимог зазначеного Закону набула чинності лише з 23.07.2011 року, а тому до вказаної дати застосуванню підлягають положення Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У звязку з викладеним, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстави для скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 197,198, 200, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Олевського районного суду Житомирської області від "19" грудня 2011 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: ОСОБА_6 ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 вул. Партизанська,21,с. Лопатичі,Олевський район, Житомирська область,11033

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області вул.Свято-Миколаївська , 31,м.Олевськ,Житомирська область,11001