Справа № 826/16740/14
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" червня 2015 р. м. Київ К/800/8612/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Олексієнка М.М., Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового касаційного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Державної міграційної служби України (далі - ДМС України), третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - Головне управління ДМС України в місті Києві, про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати протиправним наказ ДМС України від 5 травня 2014 року №96 про скасування наказу Сектору міграційної служби Державного комітету України у справах національностей та релігій у Кіровоградській області від 11.03.2008 року №8-ОД «Про видачу посвідчення».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 2 грудня 2014 року позов задоволено.

Визнано протиправним і скасовано наказ ДМС України від 5 травня 2014 року №96.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову, якою у задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі представник позивача ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 27 грудня 2007 року Державним комітетом України у справах національностей та релігій прийнято рішення №1183 про надання позивачу статусу біженця в Україні і видано відповідне посвідчення.

Позивач 29 січня 2008 року звернувся в Сектор міграційної служби в Кіровоградській області Державного комітету України у справах національностей та релігій із заявою, в якій просив надати дозвіл на зміну прізвища з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4».

За результатами розгляду вказаної заяви прийнято рішення за №8-ОД, яким наказано змінити позивачу у документах, що засвідчує статус біженця в Україні прізвище з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4», а також видати позивачу посвідчення біженця НОМЕР_1.

За вказаним прізвищем позивач з 2008 року набував в Україні прав та обов'язків, зокрема, уклав договір купівлі-продажу квартири, зареєстрував шлюб, отримав ідентифікаційний код, отримав посвідчення водія, сплачував податки з нарахованої офіційної заробітної платні.

Разом з тим, 5 травня 2014 року відповідачем видано наказ №96 про скасування наказу від 11.03.2008 року №8-ОД «Про видачу посвідчення біженця». Цим наказом зобов'язано начальника Головного управління ДМС в м. Києві: забезпечити вилучення у позивача посвідчення біженця НОМЕР_1; оформити заяви-анкети на видачу посвідчення біженця громадянину Республіки Білорусь ОСОБА_7 у відповідності з рішенням Державного комітету України у справах національностей та релігій від 27.12.2007 року №1183; направити оформлені матеріали до апарату ДМС України. Начальника УПШЗ зобов'язано забезпечити оформлення посвідчення біженця громадянину Республіки Білорусь ОСОБА_7 у відповідності з рішенням Державного комітету України у справах національностей та релігій від 27.12.2007 року №1183 і направити оформлене посвідчення біженця та інші матеріали до Головного управління ДМС в м. Києві для його видачі в установленому законодавством порядку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що норми, якими були врегульовані спірні правовідносини станом на час видання Сектором міграційної служби у Кіровоградській області наказу від 11.03.2008 року не тільки не містили заборони зміни прізвища особою, якій надано статус біженця, а й визначали порядок реалізації такого права шляхом звернення до уповноваженої особи з наданням необхідних документів.

Суд апеляційної інстанції з висновками суду першої інстанції не погодився і зазначив, що порядок обміну, поновлення посвідчення визначено розділом 5 Порядку оформлення, видачі та продовження терміну дії посвідчення біженця, затвердженого наказом Державного комітету України у справах національностей та релігій від 09.09.2005 року №69 (далі - Порядок №69), з якого вбачається, що наведеними нормами визначено повноваження міграційного органу щодо обміну посвідчення біженця, проте не закріплено повноважень щодо прийняття рішення про зміну прізвища.

Колегія суддів з позицією суду апеляційної інстанції не погоджується із огляду на наступне.

Правовий статус осіб, яким надано статус біженця в Україні, станом на час видання наказу від 11.03.2008 року №8-ОД визначався в ст. 19 Закону України «Про біженців» (далі - Закон; в редакції Закону на день прийняття вказаного наказу), відповідно до якої особи, яким надано статус біженця в Україні, є іноземцями чи особами без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах. Такі особи користуються тими ж правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 20 Закону наділяє особу, якій надано статус біженця в Україні, рівними з громадянами України правами у шлюбних та сімейних відносинах (ч. 2). Особа, якій надано статус біженця в Україні, користується іншими правами і свободами, які передбачені Конституцією та законами України (ч. 4).

До обов'язків особи, якій надано статус біженця в Україні, віднесено і зобов'язання повідомляти протягом десяти робочих днів органу міграційної служби за місцем проживання про зміни прізвища, складу сім'ї, сімейного стану, місця проживання, набуття громадянства України або іншої держави, надання притулку або дозволу на постійне проживання в іншій державі.(ч.1 ст. 21 Закону).

Паспортним документом, який посвідчує особу та підтверджує факт надання їй в Україні статусу біженця і є дійсним для реалізації прав та виконання обов'язків, передбачених Законом України «Про біженців», є посвідчення біженця (далі - посвідчення).

Пунктами 9,10 Положення про посвідчення біженця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.10.2002 року №1527 (далі - Положення №1527) визначено, що посвідчення підлягає обміну, крім іншого, в разі зміни прізвища та імені біженця. Обмін посвідчення проводиться протягом семи робочих днів після прийняття відповідного рішення органом міграційної служби за місцем проживання біженця. Для обміну посвідчення біженця необхідно подати документи, зазначені в пункті 8 цього Положення, та посвідчення, що підлягає обміну. Для обміну посвідчення у зв'язку із зміною прізвища, імені, виявленням розбіжностей у записах подаються також документи, які підтверджують причини обміну.

Аналогічні порядок оформлення, видачі та продовження терміну дії посвідчення біженця визначений і Порядком №69.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що норми, якими були врегульовані спірні правовідносини станом на час видання наказу від 11.03.2008 року №8-ОД, не тільки не містили заборони зміни прізвища особою, якій надано статус біженця, а й визначали порядок реалізації такого права шляхом звернення до уповноваженої особи з наданням необхідних документів.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов вірного висновку про визнання протиправним та скасування наказу ДМС України від 05.05.2014 року №96, оскільки згідно наявних у матеріалах справи довідок ДМС України та наказів сектору міграційної служби у Кіровоградській області статус біженця, посвідчення та проїзний документ біженця протягом тривалого часу надавались саме особі на прізвище ОСОБА_4

Колегія суддів вважає, що, помилково скасувавши рішення суду першої інстанції, апеляційний суд допустив порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели до ухвалення незаконного судового рішення.

У відповідності зі ст. 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалене відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями ст. ст. 220, 222, 226, 230, 232 КАС України, -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року скасувати.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 2 грудня 2014 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

М.М. Олексієнко

І.В. Штульман