Справа № 2а/1670/11066/11
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2015 року м. Київ К/9991/63477/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий:Нечитайло О.М.
Судді: Голубєва Г.К.
Пилипчук Н.Г.
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Гадяцької міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби

на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2012 р.

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2012 р.

у справі №2а-1670/11066/11

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Астроінвест-Україна»

до Гадяцької міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Астроінвест-Україна» (далі-позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Гадяцької міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби (далі-відповідач) про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2012 р., залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2012 р., позовні вимоги задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення від 12.10.2007 р. №/0, від 09.11.2007 р. №/1, від 26.12.2007 р. №/2, від 26.03.2008 р. №/3, а також стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3,40 грн.

Вважаючи, що рішення судів попередніх інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач надав письмові заперечення на касаційну скаргу відповідача, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішень суддів попередніх інстанцій, просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі фактичні обставини справи.

Представниками податкового органу проведено виїзну позапланову перевірку з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на розрахунковий рахунок по ТОВ «Астроінвест-Україна», оператор СД за Договором № 10-04 від 18.04.2001 р. за травень 2007 р., за результатами якої складено акт перевірки № 22/23-405848708 від 01.10.2007 р.

Актом перевірки встановлено порушення позивачем вимог: ст. 13 Конституції України, ст. 10, ст. 14 Закону України «Про нафту і газ», ст. 363, ч. 2 ст. 364 Цивільного кодексу, п. 7.7 ст. 7 і пп. 7.10.2 п. 7.10 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та пп. 7.4.1, 7.4.4 п. 7.4 ст. 7, пп. 7.5.4 п. 7.5 ст. 7, абз. «а» пп. 7.7.2. п. 7.7. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», у результаті чого Договором від 18.04.2001 р. №10-04 завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за травень 2007 року на суму 608 972 грн.; ст. 13 Конституції України, ст. 10, ст. 14 Закону України «Про нафту і газ», ст. 363, ч. 2 ст. 364 Цивільного кодексу, п. 7.7 ст. 7 і пп. 7.10.2 п. 7.10 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та пп. 7.4.1, 7.4.4. п. 7.4 ст. 7 та пп. 7.5.4 п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», у результаті чого Договором від 18.04.2001 р. №10-04 завищено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту за квітень 2007 року на суму 2 252 623 грн. та за травень 2007 р. на суму 1 441 953 грн.

За результатами проведеної перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.10.2007 р. №/0, за яким Договору від 18.04.2001 р. №10-04 зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за травень 2007 р. на 608 972 грн.

За результатами апеляційного узгодження оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 12.10.2007 р. №/0 залишено без змін, скарги позивача - без задоволення. З метою доведення нового граничного строку погашення податкового зобов'язання відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 09.11.2007 р. №/1, від 26.12.2007 р. №/2, від 26.03.2008 р. №/3.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Зі встановлених обставин у справі вбачається, що 18.04.2001 р. між позивачем та Державним геологічним підприємством «Полтавнафтогазгеологія» укладено договір №10-04 про спільну виробничо-господарську діяльність без створення юридичної особи з метою здійснення геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової експлуатації Пірківського газоконденсатного родовища. Також 20.12.2005 р. сторонами підписано додаткову угоду до Договору.

Спеціальний дозвіл на користування надрами №1929 від 14.05.2002 р., а саме, на геологічне вивчення, у тому числі дослідно-промислову розробку Пірківської площі, мало ДП «Полтавнафтогазгеологія».

Угодою про умови користування ділянкою надр Пірківського родовища, укладеною між Міністерством охорони навколишнього природного середовища України та ДП «Полтавнафтогазгеологія» від 15.05.2006 р., що є невід'ємною частиною спеціального дозволу №1929 від 14.05.2002 р., передбачено, що надрокористувач проводить виконання геологорозвідувальних робіт на ділянці надр в межах договору від 18.04.2001 р. №10-04 про спільну виробничо-господарську діяльність по геологічному вивченню, в тому числі дослідно-промисловій експлуатації Пірківського газоконденсатного родовища, укладеному з ТОВ «Астроінвест-Україна».

За умовами Договору від 18.04.2001 р. №10-04 оператором спільної діяльності визначено ТОВ «Астроінвест-Україна», у зв'язку з чим до обов'язків останнього віднесено відкриття окремого розрахункового рахунку, ведення окремого балансу спільної діяльності, здійснення оперативного керівництва та організації ведення спільних справ Учасників.

Договір зареєстровано платником ПДВ у Гадяцькій МДПІ та присвоєно індивідуальний податковий номер 405848708, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію платника податку на додану вартість від 18.05.2004 р. форми №2-Р №23647477, яке замінено на свідоцтво від 27.08.2007 р. форми №2-ПДВ №100060970.

Як свідчить зміст перевірки підставою для зменшення задекларованої до відшкодування суми ПДВ слугував висновок контролюючого органу про порушення платником ПДВ Договором №10-04, ст. 10, ст. 14 Закону України «Про нафту і газ», ст. 363, ст. 364 ЦК України, п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», пп. 7.4.1, пп.7.4.4 п. 7.4, пп. 7.5.4 п. 7.5, п. «а» пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

При цьому, відповідач послався на те, що виконання робіт по відновленню свердловини №460 Пірківської площі та будівництву свердловин №1 та №2, ПДВ в ціні придбання яких був включений до сум податкового кредиту в деклараціях платника ПДВ Договору №10-04 за квітень та травень 2007 р., виконані не ТОВ «Астроінвест-Україна», якому видана ліцензія на пошук (розвідку) корисних копалин (геологічне супроводження геологорозвідувальних робіт та дослідно-промислова розробка родовищ нафти і газу), а іншими суб'єктами господарювання, в тому числі ДП «Полтавнафтогазгеологія», як окремим суб'єктом господарювання, а не як учасником спільної діяльності; спеціальний дозвіл на користування надрами №1929 від 14.05.2002 р. був виданий ДП «Полтавнафтогазгеологія», майновий вклад якого у спільну діяльність складає лише 3 000,00 грн. із загальної суми внесків 61 588 935,00 грн. Пославшись на ці фактичні дані, відповідач зробив висновок, що договір №10-04 в квітні та травні 2007 р. здійснював діяльність, на здійснення якої не мав права.

Крім того, зазначено, що контракти по будівництву свердловин №1 і №2 та відновленню свердловини №460 Пірківської площі є довгостроковими контрактами відповідно до п.п. 7.10.2. п. 7.10 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», оскільки їх дія перевищує 9 місяців. Усі витрати, пов'язані із виконанням договору №10-04 відносяться не до складу валових витрат, а на 151 рахунок (капітальне будівництво) по мірі їх використання, які потім підуть на збільшення вартості основних засобів.

Також відповідач в акті перевірки посилався на те, що ТОВ «Астроінвест», оператором по Договору №10-04, оплачено постачальникам суми за отримані товари (роботи, послуги), відображені у реєстрі отриманих податкових накладних та декларації за квітень 2007 р. з розрахункового рахунку №469, відкритого у ВАТ «Укрексімбанк», філія м. Полтава, для ТОВ «Астроінвест-Україна», із зазначенням у банківських виписках коду за ЄДРПОУ платника не Договору №10-04 (405848708), а коду ЄДРПОУ ТОВ «Астроінвест-Україна» (31389304), тому Договір №10-04 не мав права заявляти ці суми до бюджетного відшкодування.

Колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій обґрунтовано визнали цей висновок таким, що не відповідає фактичним обставинам, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1.2. ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» для цілей оподаткування дві чи більше особи, які здійснюють спільну (сумісну) діяльність без створення юридичної особи, вважаються окремою особою у межах такої діяльності. Облік результатів спільної (сумісної) діяльності ведеться платником податку, уповноваженим на це іншими сторонами, згідно з умовами договору, окремо від обліку господарських результатів такого платника податку.

За умовами п. 11.11 Договору від 18.04.2011 р. №10-04, щоденне оперативне керівництво здійснюється виробничим підрозділом ТОВ «Астроінвест-Україна», яке визначено учасниками як Оператор з розробки родовища; оператор організує та керує господарськими операціями, є представником всіх Учасників перед третіми особами.

Відповідно до п. 22 розділу «Визначення основних термінів» Договору від 18.04.2001 р. № 10-04 ТОВ «Астроінвест-Україна» як оператор відкриває окремий розрахунковий рахунок і веде окремий баланс спільної діяльності, здійснює оперативне керівництво і організує ведення спільних справ учасників згідно вимог п. 7.7. Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

З матеріалів справи вбачається, що 20.06.2007 р. Договором №10-04 подано до Гадяцької МДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2007 р., до якої, крім іншого, додано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування в розмірі 608 972 грн.

Згідно з пп. 7.7.1. п. 7.7. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пп. 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пп. 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до пп. 7.7.2. п. 7.7. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пп. 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації (пп. 7.7.4. п. 7.7. ст. 7 Закону).

Як вбачається з акту перевірки, проведеною перевіркою встановлено, що Договір №10-04 декларував від'ємне значення податку на додану вартість як у попередньому періоді - квітні 2007 р., так і в поточному періоді - травні 2007 р. Податковий кредит з ПДВ сформовано Договором на підставі податкових накладних, зауваження до оформлення яких в акті перевірки відсутні.

Таким чином, суди попередніх інстанцій обґрунтовано визначились із тим, що є необґрунтованими посилання відповідача в акті перевірки на те, що суми ПДВ у квітні та травні 2007 р. віднесені до складу податкового кредиту неправомірно, а відтак і від'ємне значення ПДВ завищено, з огляду на те, що Договір №10-04 здійснював діяльність в порушення норм законодавства.

Так, відповідно до пункту 1.2 Договору №10-04 він укладений з метою геологічного вивчення та дослідно-промислової експлуатації Пірківського газоконденсатного родовища.

Статтею 11 Закону України «Про нафту і газ» встановлено, що користування нафтогазоносними надрами, пошук і розвідка родовищ нафти і газу, їх експлуатація, спорудження та експлуатація підземних сховищ для зберігання нафти і газу здійснюються лише за наявності спеціальних дозволів на користування нафтогазоносними надрами. У разі, якщо діяльність, пов'язана з користуванням нафтогазоносними надрами, здійснюється на умовах договору про спільну інвестиційну діяльність, спільне виробництво, виробничу кооперацію, один із учасників цього договору зобов'язаний мати відповідний спеціальний дозвіл на користування нафтогазоносними надрами (ст. 49 цього Закону).

Як свідчать матеріали справи, у перевіряємий період учасники спільної діяльності за Договором від 18.04.2001 р. №10-04 діяли на підставі спеціального дозволу на користування надрами №1929 від 14.05.2002 р. на геологічне вивчення, в тому числі дослідно-промислову розробку Пірківської площі, власником якого був один з учасників Договору від 18.04.2001 р. №10-04, зокрема, ДП «Полтавнафтогазгеологія».

Отже, один із учасників Договору від 18.04.2001 р., ДП «Полтавнафтогазгеологія» у встановленому Законом порядку мав спеціальний дозвіл на користування надрами.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про нафту і газ», спеціальний дозвіл на користування нафтогазоносними надрами - документ, що видається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі геології та використання надр і засвідчує право юридичної чи фізичної особи, якій цей документ виданий, на користування нафтогазоносними надрами протягом часу, в межах ділянки надр, на умовах, передбачених у цьому документі.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про нафту і газ», угода про умови користування нафтогазоносними надрами є невід'ємним додатком до спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами, який регулює і конкретизує передбачені законодавством України та спеціальним дозволом технічні, технологічні, організаційні, фінансові, економічні, соціальні, екологічні аспекти користування нафтогазоносними надрами на відповідній ділянці нафтогазоносних надр.

Пунктом 3.1. угоди від 15.05.2006 р. про користування ділянкою надр, укладеної між Міністерством охорони навколишнього природного середовища України та ДП «Полтавнафтогазгеологія», підтверджено використання спеціального дозволу для виробничо-господарської діяльності за Договором від 18.04.2001 р. №10-04.

Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій обґрунтовано визначились, що висновки відповідача щодо порушень у спільній діяльності за Договором №10-04 у зв'язку із використанням спеціального дозволу ДП «Полтавнафтогазгеологія» на користування надрами є безпідставними.

Що стосується виявлених перевіркою порушень ст. 14 Закону України «Про нафту і газ», суди попередніх інстанцій обґрунтовано вказали, що ст. 14 Закону України «Про нафту і газ» забороняє власнику спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами дарувати, продавати або будь-яким чином відчужувати права, надані йому спеціальним дозволом на користування надрами, в тому числі передавати їх до майна спільної діяльності.

Утім, стаття не містить жодних обмежень чи заборон щодо використання прав, наданих спеціальним дозволом, учасниками за договором спільної діяльності, якщо при цьому не здійснюється передача до майна спільної діяльності прав, наданих спеціальним дозволом.

Враховуючи, що ДП «Полтавнафтогазгеологія» не вносило до спільної діяльності прав, наданих спеціальним дозволом №1929 від 14.05.2002 р., що підтверджується умовами Договору від 18.04.2001 р. №10-04 та не спростовано сторонами, не відчужувало будь-яким способом вказаних прав, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність порушення у господарській діяльності Договору №10-04 ст. 14 Закону України «Про нафту і газ».

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками першої та апеляційної інстанцій, що доводи відповідача про те, що виконання робіт по відновленню свердловини №460 Пірківської площі та будівництву свердловин №1 та №2, ПДВ в ціні придбання яких включено до сум податкового кредиту в деклараціях ПДВ договору №10-04 за квітень та травень 2007 р., виконані не ТОВ «Астроінвест-Україна», якому видана ліцензія на пошук (розвідку) корисних копалин (геологічне супроводження геологорозвідувальних робіт та дослідно-промислова розробка родовищ нафти і газу), а іншими суб'єктами господарювання є необґрунтованими, оскільки чинне законодавство не містить обмежень чи заборон для учасників спільної діяльності, які мають відповідний дозвільний документ, залучати до виконання робіт інших суб'єктів господарювання, які також мають відповідні дозвільні документи та не є учасниками спільної діяльності.

Стосовно тверджень відповідача щодо укладення платником податків - Договором № 10-04 довгострокових контрактів, суди попередніх інстанцій також обґрунтовано вказали, що відповідно до пп. 7.10.1. п. 7.10 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», особливий порядок оподаткування результатів діяльності, яка виконується за довгостроковим договором (контрактом) є правом платника податку, а не його обов'язком.

При цьому право вибору порядку оподаткування надано виконавцю довгострокового контракту, а не замовнику.

У той же час, судами було встановлено, що відповідачем не наведено жодного доказу надання виконавцями робіт договорам, укладеним із позивачем, статусу довгострокових.

Із розрахунку суми бюджетного відшкодування за травень 2007 р., податкових накладних, банківської виписки та платіжних доручень із відміткою банку вбачається, що Договором №10-04 у травні 2007 р. заявлено до бюджетного відшкодування суму ПДВ в розмірі 608 972 грн., фактично сплачену в ціні отриманих товарів (робіт, послуг) у попередньому періоді - квітні 2007 р.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що листом від 26.12.2007 р. за №064- 4/406 Відділенням №1 філії ВАТ «Укрексімбанк» в м. Полтаві підтвердило, що рахунок № 469 (українська гривня) відкрито ТОВ «Астроінвест-Україна» як оператору спільної діяльності, листом від 16.10.2007 р. за № 064-14/288 зазначено, що у 2006-2007роках у відділенні значилися окремо 2 клієнти - ТОВ «Астроінвест-Україна», як окрема юридична особа, за №1277, яка мала рахунок №277 та ТОВ «Астроінвест-Україна» по договору №10-04, за №1469, рахунок №469.

На титульному аркуші договору №10-04 від 18.04.2001 р. наявна відмітка про відкриття поточного рахунку ТОВ «Астроінвест-Україна» по договору № 10-04 № 469 у філії ВАТ «Укрексімбанк» в м. Полтаві.

Згідно довідки Відділення №1 філії ВАТ «Укрексімбанк» в м. Полтаві від 27.10.2011 р. за вих. №064-14/490, всі платежі з рахунку 469, починаючи з моменту його відкриття у банку здійснено ТОВ «Астроінвест-Україна», як оператором спільної діяльності за договором №10-04 від 18.04.2001 р. за розпорядженням виконавчого директора спільної діяльності та головного бухгалтера спільної діяльності, що діяли на підставі довіреностей, виданих учасниками спільної діяльності за договором №10-04 від 18.04.2001 р.

Платіжними дорученнями, згідно із якими у квітні 2007 р. перераховувалися кошти в оплату товарів (робіт, послуг), ПДВ в ціні яких заявлений Договором №10-04 до бюджетного відшкодування у травні 2011 р., підтверджується той факт, що платежі здійснені платником - ТОВ «Астроінвест-Україна» по договору №10-04 із рахунку, відкритого для забезпечення спільної діяльності № 469.

При цьому, як обґрунтовано зазначено судами попередніх інстанцій, помилкове зазначення у платіжних дорученнях коду за ЄДРПОУ ТОВ «Астроінвест-Україна» (31389304), а не податкового номера Договору №10-04 (405848708), не є свідченням того факту, що перерахування коштів здійснювалося ТОВ «Астроінвест-Україна» як самостійним суб'єктом господарювання, а не в межах спільної діяльності, оскільки операція перерахування коштів вчинялася із поточного рахунку, відкритого для забезпечення спільної діяльності, за розпорядженням уповноважених учасниками спільної діяльності осіб.

Зокрема, рух коштів саме по рахунку ТОВ «Астроінвест-Україна» по договору №10-04 за квітень 2007 р. засвідчено банківською випискою.

Крім того, Програмою робіт спільної діяльності на 2007 рік передбачено здійснення заходів, на які спрямовувалися кошти, зокрема, ліквідацію аварії на свердловині №460 Пірківської площі, будівництво пошукових свердловин №1 та №2 Пірківської площі, а відповідне фінансування робіт визначено бюджетом спільної діяльності на 2007 рік (частково - за рахунок інвестицій ТОВ «Астроінвест-Україна» у спільну діяльність).

Разом із тим з матеріалів справи вбачається, що відновлювальні роботи на свердловині №460 Пірківської площі здійснювалися згідно договору від 15.03.2004 р. №07-2004/ПР з урахуванням додаткової угоди №1 від 07.04.2006 р. (підрядник - ДП НАК «Надра України» «Полтаванафтогазгеологія»), будівництво свердловини №2 Пірківської площі - згідно контракту від 05.09.2006 р. №05-09/06СД (підрядник - ДП «Полтаванафтогазгеологія), будівництво свердловини №1 Пірківської площі - згідно контракту від 11.10.2006 р. №11-10/06СД (підрядник - ТОВ «Енергофінанс»).

Відповідні витрати на оплату робіт затверджені протоколом №4-2007 від 30.07.2007 р. засідання комітету з управління договору №10-04 від 18.04.2001 р. при розгляді звіту оператора.

З огляду на викладене, обґрунтованими є висновки суддів першої та апеляційної інстанцій про те, що сплата сум ПДВ з розрахункового рахунку №469 здійснювалася ТОВ «Астроінвест», оператором по Договору №10-04, в межах спільної діяльності та за рахунок коштів спільної діяльності.

За наведених обставин, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає обґрунтованим висновок попередніх інстанцій стосовно того, що посилання відповідача про те, що сплачені суми не були пов'язані із господарською діяльністю Договору №10-04, оскільки свердловини №1, №2 та №460 Пірківської площі не перебували на балансі Договору № 10-04 не знайшли підтвердження.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до умов договору оренди №0-271/06 індивідуально визначеного нерухомого майна від 01.08.2006 р. ДП НАК «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія» (Орендодавець) передало в оренду спільної діяльності, де оператором є ТОВ «Астроінвест-Україна», (Орендар) свердловину №460 Пірківського газоконденсатного родовища разом із обладнанням з метою здійснення дослідно-промислової розробки в межах договору №10-04 від 18.04.2001 р. Актом приймання-передачі від 01.08.2006 р. засвідчено факт передачі в оренду свердловини.

Із оборотно-сальдової відомості по рахунку 151 «Необоротні активи» за квітень 2007 р. ТОВ «Астроінвест-Україна», оператора СД по договору № 10-04, вбачається, що витрати на відновлення свердловини №460 Пірківського родовища, як і витрати на будівництво свердловин №1 та №2 Пірківського родовища у квітні 2007 р. обліковувалися на бухгалтерському рахунку спільної діяльності 151 «Капітальне будівництво».

Як вбачається з матеріалів справи, позивач обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив, що свердловини не були введені в експлуатацію, а відтак не обліковувалися на балансі спільної діяльності як основні фонди, при цьому, витрати на свердловини Пірківського родовища у окремих учасників договору №10-04 як суб'єктів господарювання не обліковувалися.

Довідками від 20.10.2011 р. та від 29.02.2012 р. ДП НАК «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія» підтвердило, що після підписання Договору №10-04 від 18.04.2001 р. витрати на будівництво (спорудження) свердловин Пірківської площі на балансі ДП НАК «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія» не обліковувалися, натомість усі витрати спільної діяльності на будівництво, відновлення, реконструкцію свердловин Пірківської площі обліковувалися на окремому балансі Спільної діяльності у відповідності до умов Договору №10-04 та норм чинного законодавства України.

За таких обставин, оплата виконаних робіт щодо відновлення (будівництва) свердловин Пірківської площі була пов'язана із метою та предметом господарської діяльності Договору №10-04 від 18.04.2001 р. - геологічне вивчення, в тому числі дослідно-промислова експлуатація Пірківського родовища, що знайшло своє відображення у бухгалтерському обліку Договору №10-04, а отже суми ПДВ у вартості робіт правомірно віднесені до податкового кредиту відповідних звітних періодів.

Що стосується посилань відповідача на те, що виконання ДП «Полтавнафтогазгеологія» робіт по відновленню (Будівництву) свердловин було трудовим внеском у спільну діяльність, суди попередніх інстанцій також обґрунтовано вказали, що згідно з п. 8 розділу «Визначення основних термінів» Договору №10-04, внесок трудовий (вклад) означає грошові кошти, матеріали, інші витрати, послуги та роботи з геологічного вивчення надр або поліпшення об'єктів інвестиційної діяльності, заходи щодо інтенсифікації видобутку вуглеводнів, виконані Учасниками за власні кошти і передані на баланс спільної діяльності для використання у процесі спільної діяльності.

Відповідно до п. 4.3 Договору виконання технологічних операцій Учасниками Договору про Спільну діяльність, якщо вони не є трудовим вкладом, прирівнюється до виконання цих робіт на основі окремих цивільно-правових договорів.

З огляду на те, що протокол №4-2007 від 30.07.2007 р. засідання комітету з управління договору від 18.04.2001 р. №10-04, яким затверджено внески учасників за результатами діяльності у 2 кварталі 2007 р., відомості про зміну внеску ДП «Полтавнафтогазгеологія» у спільну діяльність відсутні, натомість у договорах від 15.03.2004 р. №07-2004/ПР, від 05.09.2006 р. №05-09/06СД ДП «Полтаванафтогазгеологія» вказано як підрядника, виконання робіт якого оплачено у загальному порядку із коштів спільної діяльності.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій правомірно дійшли до висновку про те, що необґрунтованими є посилання відповідача на той факт, що виконання ДП «Полтавнафтогазгеологія» робіт по відновленню (будівництву) свердловин було трудовим внеском у спільну діяльність.

За таких обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, погоджується з висновком суду першої та апеляційної інстанцій про те, що Договір №10-04, фактично сплативши у попередньому періоді - квітні 2007 року суми ПДВ, включені до податкового кредиту, за наявності у нього від'ємного значення різниці між податковим зобов'язанням та податковим кредитом у попередньому та поточному податковому періоді, згідно ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» отримав право на бюджетне відшкодування у травні 2007 року сплаченої суми податку на додану вартість.

За приписами п. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За наведених обставин, судова колегія Вищого адміністративного суду України погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, відповідно до яких підлягають скасуванню податкові повідомлення-рішення від 12.10.2007 р. №/0, від 09.11.2007 р. №/1, від 26.12.2007 р. №/2, від 26.03.2008 р. №/3, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за травень 2007 року на суму 608 972 грн.

Мотивація та докази, наведені у касаційній скарзі, не дають адміністративному суду касаційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Гадяцької міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

2. Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2012 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2012 р. у справі №2а-1670/11066/11 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
СуддіГолубєва Г.К.
Пилипчук Н.Г.