Справа № 810/516/14-а
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року м. Київ К/800/63994/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.,

Суддів Бориенко І.В.,

Кошіля В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25.11.2014

у справі № 810/516/14-а

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 22.05.2014 позов задоволено: скасовано податкове повідомлення-рішення від 29.05.2013 № .

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.11.2014 скасовано постанову Київського окружного адміністративного суду від 22.05.2014 та прийнято нову, якою в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 03.07.2006 між Володарською селищною радою Київської області та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,0691 га, для здійснення підприємницької діяльності, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 строком на 49 років. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно витягу із технічної документації №286 від 23.02.2006, виданого Управлінням Держкомзему у Володарському районі Київської області визначена у розмірі 31 019,00 грн. Згідно п. 9 вказаного договору, річний розмір орендної плати становить 620,38 грн.

12.03.2013 рішенням двадцять першої сесії Володарської селищної ради Київської області № 844-21-VI «Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 03.07.2006 №1449», вирішено внести зміни до договору оренди земельної ділянки від 03.07.2006, а саме: п.9 розділу III «Оренда плата» викласти у такій редакції - «Орендна плата вноситься Орендарем щорічно в п'ятикратному розмірі земельного податку, що встановлений для даної земельної ділянки, відповідно до ст. 287 ПК України».

У зв'язку з прийняттям вказаного рішення, на адресу позивача був направлений лист від 12.04.2013 за № 02-20/111, щодо внесення змін до договору оренди від 03.07.2006, та направлено позивачу проект Додаткової угоди №1.

Однак, пропозиція Володарської селищної ради щодо внесення змін до договору оренди від 03.07.2006 позивачем була залишена без задоволення.

На підставі листа відділу Держкомзему у Володарському районі Київської області, відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яку орендує ФОП ОСОБА_2 станом на 01.01.2012 становить 260 237,51 грн., Володарським відділенням Сквирської МДПІ Київської області прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.05.2013 № , яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання по сплаті орендної плати у розмірі 13011,88 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок податкового зобов'язання у спірному повідомленні-рішенні було зроблено податковим органом без дослідження належних документів, які необхідно було враховувати, приймаючи податкове повідомлення-рішення.

Однак, колегія суддів, переглядаючи оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій в касаційному порядку, погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову, враховуючи наступне.

Пунктом 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Згідно із нормами Податкового кодексу України, річна сума платежу, що підлягає перерахуванню до бюджету суб'єктами господарювання, які орендують земельні ділянки державної і комунальної власності, визначається відповідно до умов договору, але з урахуванням вимог пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України, тобто, не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Кодексу; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Кодексу.

Отже, річна сума платежу орендної плати за землю не може бути меншою розміру, визначеного пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України, а саме - трикратного розміру земельного податку.

З урахуванням законодавчого закріплення мінімального та максимального розміру орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, судом апеляційної інстанції вірно зазначено, що після набрання чинності Податковим кодексом України позивач мав самостійно перерахувати розмір орендної плати на поточний рік з урахуванням обмежень, визначених пп. 288.5.1 та 288.5.2 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України.

Також, слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 286 Податкового кодексу України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У відповідності із п.п.14.1.42 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України, дані державного земельного кадастру - сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.

Згідно із п.п.14.1.125 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України нормативною грошовою оцінкою земельних ділянок є капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

З вимог ст. 15 Закону України «Про оцінку земель» вбачається, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться на підставі рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, а також може проводитися на підставі договору, який укладається заінтересованими особами в порядку, встановленому законом.

Статтями 20, 23 Закону України «Про оцінку земель» встановлено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, який видається відповідним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Наразі таким органом є Державне агентство земельних ресурсів України, яке згідно з Указом Президента від 08.04.2011 за № 445/2011 є правонаступником Державного комітету України із земельних ресурсів.

Як встановлено судами та підтверджено матеріалами справи, за умовами договору оренди земельної ділянки від 03.07.2006 року позивачеві було надано в оренду земельну ділянку площею 0,0691 га для здійснення підприємницької діяльності строком на 49 років.

Разом з тим, рішенням четвертої сесії шостого скликання Володарської селищної ради Володарського району від 08.02.2011 №90-4(п)-VI затверджено технічну документацію з нормативного-грошової оцінки земель смт Володарка Володарської селищної ради Володарського району Київської області.

При цьому, згідно з витягу з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки від 14.03.2014 №360, зокрема, коефіцієнт індексації нормативно грошової оцінки становить 3,2, нормативно грошова оцінка земельної ділянки під забудову згідно технічної документації визначена у сумі 260 237,50 грн.

Посилання позивача на лист Державного агентства земельних ресурсів України від 23.04.2014 № 9-28-0.22-4626/2-14, зі змісту якого вбачається, що відповідно до технічної документації з нормативної грошової оцінки земель смт. Володарка середня (базова) вартість одного квадратного метра земель населеного пункту становить 97,34 грн., а коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель з 2010 року не змінювався, правомірно не прийняті до уваги судом апеляційної інстанції, враховуючи ст. 15 Закону України «Про оцінку земель», згідно з якою нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться на підставі рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. При цьому, згідно рішення Володарської селищної ради Володарського району від 08.02.2011 за №90-4(п)-VI затверджена ним технічна документація з нормативної грошової оцінки земель смт. Володарка передана на зберігання та використання для розрахунку нормативної грошової оцінки земельних ділянок у відділ Держкомзему у Володарському районі.

Таким чином, як вірно зазначено апеляційним судом, інформацією щодо нормативної грошової оцінки земель смт. Володарка на час виникнення спірних правовідносин достовірно володіє відділ Держкомзему у Володарському район, в тому числі і щодо нормативної грошової оцінки земель, що користується позивач. Водночас, в листі Державного агентства земельних ресурсів України від 23.04.2014 №9-28-0.22-4626/2-14 лише повідомлено про середню (базову) вартість одного квадратного метра земель населеного пункту та те, що коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель з 2010 року не змінювався.

Слід зазначити, що позивачем не надано суду доказів, того, що такі висновки Державного агентства земельних ресурсів України суперечать рішенню Володарської селищної ради Володарського району від 08.02.2011 №90-4(п)-VI, яке не було оскаржене.

Враховуючи викладене, а також те, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки визначена технічною документацією, яка в свою чергу затверджена рішенням Володарської селищної ради Володарського району від 08.02. 2011 №90-4(п)-VI, висновок відповідача про те, що позивачем при визначенні суми орендної плати за землю державної або комунальної власності невірно застосовано розмір нормативної грошової оцінки земельних ділянок та ставки орендної плати за землю, що стало причиною заниження податкового зобов'язання з орендної плати за землю з фізичних осіб, є обґрунтованим.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції належним чином з'ясовані обставини справи та дано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення суду апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - відхилити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25.11.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, установленому статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А. Моторний
Судді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль