Справа № 2а-8732/10/1870
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року м. Київ К/9991/1823/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Карася О.В.

Олендера І.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Маяк»

на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 16 травня 2011 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2011 року

у справі № 2а-8732/10/1870

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Маяк»

до Охтирської міжрайонної державної податкової інспекції Сумської області

про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Маяк» (далі - ТДВ «Маяк»; позивач) звернулось до суду з позовом до Охтирської міжрайонної державної податкової інспекції Сумської області (далі - Охтирська МДПІ Сумської області; відповідач), в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просило визнати протиправними податкові повідомлення-рішення № /0 від 15 червня 2010 року, № /1 від 16 липня 2010 року, № /2 від 19 серпня 2010 року та № /3 від 15 листопада 2010 року.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 16 травня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2011 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями у справі, позивач оскаржив їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, ТДВ «Маяк», посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 16 травня 2011 року, ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2011 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено позапланову виїзну перевірку ТДВ «Маяк» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок у банку за березень 2010 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з податку на додану вартість, що декларувалось у період з 01 лютого 2007 року по 30 квітня 2007 року, за результатами якої складено акт № 80/2332/03779142 від 01 червня 2010 року.

На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 15 червня 2010 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) податку на додану вартість у розмірі 160 921,00 грн.

За наслідками адміністративного оскарження, скарги товариства залишено без задоволення, а також прийнято податкові повідомлення-рішення № /1 від 16 липня 2010 року, № /2 від 19 серпня 2010 року та № /3 від 15 листопада 2010 року.

Підставою для прийняття зазначених актів індивідуальної дії стало порушення ТДВ «Маяк» підпункту 7.4.3 пункту 7.4 статті 7, пункту 11.29 статті 11 Закону України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 168/97-ВР), пункту 2 Порядку нарахування, виплат і використання коштів, спрямованих для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за поставлені ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1999 року № 805, (далі - Порядок) з підстав завищення сум бюджетного відшкодування в деклараціях з податку на додану вартість № 3 (за якими здійснюються розрахунки із державним бюджетом) за березень та квітень 2007 року внаслідок подання 26 лютого 2010 року уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок.

Крім того, контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем підпункту 15.3.1 пункту 15.3 статті 15 Закону України від 21 грудня 2000 року № 2181-III «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2181-III) з огляду на безпідставне заявленння до бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість у розмірі 97 892,00 грн. за лютий 2007 року поза межами 1095-денного строку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій дійшли, зокрема, висновку про правомірність прийнятих контролюючим органом спірних актів індивідуальної дії, якими позивачу в тому числі зменшено суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за березень та квітень 2007 року, які підпадають під спеціальний режим оподаткування та мають бути відображені в спеціальних деклараціях, а не в загальних (бюджетних) деклараціях.

Однак, колегія суддів не може визнати вказані доводи обґрунтованими, зважаючи на таке.

Відповідно до пункту 11.21 статті 11 Закону № 168/97-ВР до 01 січня 2008 року сума податку на додану вартість, що повинна сплачуватися до бюджету переробними підприємствами усіх форм власності за реалізовані ними молоко та молочну продукцію, м'ясо та м'ясопродукти, у повному обсязі спрямовується виключно для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємствам молоко і м'ясо в живій вазі.

Сума податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету сільськогосподарськими підприємствами усіх форм власності за реалізовані ними молоко, худобу, птицю, вовну, а також за молочну продукцію та м'ясопродукти, вироблені у власних переробних цехах, повністю залишається у розпорядженні цих сільськогосподарських підприємств і спрямовується на підтримку власного виробництва тваринницької продукції та продукції птахівництва.

Порядок нарахування і використання зазначених коштів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, встановлено спеціальні режими оподаткування (спрямування та використання сум податку на додану вартість) для операцій, здійснюваних: 1) переробними підприємствами усіх форм власності з реалізації ними молоко- та м'ясопродуктів, виготовлених із молока та м'яса в живій вазі, поставлених сільськогосподарськими товаровиробниками (абзац 1 пункту 11.21 статті 11 Закону № 168/97-ВР); 2) сільськогосподарськими підприємствами усіх форм власності за реалізовані ними молоко, худобу, птицю, вовну, а також за молочну продукцію та м'ясопродукти, вироблені у власних переробних цехах (абзац 2 цього ж пункту).

Встановлений у абзаці 2 пункту 11.21 статті 11 Закону № 168/97-ВР режим оподаткування передбачає залишення нарахованих на ціну реалізованої продукції сум податку на додану вартість, що підлягають сплаті до бюджету, у розпорядженні сільськогосподарських підприємств для підтримки власного виробництва тваринницької продукції та продукції птахівництва.

За змістом наведеної норми, умовами для застосування встановленого нею податкового режиму є виникнення у платника податку на додану вартість за наслідками здійснених господарських операцій зобов'язання із сплати до бюджету певних сум податку та можливість подальшого фактичного використання таких коштів для визначених законодавством цілей.

При здійсненні операцій з реалізації молока та м'яса в живій вазі переробним підприємствам відповідно до підпункту 6.2.6 пункту 6.2 статті 6 Закону № 168/97-ВР з нарахуванням податку на додану вартість за нульовою ставкою у платника податку фактично не виникає обов'язок із сплати до бюджету грошових коштів, які могли б ним акумулюватись і використовуватись у спосіб, визначений Порядком.

А відтак, спеціальний режим оподаткування, передбачений абзацом 2 пункту 11.21 статті 11 Закону № 168/97-ВР, та встановлене у пункті 12 Порядку правило щодо складання окремої податкової декларації поширюється на операції з реалізації молока, худоби, птиці, вовни, а також молочної продукції та м'ясопродуктів, вироблених у власних переробних цехах, які оподатковуються податком на додану вартість за ставкою 20 відсотків, і не охоплює операції, здійснювані відповідно до підпункту 6.2.6 пункту 6.2 статті 6 Закону № 168/97-ВР за нульовою ставкою податку на додану вартість.

Встановлення законодавцем з 1997 року нульової ставки податку на додану вартість для операцій з поставки молока та м'яса в живій вазі переробним підприємствам (підпункт 6.2.6 пункту 6.2 статті 6 Закону № 168/97-ВР) з одночасним доповненням статті 11 Закону № 168/97-ВР пунктом 11.21, який передбачав виплату останніми сільськогосподарським виробникам тваринницької продукції дотацій, було заходом підтримки товаровиробників, які здійснюють такі операції.

Виплата зазначених дотацій сільськогосподарським товаровиробникам, які поставляють молоко та м'ясо в живій вазі за нульовою ставкою податку на додану вартість, не є бюджетним відшкодуванням цього податку, сплаченого цими товаровиробниками постачальникам товарів (послуг), що використані для цілей таких поставок, і не позбавляє такого платника права на віднесення зазначених сум податку до податкового кредиту податкової декларації, за якою здійснюються розрахунки з бюджетом.

З огляду на викладене, у контролюючого органу в наведеній ситуації були відсутні правові підстави для зменшення товариству заявленої до відшкодування за березень та квітень 2007 року суми податку на додану вартість у загальному розмірі 63 029,00 грн.

В той же час, судові інстанції дійшли цілком обґрунтованого висновку про неправомірність заявлення позивачем 20 квітня 2010 року до бюджетного відшкодування на рахунок у банку суми податку на додану вартість у розмірі 97 892,00 грн. за лютий 2007 року, позаяк за правилами підпункту 15.3.1 пункту 15.3 статті 15 Закону № 2181-III заяви на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) або на їх відшкодування у випадках, передбачених податковими законами, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, наступного за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Відповідно до статті 225 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а судове рішення, яке змінюється, є помилковим тільки в частині.

За наведених обставин та з урахуванням викладеного, рішення суду апеляційної інстанції слід скасувати, а рішення суду першої інстанції - змінити.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 225, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Маяк» задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2011 року.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 16 травня 2011 року змінити в частині відмови в задоволенні позову про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень № /0 від 15 червня 2010 року, № /1 від 16 липня 2010 року, № /2 від 19 серпня 2010 року та № /3 від 15 листопада 2010 року в частині зменшення Товариству з додатковою відповідальністю «Маяк» суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) податку на додану вартість у розмірі 63 029,00 грн.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправними податкові повідомлення-рішення № /0 від 15 червня 2010 року, № /1 від 16 липня 2010 року, № /2 від 19 серпня 2010 року та № /3 від 15 листопада 2010 року в частині зменшення Товариству з додатковою відповідальністю «Маяк» суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) податку на додану вартість у розмірі 63 029,00 грн.

В решті постанову Сумського окружного адміністративного суду від 16 травня 2011 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Карась О.В.

Олендер І.Я.