Справа № 0670/175/12
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2012-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Літвин О.Т.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
"05" березня 2012 р. Справа № 0670/175/12
Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегіі:
головуючого судді Франовської К.С.
суддів: Зарудяної Л.О.
Кузьменко Л.В.,
при секретарі Бєляєвій Т.В. ,
розглянувши апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "31" січня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, скасування п. 4 наказу №260 від 09.12.2011р. та зобов`язання вчинити дії ,
ОСОБА_1 , капітан запасу Збройних Сил України, звернувся в суд з позовом про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 , в складі якої він проходив військову службу, по виключенню з 09.12.2011 року його із списків особового складу цієї частини без проведення з ним розрахунку по речовому забезпеченню. Також позивач просив скасувати пункт 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.12.2011 року №260 щодо виключення його із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 без проведення з ним розрахунку по речовому забезпеченню. Крім того, ОСОБА_1 просив зобов`язати військову частину НОМЕР_1 зарахувати його у списки особового складу військової частини НОМЕР_1 з 09.12.2011 року та на всі види забезпечення.
На обгрунтування вимог позивач зазначав, що проходив військову службу на посаді начальника групи регламенту та ремонту засобів радіоелектронної боротьби техніко- експлуатаційної частини військової частини НОМЕР_1 та відповідно до п. 40 наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 17.09.2011 року №639 звільнений з військової служби у запас за п. а, ч. 6, ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службувід 25.03.1992 року №2232-ХІІ (із змінами та доповненнями) (у зв`язку із закінченням строку контракту). Відповідно до п. 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.12.2011 року №260 з 09.12.2011 року позивач виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , всіх видів забезпечення та направлений на військовий облік до Житомирського ОМВК м. Житомира. Вважає п. 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.12.2011 року №260 щодо виключення його з 09.12.2011 року із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 протиправним оскільки відповідач не розрахувався по заборгованості по речовому майну, а тому відповідно до п. 244 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, його не мали права виключити без його згоди зі списків особового складу військової частини.
В подальшому, позивач збільшив позовні вимоги, просив також зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виключити його із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 17.01.2012 року, оскільки 17.01.2012 року він направив поштою на адресу командира військової частини НОМЕР_1 рапорт у якому дав згоду на виключення його із списків особового складу з 17.01.2012 року.
Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 31 січня 2012 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно при звільненні. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 4242,79 грн. грошової компенсації за неотримане речове майно.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про скасування постанови з прийняттям нової про задоволення позову з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції з прийняттям нової, посилаючись на те, що позивач не порушував питання про стягнення грошової компенсації за речове майно, тому суд, стягуючи таку компенсацію, вийшов за межі позовних вимог, а крім того, поза увагою суду залишилось те, що позивач відмовився отримати на складі військової частини запропоноване при звільненні речове майно.
Заслухавши доповідь судді -доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи апеляційних скарг, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , проходив військову службу на посаді начальника групи регламенту та ремонту засобів радіоелектронної боротьби техніко- експлуатаційної частини військової частини НОМЕР_1 та відповідно до п. 40 наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 17.09.2011 року №639 звільнений з військової служби у запас за п. «а», ч. 6, ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (із змінами та доповненнями) (у зв`язку із закінченням строку контракту)(а.с.8).
Відповідно до п. 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.12.2011 року №260 з 09.12.2011 року позивач був виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , всіх видів забезпечення та направлений на військовий облік до Житомирського ОМВК м. Житомира(а.с.9).
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що право на виплату компенсації за неотримане речове майно передбачене Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, порядок виплати грошової компенсації визначено постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444, якою затверджено Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час. Дія частини 2 статті 9-1 зазначеного Закону, якою передбачено виплату компенсації за неотримане речове майно, на момент звільнення позивача зі служби була чинною, а тому підлягала виконанню.
Відповідно до статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімейдержава гарантує військовослужбовцям матеріальне та інше забезпечення у розмірах, що стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі.
Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осібвід 3 листопада 2006 року № 328-V Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімейдоповнено статтею 9-1, відповідно до якої продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Частиною 2 статті 9-1 зазначеного Закону передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів. Порядок виплати грошової компенсації визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно із Законом України Про Державний бюджет України на 2007 ріквід 19 грудня 2006 року дію пункту 2 статті 9-1 Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімейзупинено на 2007 рік.
Підпунктом 3 пункту 67 розділу ІІ Закону України Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українивід 28 грудня 2007 року №107-VІ пункт 2 статті 9-1 Закону виключено. Рішенням Конституційного Суду України від 25 травня 2008 року № 10-рп/2008 зміни внесенні підпунктом 3 пункту 67 визнано такими, що не відповідають Конституції України
Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Отже, з моменту прийняття рішення Конституційним Судом України частина 2 статті 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімейє діючою та підлягає виконанню.
Враховуючи те, що право позивача на отримання ним компенсації за нетримане речове майно виникло на момент його звільнення зі служби та на час дії частини 2 статті 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, судом зроблено правильний висновок про задоволення позовних вимог та стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно у розмірі 4242 грн.79 коп.
Правильним є висновок суду першої інстанції і в частині відмови позивачу у поновленні у списках військової частини, та виключення з цих списків 17 січня 2012 року.
Статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»(далі Закон) передбачено підстави звільнення з військової служби, зокрема у зв`язку з закінченням строку контракту, частиною 8 вказаної статті Закону зазначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до пункту 34 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153 (далі Положення) контракт припиняється (розривається) у день закінчення строку контракту.
Пунктом 237 Положення передбачено, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту видання наказу про звільнення та здача посади військовослужбовцем повинні бути здійснені не пізніше дня закінчення строку контракту.
Відповідно до п.242 Положення після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. При звільненні з військової служби на військовослужбовця оформлюється службова характеристика, в якій відповідний командир (начальник) в обов`язковому порядку надає висновок щодо доцільності проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України на визначених ним посадах. Ця характеристика додається до особової справи військовослужбовця. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Судом встановлено, що на день виключення ОСОБА_1 із списків особового складу військової частини останньому було видано довідку №406 від24.11.11 року на одержання грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі, на суму 4242,79 грн.
Згідно п.3.1.13 Порядку відпуску речового майна військовим частинам та застосування норм забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України речовим майном у мирний час, затвердженого наказом Міноборони України від 31.01.2006 року №45, оплата вартості пошиття предметів обмундирування та взуття, а також виплата грошової компенсації здійснюється за рахунок відповідних статей кошторису Міністерства оборони України.
З врахуванням тієї обставини, що позивачу видано довідку, якою засвідчено його право на отримання грошової компенсації замість речового майна, суд вважає, що позивач виключений із списків особового складу військової частини правомірно, оскільки відсутність коштів на виплату грошової компенсації замість речового майна не може бути підставою для невиключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частині у разі, якщо останній підлягає такому виключенню.
Отже, суд першої інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, постановив обґрунтоване рішення, в яких повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в апеляційних скаргах не вбачається.
Керуючись ст.ст.195,196,198, 200,205,206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 31 січня 2012 року - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Л.О. Зарудяна Л.В. Кузьменко

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_1

АДРЕСА_1 - відповідачу Військова частина НОМЕР_1 АДРЕСА_2 АДРЕСА_2